Справа № 303/1209/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Довжанин В.М.

при секретарі Пуга В.П.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особи СГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення.

Позовні вимоги мотивує тим, що проживала із своїм покійним чоловіком, ОСОБА_5 у законному шлюбі з 26.12.1985 року

Родич покійного чоловіка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 самовільно зайняв вище вказане житло, а позивача в свою чергу виставив на вулицю.

На даний час позивач тимчасово перебуває у своєї сестри, ОСОБА_7, за адресою АДРЕСА_2.

За вказаною адресою АДРЕСА_3 позивач офіційно зареєстрована, а отже має право на користування даним приміщенням.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 24.10.2013 позивач звернулася з заявою до Мукачівського MB УМВС України в Закарпатській області щодо вирішення житлового спору, однак ніякого позитивного результату це не дало.

28.04.2014 року ухвалою суду було замінено не належного відповідача, а саме: з ОСОБА_6 на ОСОБА_4, оскільки саме ця особа зареєстрована та користується вище вказаним житлом.

19.05.2014 року відповідач ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом ОСОБА_1, третя особи СГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Зустрічну позовну заяву мотивувала тим, що викладені обставини в первісному позові не відповідають дійсності, зокрема спірний будинок був побудований ОСОБА_5 під час перебування у першому шлюбі з ОСОБА_8, яка померла у 1976 році. Після її смерті ОСОБА_5 одружився з позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1, яка стала проживати в даному будинку.

19.08.2003 року на прохання ОСОБА_5 відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 зареєструвалася з своєю дитиною у будинку ОСОБА_5

На початку 2010 року ОСОБА_5 захворів і потребував сторонньої допомоги, в свою чергу його дружина, тобто позивач за первісним позовом, відмовилася доглядати за своїм чоловіком та покинула місце проживання за вказаною адресою.

Ще при житті ОСОБА_5, відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 та її чоловік доглядали за будинком, робили поточні ремонти, сплачували комунальні послуги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. ОСОБА_4 за кошти моєї сім'ї провела його поховання.

Ніякі витрати по утриманню житла та його збереження позивач за первісним позовом ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 162 Житлового кодексу не здійснювала.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши доводи сторін, суд приходить до наступних висновків.

В задоволенні первісного позову про визнання права на користування житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення слід відмовити з наступних підстав.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням, однак дане право вже за нею закріплено, так як остання зареєстрована у спірному будинку та має право користування ним в передбаченому законом порядку.

Що стосується позовної вимоги про вселення в житлове приміщення то Житловим Кодексом України не передбачено вселення особи в житлове приміщення, яка має право на користування житловим приміщенням, а позивач за первісним позовом, в свою чергу не зверталася до суду з позовною вимогою про усунення перешкод у користування житловим приміщенням.

За таких обставин первісний позов є не обґрунтований та безпідставним.

Що стосується зустрічного позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4, в свою чергу не довела, що вона є власницею спірного будинку, також в матеріалах цивільної справи відсутні правовстановлюючі документи даного будинку, а отже не має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин в задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 169 ч. 4, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд,-

р і ш и в :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення - відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особи СГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.М. Довжанин