інстанції: Філюк Т.М. Провадження №
22-ц/773/473/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за поданням начальника Першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
про тимчасове обмеження виїзду за межі
України ОСОБА_1, за апеляційною скаргою
державного виконавця Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції на ухвалу
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В грудні 2013 року начальник Першого
відділу ДВС Луцького МУЮ Харченко С. В.
звернувся до суду із вказаним поданням.
Покликався на ті обставини, що на
виконанні у Першому відділі ДВС
знаходиться виконавчий лист № 2-7367,
виданий 22 грудня 2003 року Луцьким
міським судом про стягнення з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі
1/4 частини від усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 1 грудня 2003 року
до досягнення дитиною повноліття.

У зв'язку з тим, що рішення суду
добровільно боржником - ОСОБА_1 не
виконується і за ним рахується борг по
сплаті аліментів у розмірі 44786 грн. 75
коп., заявник просив суд тимчасово
обмежити його право виїзду за межі
України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 18 грудня 2013 року у задоволенні
вищевказаного подання було відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній
скарзі державний виконавець Першого
відділу ДВС Луцького МУЮ Гончар О. Ю.
просить її скасувати як незаконну,
прийняту судом з порушенням норм
процесуального права, без належного і
повного з'ясування всіх обставин
справи та постановити нову ухвалу, якою
подання задовольнити.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції від
04.11.2010 року) державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином, зі змісту вказаних норм
матеріального права слідує, що
реалізація цих прав органами ДВС
здійснюється шляхом звернення до суду
в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України і
суб'єктом звернення до суду є державний
виконавець. Начальник ДВС звертається
до суду з таким поданням тільки у тому
разі коли він здійснює виконання за
конкретним виконавчим документом
безпосередньо як державний виконавець.

Встановлено і це підтверджено
матеріалами справи, що державним
виконавцем Кудак А. Д. було відкрито
виконавче провадження відносно
боржника ОСОБА_1 про стягнення з нього
аліментів на утримання
неповнолітнього сина за виконавчим
листом № 2-7367, про що свідчить копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 24.12.2003 року та копія
виконавчого листа від 22.12.2003 року
видана Луцьким міським судом (а. с. 3, 6).

Також встановлено, що за боржником
рахується заборгованість у розмірі 44786
грн. 75 коп., що підтверджується довідкою
розрахунком (а. с. 4 - 5).

Водночас, в справі відсутні відомості
про те, що матеріали виконавчого
провадження щодо стягнення аліментів з
боржника ОСОБА_1 були передані та
знаходяться в проваджені саме
начальника Першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Харченка С. В.

Наведені обставини свідчать про те, що
начальник Першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Харченко С. В не міг
бути у даному випадку суб'єктом
звернення до суду з таким поданням, на
що суд першої інстанції уваги не
звернув, чим порушив порядок вирішення
даного питання.

З урахуванням наведеного та в силу
вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
оскаржена ухвала підлягає скасуванню з
передачею питання про розгляд подання
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 305 ч. 2, 307, 312, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу державного
виконавця Першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Гончар Олени
Юріївни задоволити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
від 18 грудня 2013 року в даній справі
скасувати.

Питання про вирішення подання
начальника Першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді