Справа № 128/5537/13-ц Провадження №
22-ц/772/578/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Васильєва Т. Ю.Категорія:
27Доповідач: Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Жданкіна В.В.

суддів: Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі: Агеєвій Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 9 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА
:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що 11.04.2003
року він позичив відповідачу ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 1 000 євро, які
надіслав їй через банк двома платежами,
по 500 євро та сплатив за банківські
послуги 35 євро. В кінці вересня 2013 року
відповідач повернула частину грошових
коштів в сумі 8 000 грн., а через місяць ще
3 100 грн., повернувши йому загалом 11 100
грн. Проте позивач вважає, що оскільки
він позичав грошові кошти у євро, то
відповідач повинна була б повернути
йому грошові кошти загальною сумою 1 035
євро у гривневому еквіваленті в сумі 11
799 грн. Тому позивач вважає, що
відповідач повинен повернути йому ще
частину грошових коштів в сумі 699 грн.,
крім цього сплатити 3% річних від
простроченої суми за 9 років
неповернення суми боргу в розмірі 279
євро, тому звернувся з даним позовом до
суду. Уточнивши позовні вимоги ( а. с. 6 ),
позивач просив стягнути з відповідача
кошти в загальній сумі 3 875,68 грн.

В судовому засіданні позивач
проти винесення заочного рішення не
заперечував, в зв`язку з повторною
неявкою відповідача в судове засідання
просив розглянути справу за
відсутності відповідачки на підставі
наявних у справі доказів. Крім цього,
просив стягнути борг з відповідачки за
курсом валюти, в якій він надавав кошти
в борг, станом на час винесення рішення.

Вінницький районний суд
Вінницької області 9 січня 2014 року
вирішив відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення скасувати як незаконне
і ухвалити нове, яким задоволити його
позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Ст. 60 ЦПК України вказує, що кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. При цьому в силу ч. 2 ст. 59 ЦПК
України, обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позивач вказував, що між ним та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
відповідний договір позики грошових
коштів, загальною сумою 1 000 євро, які
він перерахував їй шляхом банківського
переказу двома платежами по 500 євро та
сплатив за банківські послуги ще 35
євро, тому борг ОСОБА_2 перед ним
становив 1035 євро, ОСОБА_2 повернула йому
в кінці вересня 2013 року 8 000 грн. та ще
через місяць 3 100 грн., що на думку
позивача недостатньо, а саме вважає, що
відповідачка має повернути йому
додатково 699 грн. та сплатити 3 % річних
від простроченої суми за 9 років
неповернення суми боргу в розмірі 279
євро.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов`язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики ).

Водночас позивач не надав жодних
допустимих та належних доказів,
визначених ст. ст. 57-64 ЦПК України, та не
довів в судовому засіданні факт
укладення відповідного договору
позики між ним та відповідачем ОСОБА_2,
умов відповідного договору, та
відповідно не довів порушення його
прав з боку відповідачки.

В матеріалах справи відсутні
документи з банку, які б підтверджували
переказ коштів ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2

Позивач не надав письмового
підтвердження укладення договору
позики між сторонами.

ОСОБА_1 надав для огляду колегії
суддів розписку, яка не була предметом
розгляду у суді першої інстанції, тому
не може служити доказом.

З огляду на викладене ухвалене
судом рішення являється законним і
обгрунтованим, а доводи апеляційної
скарги безпідставні і тому не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від 9
січня 2014 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом 20 днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: