У х в а л а

іменем україни

5 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Дем'яносова М.В.,

Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом кредитної спілки
«Добросвіт» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Черкаської міської ради, Соснівський
відділ державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про виселення, визнання осіб
такими, що втратили право на проживання
та зустрічним позовом ОСОБА_4, який діє
в інтересах малолітнього ОСОБА_6, до
кредитної спілки «Добросвіт»,
Соснівського відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, треті
особи: орган опіки та піклування
Черкаської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5
про визнання недійсним свідоцтва про
придбання нерухомого майна за
касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_6, подану
представником ОСОБА_7, на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 05 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 15 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року кредитна спілка
«Добросвіт» звернулася до суду із
позовом, в якому з урахування уточнень
просила виселити відповідачів з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житла; визнати ОСОБА_5 такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням за вказаною
адресою.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що на прилюдних торгах,
проведених у порядку примусового
виконання рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси про стягнення
з ОСОБА_3 на її користь заборгованості в
сумі 250 471 грн. 07 коп., придбала предмет
іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Оскільки відповідачі в добровільному
порядку після направлення листа-вимоги
про виселення квартиру не звільнили,
позивач просив суд ухвалити рішення
про виселення відповідачів на
підставі ст.109 ЖК та ст. 40 Закону України
«Про іпотеку».

У квітні 2013 року представник ОСОБА_4, що
діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6, -
ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в обґрунтування якого
зазначав, що під час примусового
виконання судового рішення
працівниками Соснівського ВДВС було
порушено право малолітньої дитини при
проведенні прилюдних торгів, не
отримано дозволу органів опіки та
піклування виконавчого комітету
Черкаського міської ради, чим порушено
Інструкцію з організації примусового
виконання рішень, затверджену наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5, який
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 02 квітня 2012 року за № 489/20802.

Просив визнати недійним свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, реєстраційний № 798 від 5 березня
2013 року, видане приватним нотаріусом
ОСОБА_9, в тому, що КС «Добросвіт»
належить право власності на майно -
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 5
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 15 серпня 2013 року, позов КС
«Добросвіт» задоволено.

Виселено ОСОБА_3 ОСОБА_4, малолітнього
ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1.

Визнано ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування зазначеною квартирою.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_4, що діє в інтересах малолітнього
ОСОБА_6, - ОСОБА_7 посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу передати на новий розгляд суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Зазначеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 19 лютого 2008 року
між КС «Добросвіт» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір №00059, за
яким остання отримала кредит в розмірі
200 тис. грн., строком на 120 місяців під
30 % річних (а. с. 34).

На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором 20
лютого 2008 року між КС «Добросвіт» та
ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки,
згідно умов якого остання передала в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 4).

ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором не виконала, у зв'язку з чим
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 25 червня 2009
року з неї на користь КС «Добросвіт»
стягнуто заборгованість за кредитним
договором у розмірі 228 741 грн 07 коп.,
штраф за нецільове використання в сумі
20 тис. грн.

На виконання зазначеного рішення 5
жовтня 2009 року Соснівським районним
судом було видано виконавчий лист за
№2-2597 ( а.с. 51), на підставі якого
державним виконавцем Соснівського
відділу державної виконавчої служби
Черкаського МУЮ 22 жовтня 2010 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_3 на користь позивача боргу в
розмірі 250471,07 грн. ( а.с. 72) та накладено
арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 73).

Згідно з актом державного виконавця
про реалізацію предмета іпотеки у
порядку ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» від 30
жовтня 2012 року предмет іпотеки
придбано за початковою ціною шляхом
заліку своїх забезпечених вимог у
рахунок ціни майна КС «Добросвіт» та
вирішено передати КС «Добросвіт»
нерухоме майно, а саме двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1

Задовольняючи первісний позов, суди
виходили із його обгрунтованості.

Відмовляючи у задоволенні зустрічної
позовної заяви, суди виходили із того,
що неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
не був зареєстрований в спірній
квартирі в процесі проведення
прилюдних торгів, позивачі не мають
права на оскарження результатів
прилюдних торгів згідно з гідно з ст. 48
Закону України «Про іпотеку».

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

Вирішуючи спір в частині первісного
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, застосував до спірних
правовідносин положення ст. 40 ЗУ «Про
іпотеку», на підставі якої виселив
відповідачів із спірної квартири.

Разом з тим судом не враховано, що
згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

Рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
судом не ухвалювалося, виконавче
провадження було відкрите з виконання
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_3 на користь позивача боргу в
розмірі 250471,07 грн., а тому виконання
рішення суду повинно проводитися на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження», Інструкції з організації
примусового виконання рішень.

Згідно з п. 4.5.9 Інструкції з організації
примусового виконання рішень у разі
передачі на реалізацію нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають неповнолітні
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону. Якщо
такий дозвіл не надано, державний
виконавець звертається до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про встановлення або зміну способу і
порядку виконання рішення суду. Якщо
судом встановлено (змінено) спосіб і
порядок виконання, державний
виконавець продовжує виконання за
рахунок іншого майна боржника, а в разі
відсутності такого майна повертає
виконавчий документ стягувачу з
підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд першої інстанції всупереч вимогам
статей 213, 214 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернув;
доводів сторін як на підтвердження, так
і на заперечення вимог належним чином
не перевірив; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та не встановив, яка
правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин, а також не перевірив
наявності підстав для задоволення
зустрічного позову, зокрема
правомірності реалізації квартири, на
яку накладено арешт, у порядку,
визначеному ст.49 Закону України «Про
іпотеку».

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.
303 ЦПК України, на зазначене уваги не
звернув, недоліків рішення суду першої
інстанції не усунув, залишивши його без
змін.

За таких обставин ухвалені в справі
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції з підстав,
передбачених частиною 2 статті 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_4, який діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_6, подану
представником ОСОБА_7, задовольнити.

Рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси
від 05 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 15 серпня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

М.В. Дем'яносов

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко