28 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
відповідача ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 04 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
недійсним кредитного договору, -
У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» про визнання недійсним
Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 04 серпня 2014
року позовні вимоги задоволено.
Визнано недійсним кредитний договір №
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» просить суд
скасувати заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 04 серпня 2014
року та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на необґрунтованість
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування всіх обставин справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
З матеріалів справи вбачається, що
21.07.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» було укладено кредитний
банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 17 000,00
дол. США строком до 20.07.2018.
Справа № 757/4120/14-ц № апеляційного
суді першої інстанції: Вовк
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.Із п.п. 1.2, 1.2.1
кредитного договору сторони
домовилися, що за користування
кредитом позичальник сплачує проценти,
що розраховуються на основі процентної
ставки, розмір якої може змінюватися на
умовах цього договору. На дату
укладання договору розмір процентної
ставки складає 14% річних.
Пунктом 1.3.2 кредитного договору
передбачено сплату позичальником
щомісячного ануїтетного платежу в
розмірі 263,95 дол. США із застереженням
про те, що розмір щомісячного
ануїтетного платежу змінюється
відповідно до умов цього договору у
випадку часткового дострокового
погашення кредиту та коригувань
процентної ставки за користування
Вирішуючи питання про визнання
спірного кредитного договору №
першої інстанції виходив із того, що
умови спірного договору є
несправедливими, суперечать принципу
добросовісності та положенням ч. 5 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», а також, несправедливими є
положення договору про споживчий
кредит, які містять неправдиву
інформацію про фактичний розмір
відсоткової ставки, і це є підставою
для визнання таких положень
недійсними. Разом з тим, в
оскаржуваному рішенні суд першої
інстанції посилається на висновок
судово-економічної експертизи КНДІСЕ
від 11.07.2014 № 5250/14-45, а саме те, що при
відсотковій ставці 14% сума ануїтетного
платежу становить 263,95 дол. США, коли в
свою чергу умовами кредитного договору
передбачено, що місячна сума
мінімально необхідного платежу
складає 316,56 дол. США, що більше на 52,61
Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.
Положенням п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» передбачено, що
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.
Пунктами 15.4, 15.7 спірного кредитного
договору визначено, що позичальник
усвідомлює та гарантує, що умови цього
договору для нього зрозумілі, що перед
укладенням цього договору він
повідомлений у письмовій формі про всі
умови споживчого кредитування ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну
сукупну вартість кредиту (відповідно
до ст. 11 Закону України «Про захист прав
Таким чином, суд першої інстанції
дійшов хибного висновку про те, що
спірний кредитний договір суперечить
положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», оскільки при
вирішенні даного питання не враховано
п. 15.70 кредитного договору, зокрема, те,
що умови спірного договору не
суперечать вимогам вказаного Закону.
В оскаржуваному рішенні судом першої
інстанції зазначено, що
несправедливими є положення договору
про споживчий кредит, які містять
неправдиву інформацію про фактичний
розмір відсоткової ставки, і це є
підставою для визнання таких положень
Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки п. п. 1.2, 1.2.1 кредитного
договору сторони домовилися, що за
користування кредитом позичальник
сплачує проценти, що розраховуються на
основі процентної ставки, розмір якої
може змінюватися на умовах цього
договору. На дату укладання договору
розмір процентної ставки складає 14%
річних. Тобто, умовами спірного
кредитного договору прямо передбачено
нарахування та коригування
відсоткової ставки, про що позивач була
належним чином повідомлена та з чим
погодилася, засвідчивши таку згоду
підписанням спірного договору.
Разом з тим, в оскаржуваному рішенні
суд першої інстанції посилається на
висновок судово-економічної
експертизи КНДІСЕ від 11.07.2014 № 5250/14-45, а
саме те, що при відсотковій ставці 14%
сума ануїтетного платежу становить 263,95
дол. США, коли в свою чергу умовами
кредитного договору передбачено, що
місячна сума мінімально необхідного
платежу складає 316,56 дол. США, що більше
на 52,61 дол. США. Крім того, висновок
судово-економічної експертизи КНДІСЕ
від 11.07.2014 № 5250/14-45, на яку і послався суд
першої інстанції в оскаржуваному
рішенні, в силу ч. 6 ст. 147 ЦПК України не
є обов'язковим для суду.
Однак, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо з тих
підстав, що п. 1.3.2 кредитного договору
передбачено сплату позичальником
щомісячного ануїтетного платежу в
розмірі 263,95 дол. США, спірний кредитний
договір не містить положення, яким
передбачено сплату позичальником
щомісячного ануїтетного платежу в
розмірі 316,56 дол. США.
Таким чином, враховуючи обставини
справи та докази, які містяться в
матеріалах справи, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки підстави для визнання
21.07.2008 недійсним в силу ст. ст. 215, 203 ЦК
України відсутні, позивач була
ознайомлена з усіма умовами договору, в
тому числі щодо нарахування і
коригування відсоткової ставки, складу
щомісячного платежу, ануїтетною формою
платежу, погодилася з такими умовами,
про що свідчить підписання нею
кредитного договору. Тому, позовні
вимоги є безпідставними.
За таких обставин, рішення Печерського
районного суду м. Києва від 04 серпня 2014
року ухвалено з неповним з'ясуванням
обставин, які мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу відповідача ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.
Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 04 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» про визнання недійсним
кредитного договору скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
визнання недійсним кредитного
договору відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: