Справа №519/238/14-ц
У Х В А Л А

07.03.2014 року
м. Южне

Суддя Южного міського суду
Одеської області Асанова З.І.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи
свої вимоги тим, що припинились шлюбні
та сімейні відносини з 15 грудня 2011
року, спільне господарство не ведуть,
від шлюбу дітей не має, відповідач на
розірвання шлюбу згоден, але не має
бажання приїхати на Україну.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інших інтересів, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових
правовідносин.

Відповідно до ст. 109 СК України, позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.
Обов'язковою умовою розірвання шлюбу
судом є наявність малолітніх чи
неповнолітніх дітей.

Як вбачається з позову, сторони не
мають сумісних дітей, тому процедура
розірвання шлюбу повинна
здійснюватися відповідно до вимог ст.
106 СК України.

Відповідно до ст. 106 СК України,
подружжя, яке не має дітей, має право
подати до органу державної реєстрації
актів цивільного стану заяву про
розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя
через поважну причину не може особисто
подати заяву про розірвання шлюбу до
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, таку заяву,
нотаріально засвідчену або прирівняну
до неї, від його імені може подати
другий з подружжя. Орган державної
реєстрації актів цивільного стану
складає актовий запис про розірвання
шлюбу після спливу одного місяця від
дня подання такої заяви, якщо вона не
була відкликана.

Шлюб розривається незалежно від
наявності між подружжям майнового
спору.

При дослідженні позовної заяви суддею
встановлено, що право позивача на
звернення до відділу реєстрації актів
цивільного стану про розірвання шлюбу,
ніким не порушено. Малолітніх чи
неповнолітніх дітей у сторін немає, а
тому у позивача правові підстави
звернення до суду - відсутні.

А також відповідно до ст. 63 ЗУ «Про
міжнародне приватне право», припинення
шлюбу та правові наслідки
припинення шлюбу визначаються правом,
яке діє на цей час щодо правових
наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про
міжнародне приватне право», правові
наслідки шлюбу визначаються спільним
особистим законом подружжя, а за його
відсутності - правом держави, у якій
подружжя мало останнє спільне місце
проживання, за умови, що хоча б один з
подружжя все ще має місце проживання у
цій державі, а за відсутності такого -
правом, з яким обидва з подружжя
мають найбільш тісний зв'язок іншим
чином.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, сторони проживали в Німеччині
однією сім'єю по серпень 2011 року. Тобто
останнє місце проживання подружжя було
в республіці Німеччина.

За таких обставин позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
необхідно повернути позивачу з
рекомендацією звернутися до відділу
реєстрації актів цивільного стану або
за останнім місцем проживання подружжя
(до суду республіки Німеччини) для
вирішення питання про розірвання
шлюбу.

Керуючись ст. ст. 15, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - повернути.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 5-денний строк - з дня
проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує - з дня отримання копії цієї
ухвали.

Суддя Южного міського суду

Одеської області

З.І.Асанова