Справа № 760/2245/14-ц
Провадження № 2-2004/14 р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді -
при секретарі - Подобеді О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, -
03.02.2014 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в
якому просить шлюб між сторонами
розірвати та стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000,00 грн.
щомісячно, починаючи з дня подачі
позову і до досягнення дитиною
В обґрунтування даних вимог позивачка
посилається на те, що подружнє життя з
відповідачем не склалося, тривалий час
сторони проживають окремо, не
підтримують шлюбних стосунків, не
ведуть спільного господарства. Дитина
фактично знаходиться на повному
утриманні позивачки, відповідач
ухиляється від обов'язку утримувати
дитину, матеріальну допомогу не надає.
Також позивачка зазначає, що подальше
збереження сім'ї та примирення між
сторонами не можливе, шлюб існує
формально, спору про поділ майна та
місце проживання дитини немає.
В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Про причини своєї неявки суд до відома
Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України
та позицію позивачки, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності відповідача, ухваливши
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.
Заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17.11.2006 року
сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували
шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів
17.11.2006 р. зроблено відповідний актовий
запис за номером 2265, що вбачається із
свідоцтва про шлюб виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Солом'янського районного управління
юстиції в м. Києві серія НОМЕР_1.
Сторони тривалий час проживають
окремо, не ведуть спільного
господарства, не підтримують шлюбні
стосунки, примирення між ними не
можливе і подальше збереження шлюбу
суперечить інтересам позивачки,
оскільки їх шлюб носить формальний
Згідно ст. 112 СК України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Враховуючи обставини наведені вище,
суд вважає за необхідне задовольнити
вимогу ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
оскільки прийшов до висновку про те, що
сім`я сторін розпалася повністю,
примирення між ними не можливе і
подальше збереження шлюбу суперечить
інтересам позивачки.

Судом також встановлено, що від шлюбу
подружжя має неповнолітню дитину -
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 13.06.2007 року НОМЕР_2,
актовий запис №1342.

Статтею 180 СК України визначено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Водночас відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК
України, способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи дитина проживає з матір'ю ОСОБА_1
та знаходиться на повному її утриманні.
Відповідач ухиляється від утримання
дитини, матеріальну допомогу в
грошовій чи натуральній формі не надає.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44-ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і)
інші особи, що виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здатностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини. Батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
не надає матеріальної допомоги на
утримання неповнолітньої ОСОБА_3, всі
витрати несе позивачка, а відповідно до
вимог закону сторони нарівні
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття та
створювати для них необхідні
передумови для розвитку і забезпечення
організації їх життя, суд знаходить
вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з
відповідача аліментів обгрунтованими.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 15.05.2006 №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що відповідно до
ч. 3 ст. 70 Закону України «Про
виконавче провадження» розмір
аліментів не повинен перевищувати 50
відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Враховуючи наведене вище, а також те,
що відповідач фізично здоровий та має
можливість сплачувати аліменти, інших
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивачки та
стягнення на її користь аліментів на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 в розмірі 1000,00 грн., починаючи з
03.02.2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

З огляду на те, що суд прийшов до
висновку про задоволення позову в
частині вимог про розірвання шлюбу,
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню понесенні нею
судові витрати на оплату судового
збору у розмірі 243,60 грн.

З урахуванням того, що позивачка
звільнена від сплати судового збору за
подачу позову про стягнення аліментів
і суд прийшов до висновку про
задоволення позову в цій частині, з
відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК
України підлягає стягненню на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів в
межах платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-184, 191 СК
України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17 листопада 2006
року у Відділі реєстрації актів
цивільного стану Солом`янського
районного управління юстиції у м. Києві
(актовий запис № 2265) між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати на оплату судового збору в сумі
243 грн. 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн.
щомісяця, починаючи з 03 лютого 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів в
межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено позивачкою
до Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя: