РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Матіко Я.Ю.

за участю представника відповідача ПАТ
«Державний ощадний банк України» Бойко
Т.В.

представника відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України», в
особі Філії - Закарпатське обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», ОСОБА_2 про визнання
наслідків нікчемного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з зазначеною
позовну заяву, яку в процесі розгляду
справи уточнив та просить суд визнати
незаконним та недійсним з моменту
укладення іпотечного договору від
27.06.2008 року, укладеного між ВАТ
«Державний ощадний банк України», в
особі Філії - Закарпатського обласного
управління ВАТ «Державний ощадний банк
України», та ОСОБА_2, за умовами якого
остання передала ві іпотеку банку
нерухоме майно - належний їй житловий
будинок загальною площею 229,60
кв.м.,житловою площею 106,1 кв.м.,
розташований на земельній ділянці
площею 0,08 га, зі всіма невід'ємними його
приналежностями, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу, скасувати даний
договір.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з своїми
батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_5, сестрою та
бабусею проживає у АДРЕСА_1. Даний
будинок є його єдиним місцем для
проживання. Нещодавно йому стало
відомо, що у його батьків є кредитні
зобов'язання перед ВАТ «Державний
ощадний банк України», яке намагається
забрати й його сім'ї цей будинок.
Зумовлено це тим, що 27.06.2008 року між
його матір'ю ОСОБА_2 та ВАТ «Державний
ощадний банк України» було укладено
Іпотечний договір, за яким вона
передала у іпотеку банку житловий
будинок, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що такий Іпотечний
договір є нікчемний, оскільки при його
укладенні та посвідчені відповідачем
всупереч ст.ст.12, 17 Закону України «Про
охорону дитинства» не було отримано
згоду органу опіки і піклування, а тому
такий у відповідності до ч.6 ст.203 ЦК
України має бути визнаний судом
недійсним. На час укладення договору
йому було 11 років і він міг висловити
свою думку щодо місця проживання,
однак ні батьки, ні будь-які інші особи,
в тому числі посаді, у нього такої
думки не з'ясовували, чим порушили його
права визначені ст.171 СК України.

З метою захисту свої прав він звернувся
до прокуратури міста Ужгороді, якою
було проведено перевірку щодо
законності укладення Іпотечного
договору, за наслідками якої були
виявлені численні порушення та внесено
протест на п.2.12 рішення виконавчого
комітету Ужгородської міської ради №245
від 25.06.2008 року «Про укладення
іпотечних договорів». 19.09.2013 року
рішенням виконавчого комітету
Ужгородського міської ради, протест
прокурора м.Ужгорода було задоволено і
скасовано п.2.12 рішення №245 від 25.06.2008
року про надання дозволу на укладення
договору іпотеки.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 та
його представник ОСОБА_5 не з'явились,
але позивач подав до суду письмову
заяву, згідно якої він підтримує
уточнені позовні вимоги та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ
«Державний ощадний банк України» Бойко
Т.В. у судовому засіданні не визнала
позовні вимоги, вважає їх
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки на момент укладення
Іпотечного договору сторонами були
дотриманні всі вимоги чинного
законодавства, зокрема на підставі
рішення виконавчого комітету
Ужгородської міської ради №245 від
25.06.2008 року «Про укладення іпотечних
договорів» отримано згоду органу опіки
і піклування на укладення спірного
договору, а тому жодних прав позивача
при укладенні договору порушено не
було. Представник вважає, що позивач
звертаючись до суду маючи намір
допомогти своїм батькам уникнути від
виконання взятих на себе кредитних
зобов'язань.

Представник відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні
вимоги визнала та не заперечила проти
їх задоволення.

Заслухавши пояснення представників
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку:

26 червня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» (змінено назву
на Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України»), в
особі Філії - Закарпатське обласне
управління ВАТ «Державний ощадний банк
України», та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір №82606, згідно якого
останній отримав кредит в розмірі 1000000,0
грн. (один мільйон гривень) та
зобов'язався повернути банку кошти до
25.06.2018 року, із сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 19,5%
річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
27.06.2008 року між Відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» (змінено назву на Публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України»), в особі Філії -
Закарпатське обласне управління ВАТ
«Державний ощадний банк України», та
ОСОБА_2 був укладений Іпотечний
договір, приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу та зареєстрованого в реєстрі за
№2604, за умовами якого Іпотекодавець
передала в іпотеку Іпотекодержателю
нерухоме майно - житловий будинок
загальною площею 229,60 кв.м., житловою
площею 106,1 кв.м., розташований на
земельній ділянці площею 0,08 га, зі
всіма невід'ємними його
приналежностями, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2
на праві приватної власності на
підставі договору дарування від 26.01.2002
р.

Позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
стверджують, що укладення даного
Іпотечного договору було укладено без
попередньої згоди органу опіки і
піклування, а тому порушує його права
та інтереси.

Відповідно до положень ст.12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей» держава охороняє
і захищає права та інтереси дітей при
вчиненні правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустимо зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Частиною 3 статті 17 Закону України «Про
охорону дитинства» визначено, що
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Права та обов'язки батьків та дітей на
майно, зокрема, щодо управління майном
дитини, визначено статтею 177 СК України.
Відповідно до зазначеної норми батьки
малолітньої дитини не мають права без
дозволу органу опіки та піклування
вчиняти такі правочини щодо її
майнових прав: укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, в тому
числі договори щодо поділу або обміну
житлового будинку, квартири; видавати
письмові зобов'язання від імені дитини;
відмовлятись від майнових права
дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
червня 2008 року рішенням виконавчого
комітету Ужгородської міської ради
№245 «Про надання дозволу на укладення
договорів іпотеки», на підставі
поданих матеріалів та висновку
опікунської ради (витяг з протоколу
засідання опікунської ради №14 від
19.06.2008 р.), ст.ст.148, 177 СК України, ст.12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», батькові
позивача - ОСОБА_5 було надано дозвіл на
отримання споживчого кредиту у
Закарпатського обласного управління
«Державний ощадний банк України» в
сумі 1000000,0 грн., терміном на 120 місяців,
з подальшою передачею в іпотеку
житлового будинку, який знаходиться в
м.Ужгороді, вул.Боженка, 20, загальною
площею 166,9 кв.м., від імені малолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітньої
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (п.2.12 рішення).

В судовому засіданні встановлено, що
для отримання згоди органу опіки і
піклування на укладення оспорюваного
правочину ОСОБА_7 (яка є бабусею
неповнолітнього позивача та його
сестри) надала нотаріально посвідчену
згоду щодо проживання своїх онуків у
належній їй квартирі за адресою
с.Розівка Ужгородського району,
вул.Концівська, 28/9.

Дані обставини також були встановлені
в ході апеляційного розгляду
апеляційної скарги ПАТ «Державний
ощадний банк України» на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
11.07.2013 р. по справі №712/20032/12 за позовом
ПАТ «Державний ощадний банк України»
до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості згідно кредитного
договору та за зустрічним позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ПАТ «Державний
ощадний банк України» про визнання
частково недійсним кредитного
договору, визнання недійсним
іпотечного договору та договору
поруки, і такі в силу ч.3 ст.61 ЦПК України
не потребують доказуванню.

При зверненні ОСОБА_2 з зустрічною
позовною заявою по вказаній справі,
позивачкою, як однією із підстав для
визнання недійсним іпотечного
договору, порушувалось питання про
порушення при укладені договору прав
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
зокрема укладення договору без згоди
органу опіки і піклування, і таке було
предметом дослідження та вирішувались
в суді першої та апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатській області від 12.12.2013 року
по вищезазначеній цивільній справі, у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5,
ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк
України» про визнання недійсним
іпотечного договору - відмовлено.

Статтею 6 ЦК України визначено, що
сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Згідно положень ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Частиною 6 даної
статті визначено, що правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України, є підставою недійсності
правочину (ч.1 ст.215 ЦК України), тобто
вимог щодо волевиявлення учасника
правочину, щодо настання реальних
правових наслідків правочину, щодо
недопустимості порушення правочином,
вчинюваним батьками, інтересів
малолітніх дітей. Порушення вимог
закону, допущені стороною (сторонами)
після укладення правочину, не можуть
спричиняти його недійсність, а
призводять до інших правових
наслідків, передбачених законом

З досліджених матеріалів справи
слідує, що на момент вчинення
Іпотечного договору (27.06.2008 р.) батьки
позивача ОСОБА_4 отримали згоду органу
опіки і піклування на укладення такого
договору. Скасування рішенням
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради №312 від 19.09.2012 року, за
результатами розгляду протесту
прокурора міста Ужгорода, п.2.12
рішенням виконавчого комітету
Ужгородської міської ради №245 «Про
надання дозволу на укладення договорів
іпотеки» на думку суду не може бути
підставою для визнання Іпотечного
договору від 27.06.2008 року недійсним,
оскільки в момент його вчинення
сторонами були дотримані всі визначені
чинним законодавством вимоги.

Оцінивши в сукупності зібрані докази,
виходячи з їх належності та
допустимості суд приходить до
висновку, що підстав для визнання
незаконним та недійсним з моменту
укладення іпотечного договору від
27.06.2008 року, укладеного між ВАТ
«Державний ощадний банк України», в
особі Філії - Закарпатського обласного
управління ВАТ «Державний ощадний банк
України», та ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу та
зареєстрованого в реєстрі за №2604,
скасування даного договору - не має.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 14, 60, 212,-215, 218, 294 ЦПК
України, суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні уточненої позовної заяви
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України», в особі Філії - Закарпатське
обласне управління ПАТ «Державний
ощадний банк України», ОСОБА_2 про
визнання незаконним та недійсним з
моменту укладення іпотечного договору
від 27.06.2008 року, укладеного між
Відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України», в
особі Філії - Закарпатського обласного
управління ВАТ «Державний ощадний банк
України», та ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу та
зареєстрованого в реєстрі за №2604,
скасування даного договору -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Микуляк П.П.