АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1394/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пальонний В. С. РІШЕННЯ
01 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПальонний В. С.
суддівКарпенко О. В. , Єльцов В. О. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
26 березня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8, про
стягнення заборгованості за кредитним
в с т а н о в и л а :
В вересні 2013 року ПАТ «КБ «Надра»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6
та ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8, про
стягнення заборгованості за кредитним
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 1 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_8 був укладений
кредитний договір №08/2006/840к466, за яким
доларів США на строк до 1 серпня 2016 року
зі сплатою процентів за користування
кредитом з розрахунку 11% річних.
В забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_8 зобов'язань за
вказаним кредитним договором 1 серпня
2006 року між банком та ОСОБА_6 і банком та
ОСОБА_7 були укладені договори поруки,
за якими позичальник та кожен з
поручителів відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Оскільки відповідач ОСОБА_8 свої
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту та відсотків у
відповідності з умовами кредитного
договору належним чином не виконував,
то станом на 15 серпня 2013 року
утворилась заборгованість в розмірі
130608,42 доларів США, що згідно курсу
Національного банку України
відповідає 1043953 грн. 10 коп., з яких:
заборгованість по кредиту складає 198946
грн. 17 коп., нараховані відсотки 109369
за порушення строків сплати кредиту
674262 грн. 54 коп., штраф за порушення умов
З врахуванням вказаних обставин,
уточнивши позовні вимоги позивач
просив суд стягнути на його користь з
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в солідарному порядку
заборгованість ОСОБА_8 за кредитним
договором, яка складається з
доларів США, заборгованості за
заборгованості по комісії за
управління кредитом в сумі 4878,52 доларів
США, пені в розмірі 674262,54 грн., штрафу в
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 26 березня 2014
року позов задоволено частково:
стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на користь ПАТ «КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 40308,14 доларів США та судові
витрати в сумі 1387 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ПАТ «КБ «Надра» подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати його та ухвалити у справі
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ПАТ КБ «Надра», який
підтримав апеляційну скаргу,
представника ОСОБА_6, який заперечував
проти її задоволення, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що 1 серпня 2006 року
між ВАТ КБ «Надра», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 був
укладений кредитний договір за яким
ОСОБА_8 отримав кредит на суму 28000
доларів США на строк до 1 серпня 2016 року
зі сплатою 11% річних та зобов'язався
повернути кредит і сплатити відсотки
на умовах і в строки, визначені
договором.

На забезпечення виконання ОСОБА_8
кредитних зобов'язань ОСОБА_6 та ОСОБА_7
1 серпня 2006 року уклали з банком
договори поруки, за якими кожен з
поручителів зобов'язався солідарно з
боржником відповідати перед банком за
виконання останнім умов кредитного
договору.

ОСОБА_8 умови кредитного договору щодо
внесення щомісячних платежів на
погашення кредиту, відсотків та сплати
інших обов'язкових платежів не
виконував, в зв'язку з чим банк
звернувся до суду з позовом до
поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
дострокове повернення всієї суми
кредиту, нарахованих відсотків і
сплату нарахованих штрафних санкцій.

Згідно наданого банком розрахунку
заборгованість ОСОБА_8 за кредитним
договором станом на 15 серпня 2013 року
складала 130608,42 доларів США, з яких
заборгованість за кредитом 24890,05
доларів США, заборгованість за
відсотками 13683,22 долари США, за комісією
4878,52 доларів США, нарахована пеня 84356,63
доларів США, штраф 2800 доларів США.

Суд задовольнив вимоги банку частково:
стягнув з відповідачів в солідарному
порядку заборгованість за кредитом в
сумі 24890,05 доларів США, заборгованість
за відсотками в межах трирічного
строку позовної давності в сумі 8335,40
доларів США та комісією в сумі 3819,14
доларів США, зменшив розмір неустойки у
вигляді пені до 3263,55 доларів США та
відмовив у задоволенні вимог про
стягнення штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Сторони погодились з рішенням суду і не
оскаржили його в частині правомірності
солідарного стягнення заборгованості
за кредитним договором з поручителів
та в частині розміру сум, що підлягають
стягненню як заборгованість за
кредитом, відсотками і комісією, а тому
в цій частині рішення суду першої
інстанції апеляційним судом не
перевіряється.

Апелянт оскаржив рішення в частині
зменшення розміру неустойки у вигляді
пені та відмови у стягненні штрафу.

Зменшуючи розмір неустойки у вигляді
пені, суд виходив з того, що нарахування
пені у розмірі 84356,63 доларів США на суму
боргу в 24890,05 доларів США є неспівмірним
та порушує загальні засади цивільного
судочинства щодо принципів
справедливості та розумності і,
пославшись на положення ч.3 ст. 551 ЦК
України, зменшив її розмір до суми,
визначеної відповідачем відповідно до
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», а відмовляючи у стягненні
штрафу, зазначив, що заявлена банком
вимога про одночасне застосування
штрафу та пені за порушення кредитного
договору, яке полягає у припиненні
внесення чергових платежів на
погашення кредиту, є застосуванням
подвійної цивільно-правової
відповідальності за одне і те ж саме
порушення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про відсутність підстав
для стягнення з відповідачів штрафу за
порушення умов кредитного договору.

Пунктом 5.1 кредитного договору,
укладеного між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_8,
передбачено, що у разі прострочення
позичальником строку сплати
мінімально необхідного платежу по
погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3
цього договору, а також у випадку
прострочення строку виконання
зобов'язань позичальника щодо
повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків та можливих
штрафних санкцій у строк, визначений у
п.4.3.5 цього договору, позичальник
сплачує банку пеню у розмірі 1% від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

Згідно п.5.2 кредитного договору у разі
порушення позичальником вимог пп. 4.3.1,
4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 10% від суми
кредиту, визначеної у п.1.1 цього
договору за кожен випадок.

Згідно п.4.3.2 кредитного договору
позичальник зобов'язаний суворо
дотримуватися положень цього договору,
а також договору застави, визначеного в
п.2.1 цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи і це
підтвердив представник банку в
судовому засіданні, пеня і штраф, як
види цивільно-правової
відповідальності, застосовані банком
за порушення боржником ОСОБА_8 умов
кредитного договору, яке полягає у
простроченні сплати мінімально
необхідного платежу по погашенню
кредиту, тобто за одне і те ж саме
порушення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
правильного висновку про те, що
одночасне стягнення штрафу і пені, як
видів цивільно-правової
відповідальності за одне і те ж
порушення суперечить положенням ст.61
Конституції України та ст. 549 ЦК
України.

Такий висновок суду відповідає і
правовому висновку Верховного Суду
України у справі № 6-116цс13, який
зазначив, що одночасне застосування
різних видів цивільно-правової
відповідальності не свідчить про
недотримання положень, закріплених у
ст.61 Конституції України, якщо такі
види цивільно-правової
відповідальності застосовуються за
різні порушення умов договору.

В той же час, зменшуючи розмір
неустойки у вигляді пені, суд не
звернув уваги на положення ч.3 ст.551 ЦК
України, якими передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Відповідно до роз'яснень пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, наданих в п.27 постанови № 5 від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що застосовують
на увагу(наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

З матеріалів справи вбачається, що суд
наявність зазначених обставин не
встановлював, оцінки їм не давав і в
рішенні на ці обставини не послався.

Визначаючи розмір пені, що підлягає
стягненню, суд взяв за основу
розрахунок, зроблений відповідачем з
застосуванням положень Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
згідно яких розмір пені обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Проте, при цьому суд не врахував, що дія
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» не поширюється на
фізичних осіб, якими є відповідачі, а
розмір пені за порушення умов
кредитного договору сторони визначили
в самому договорі, згідно п.5.1 якого
відповідач за порушення умов цього
договору сплачує пеню в розмірі 1% від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

За таких обставин висновок суду про
зменшення розміру неустойки у вигляді
пені, що підлягає стягненню з
відповідачів, не відповідає обставинам
справи та вимогам закону, а тому в цій
частині рішення суду підлягає зміні.

Колегія суддів вважає, що розрахунок
пені зроблений позивачем відповідно до
умов кредитного договору, з
врахуванням положень статті 258 ЦК
України щодо спеціальної позовної
давності, а тому позовні вимоги банку в
цій частині підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
ч.3 ст.551 ЦК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 26 березня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя
особа ОСОБА_8, про стягнення
заборгованості за кредитним договором
змінити.

Збільшити розмір пені за невиконання
умов кредитного договору, що підлягає
стягненню з відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до 84356,63 доларів США.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :