У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бондаренка Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В., Собослой Г.Г.,

при секретарі - Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського
районного суду від 22 листопада 2013 року,
-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про усунення порушень права
власності. Позов мотивований тим, що у
1995 р. матері позивача ОСОБА_3 видано
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,1184 га. в АДРЕСА_1, для обслуговування
житлового будинку, на який в 1965 р.
видано свідоцтво на забудову садиби. З
того часу до будинку проходила під'їзна
дорога. В 2007 р. позивач одержав дозвіл
на реконструкцію цього житлового
будинку і виготовив будівельний
паспорт. Користувач суміжної земельної
ділянки ОСОБА_4 закрив дерев'яною
огорожею під'їзд до житлового будинку
позивача і створює перешкоди під час
проїзду, ініціюючи сварки, не дивлячись
на те, що рішенням виконкому Лозянської
сільської ради від 23.05.2013 р. зобов'язано
відповідача у місячний строк
перенесення вбиральні на необхідну
відстань, однак відповідач ухиляється
від виконання рішення виконкому, про що
складено акт комісії цієї ради від
25.06.2013 р.

Позивач просить суд
зобов'язати відповідача розібрати
дерев'яну огорожу, що встановлена на
початку під'їзної дороги і в
майбутньому не створювати перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Міжгірського районного суду
від 09 жовтня 2013 року залучено у справу
відділ Держземагенсьтва у
Міжгірському районі та відділ
архітектури Міжгірської РДА (а.с.64).

Рішенням суду першої інстанції в
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 з рішенням суду першої
інстанції не погодився, оскаржив його в
апеляційному порядку та порушив
питання про його скасування та
ухвалення нового рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. Апеляційна скарга
мотивована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт та його представник в судовому
засіданні підтримали апеляційну
скаргу в повному обсязі та просили її
задоволити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечили щодо
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
та їх представників, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено, що
ОСОБА_5 на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,5933 га. для
ведення особистого підсобного
господарства та обслуговування
житлового будинку (а.с.8). Рішенням
Лозянської сільської ради 12 сесії 5
скликання надано дозвіл ОСОБА_1 на
перебудову житлового будинку в
с.Лозянське , 561 (а.с.7). Рішенням
Лозянської сільської Ради від 17.04.1994
року, ОСОБА_2 надано у власність
земельну ділянку розміром 0,07 га. за № 560
"а" (а.с.37).

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України визначено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, судом першої інстанції
встановлено, що відповідач є
користувачем земельної ділянки, що
обслуговує житловий будинок № 560 а в
с.Лозянське площею 0,07 га і згідно
рішення Лозянської сільської ради від
17.04.1994 р. ця земельна ділянка передана
йому у власність. Ця земельна ділянка
відносилась до земель колгоспного
двору ОСОБА_6 (померлого батька
відповідача) загальною площею 0,29 га
згідно довідки з архіву Міжгірської
РДА. Параметри дороги через присадибну
земельну ділянку відповідача
відповідним рішенням Лозянської
сільської ради не встановлювались.

Згідно ст. 8 Закону «Про
регулювання містобудівної діяльності»
планування і забудова земельних
ділянок здійснюється власниками чи
користувачами в установленому законом
порядку; рішення з питань планування чи
забудови територій приймаються,
зокрема сільськими радами та їх
виконавчими органами у межах
визначених законом повноважень з
урахуванням вимог містобудівної
документації.

Судом не взято до уваги технічний
паспорт, на який посилається позивач як
на доказ що підтверджує наявність
дороги, як такий що не відповідає
вимогам законодавства, які ставляться
до оформлення технічного паспорту і в
якому чітко не зазначено наявність
під'їзної дороги.

Також судом першої інстанції
констатовано, що позивач не є власником
земельної ділянки, бо за поданим ним у
справу державним актом, власником
земельної ділянки виступає його мати
ОСОБА_3 Право власності (спадщини)
позивачем не оформлено. За висновком
відділу Держземагенства в
Міжгірському районі, параметри
земельної ділянки, зазначені в
державному акті не відповідають
фактичним обмірам земельної ділянки, а
також є в наявності під'їзна дорога до
земельної ділянки, на якій збудував
будинок позивач в іншому місці через
сільське пасовище (а.с.78-79).

Дані висновки суду узгоджуються з
наявними матеріалами справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.60 ЦПК України), крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до листа Лозянсткої
сільської ради № 26 від 03.03.2014 року,
генеральний план забудови с. Лозянське
відсутній.

Будь-яких належних та допустимих
доказів про наявність дороги шириною 2,5
метра, що проходила між будинками
відповідача до будинку позивача в
матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до п. 3.22
"Планування і забудова міських і
сільських поселень ДБН 360-92,
затверджених Наказом
Держкоммістобудування 17.04.1992 N 44,
мінімальні параметри під'їзної дороги
до житлового будинку становлять не
менше 3,5 м шириною під'їзду.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
недоведеність позивачем своїх вимог
та обставини, на які посилається.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307, 308, 316 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу - відхилити

Рішення Міжгірського районного суду
від 22 листопада 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: