У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.

при секретарі судового засідання -
Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 22 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа-служба у справах дітей м.Рівне
про стягнення аліментів,

В с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду
від 22 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
служба у справах дітей м.Рівне про
стягнення аліментів задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки
його доходу, щомісячно, починаючи з
03.09.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено за
недоведеністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в прибуток
держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40
коп.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 15 січня 2014 року
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення
Рівненського міського суду від 22
жовтня 2013 року змінено, зазначено дату
початку стягнення аліментів замість
„03.09.2013 року" - „25 січня 2013 року". В решті
оскаржуване рішення від 22 жовтня 2013
року залишено без змін.

Вважаючи рішення Рівненського
міського суду від 22 жовтня 2013 року
таким, що постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку в частині
визначення способу і розміру стягнутих
аліментів, тобто в частині рішення суду
першої інстанції, яка апеляційним
судом залишена без змін.

________________________________________________________________________
__

Справа №569/15255/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Рогозін С.В.

Провадження №22-ц/787/434/2014
Суддя-доповідач -
Максимчук З.М.

В апеляційній скарзі зазначає, що він
фізично не може сплачувати 1/3 частину
від своїх доходів. Вважає, що суд першої
інстанції не врахував його об'єктивну
ситуацію і виніс рішення, яке не
відповідає його фінансовим
можливостям та конкретній його
життєвій ситуації. Також зазначає, що в
нього є цивільна дружина, з якою планує
одружитися і створити сім'ю, завести
дітей. Значну суму коштів він витрачає
на найм житла, на проїзд на роботу і з
роботи та на навчання. Просить рішення
Рівненського міського суду від 22
жовтня 2013 року в частині суми стягнення
- 1/3 частки його доходу щомісячно
скасувати та змінити або ухвалити нове
рішення, яким визначити суму
щомісячного стягнення в триста
гривень.

В поданих на апеляційну скаргу
запереченнях ОСОБА_2 вказує на те, що
ОСОБА_1 навчається безоплатно, проїзд
на роботу у нього безкоштовний, а
проживає він у квартирі, яка залишилась
у спадок йому від діда. Зазначає, що
відповідач має постійну роботу та
постійну заробітну плату,а тому має
можливість сплачувати 1/3 від свого
заробітку щомісячно. Просить закрити
апеляційне провадження за пропуском
строку на оскарження і по суті
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України: під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК
України, за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.183 ЦПК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Так, суд першої інстанції правильно
визначив, що підлягають стягненню
аліменти у частці від доходу її батька,
адже, аліменти у твердій грошовій сумі
визначаються у разі, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявністю інших обставин, що
мають істотне значення для справи (ч.1
ст. 184 СК України).

У всіх інших випадках
визначення розміру аліментів
провадиться відповідно до вимог ст.
183 СК України у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач має постійний дохід
- він працює монтером у Рівненському
відділенні Укрзалізниці та отримує
заробітну плату (а.с.142).

Тому доводи ОСОБА_1 про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі в 300
грн. не заслуговують на увагу.

Положеннями ст. 182 СК України
встановлено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 СК
України.

Вищевказані положення кореспондуються
з роз'ясненнями зазначених в п.п. 17, 23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", якими також
встановлено, що при визначенні розміру
аліментів суд повинен врахувати стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інші
обставини, що мають істотне значення.

Максимального розміру аліментів закон
не встановлює.

При визначенні розміру аліментів, які
підлягають стягненню із ОСОБА_1, суд
першої інстанції правильно врахував
стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, який є
працездатним.

Відомості про наявність у відповідача
зобов'язань по сплаті аліментів на
користь інших осіб та перебування на
його утриманні дружини, батьків, дочки,
сина - відсутні.

Відповідач є фізично здоровий чоловік
і може працювати та виконувати
обов"язок по утриманні своєї дитини та
сплачувати визначену суму аліментів,
яка б забезпечувала необхідний
життєвий процес та розвиток дитини.

Отже, суд 1 інстанції правильно дійшов
висновку, що підлягають до стягнення
аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої)
частки його доходу щомісячно і до
досягнення дитиною повноліття.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст.11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до норм ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Обов'язок
доказування і подання доказів
процесуальним Законом / ст.60 ЦПК/
покладено на сторони.

Відповідно до ч.2 ст.318 ЦПК України:
залежно від обгрунтованості
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, строки на подання
якої у зв'язку з пропущенням їх з
поважних причин були поновлені, суд
ухвалює рішення або постановляє ухвалу
відповідно до статті 307 ЦПК.

Будь-яких доказів, заслуговуючих на
увагу і, спростовуючих висновки
апеляційного суду відповідач не надав.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги і зміст оскаржуваного рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом допущено порушення норм
процесуального або неправильне
застосування норм матеріального права,
яке би призвело до неправильного
вирішення справи. Підстав для
скасування чи зміни судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 22 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук