Справа № 361/9334/13-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/1608/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря
Токар Т.Ю., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 11 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Зазимської сільської ради
Броварського району Київської області,
треті особи: Державне підприємство
«Київський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»,
ОСОБА_1 про визнання державного акту на
право власності на земельну ділянку
недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

02 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом, де просив визнати
недійсним державний акт серії КВ №65
від 27 січня 1997 року на право власності
на земельну ділянку, площею 0,352 га, яка
знаходиться по АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що спірна
земельна ділянка виділена йому за
наявності помилки у технічній
документації, зокрема, у визначенні
місця розташування частини земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства, площею 0,102 га.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт серії
КВ №65 від 27 січня 1997 року на право
власності на земельну ділянку, площею
0,352 га, з яких 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд та 0,102 га - для
ведення особистого підсобного
господарства яка знаходиться по
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_2.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
державний акт на право власності на
земельну ділянку містить технічну
помилку щодо розташування земельних
ділянок за їх цільовим призначенням та
підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із вказаними рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин справи,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального
права.

Просить рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 11 грудня 2013 року скасувати та
відмовити у задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши обставини та
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу в судових
дебатах, вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
рішенням Зазимської сільської ради від
11 грудня 1991 року ОСОБА_2 виділено
земельну ділянку площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 7 ).

11 листопада 1994 року рішенням
Зазимської сільської ради ОСОБА_2
закріплено у постійне користування
земельну ділянку, площею 0,116 га, яка
прилягає до його основної земельної
ділянки під будівництво по АДРЕСА_1 (
а.с. 8 ).

Рішенням Зазимської сільської
ради від 31 березня 1995 року позивачу
передано у приватну власність земельні
ділянки для індивідуального житлового
будівництва 0,25 га і 0,11 га - для
особистого підсобного господарства (
а.с. 9 ).

З акту виносу в натурі земельної
ділянки і розбивки будівель ( без дати
) вбачається, що дана земельна ділянка,
площею 0,25 га, виділена рішенням
Зазимської сільської ради від 11 грудня
1991 року ОСОБА_2, межує з ділянкою
громадянина на північному сході -
АДРЕСА_1, на південному заході -
з/ділянка гр. ОСОБА_3, па південному
сході - з/ділянка - гр. ОСОБА_4, па
південному заході - з/ділянка гр. ОСОБА_5

27 січня 1997 року ОСОБА_2, на
підставі рішення Зазимської сільської
ради від 31 березня 1995 року, видано
державний акт на право приватної
власності па землю серії КВ №65, площею
0,352 га, в тому числі, 0,25 га - під
будівництво і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд та 0,102 га - для ведення
особистого підсобного господарства, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 6,
24-25 ).

ОСОБА_2 26 серпня 1997 року подарував
ОСОБА_1 садибу, розташовану по АДРЕСА_1.

Згідно рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 23 вересня 2010 року, на підставі
вищезазначеного договору дарування за
ОСОБА_1 визнано право власності па
земельну ділянку, розміром 0,2499 га,
частина якої зайнята житловим
будинком, господарськими спорудами, а
інша - необхідна для їх обслуговування,
за адресою: АДРЕСА_1, без зміни її
цільового призначення ( а.с. 111-113 ).

На підставі зазначеного рішення
суду, ОСОБА_1 отримав державний акт
серії ЯЛ №340598 па право власності на
земельну ділянку площею 0,2499 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, кадастровий номер
:01:031:0058, розташовану у АДРЕСА_1 (
а.с. 77 ).

ОСОБА_2, в свою чергу, на підставі
рішення Зазимської сільської ради від
27 червня 2012 року «Про надання дозволу
на проведення інвентаризації
земельної ділянки гр. ОСОБА_2» ( а.с. 22 ),
звернувся до ПП «Інститут правового
консалтингу та інвестиційного
проектування» для виготовлення
технічної документації та отримання
окремого акта па право власності па
земельну ділянку розміром 0,1020 га для
ведення особистого підсобного
господарства ( а.с. 15-21, 23-36 ).

Згідно акта про відновлення на
місцевості зовнішніх меж земельної
ділянки, датованого липнем 2012 року,
межі земельної ділянки ОСОБА_2, площею
0,1020 га, відновлені і не викликають
спірних питань ( а.с. 35 ).

Пізніше, рішенням Зазимської
сільської ради «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
по інвентаризації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі ( на
місцевості ) гр. ОСОБА_2 в с. Зазам'є»
була затверджена технічна
документація із землеустрою по
інвентаризації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі ( на
місцевості ) гр. ОСОБА_2 для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,1020 га в АДРЕСА_1 ( а.с. 37 ).

Проте, як з'ясувалось, визначити
кадастровий номер на зазначену
земельну ділянку позивачу не виявилось
можливим, оскільки відбувається
накладення на земельну ділянку іншого
власника ( а.с. 39-41 ).

На переконання апеляційного суду,
таке положення стало можливим завдяки
невиконанню ПП «Інститут правового
консалтингу та інвестиційного
проектування» у повній мірі
рішення Зазимської сільської ради від
27 червня 2012 року «Про надання дозволу
на проведення інвентаризації
земельної ділянки гр. ОСОБА_2».

Так, згідно наданої технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі ( на
місцевості ) ОСОБА_2 для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,1020 га в АДРЕСА_1, предметом
дослідження зазначеного підприємства
не були висновок №12-05/160-10 судової
будівельно-технічної експертизи від 30
червня 2010 року, на підставі якого 23
вересня 2010 року було ухвалено рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області ( а.с. 110, 111-113 ), яке у
відповідності до положень ст. 14 ЦПК
України є обов'язковим, у т.ч. і для ПП
«Інститут правового консалтингу та
інвестиційного проектування».

Окрім цього, не прийнято до уваги
і виданий ОСОБА_1, на підставі
зазначеного судового рішення,
державний акт серії ЯЛ №340598 па право
власності на земельну ділянку площею
0,2499 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :01:031:0058,
розташовану у АДРЕСА_1 ( а.с. 77 ).

Згідно зазначених доказів по
справі, на переконання апеляційного
суду, змінився не тільки розмір
земельної ділянки, що залишилась, а і
конфігурація, по відношенню до
земельної ділянки, площею 0,102 га,
виділеної позивачу для ведення
підсобного господарства згідно
державного акту на право приватної
власності па землю серії КВ №65,
виданого 31 березня 1995 року, що не було
враховано при виготовленні зазначеної
технічної документації.

Таким чином, допущені в 2012 році ПП
«Інститут правового консалтингу та
інвестиційного проектування» помилки
при виготовленні технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі, на
переконання апеляційного суду, не
свідчать ніяким чином про порушення
прав та інтересів позивача, а тим паче -
про необхідність скасування, як
зазначив суд першої інстанції,
державного акту серії КВ №65 від 27 січня
1997 року на право власності на земельну
ділянку.

Суд першої інстанції на зазначене
не звернув уваги і не дав належної
правової оцінки цим обставинам.

Поза його увагою залишилось і те,
що відповідно до чинного законодавства
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю, як
правовстановлюючого документа, без
оспорення рішення, що надало право на
його отримання, чинним законодавством,
зокрема, ст.ст. 126, 152 Земельного кодексу
України, не передбачено і цього правила
дотримується судова практика з цього
питання.

Без відповідної оцінки
залишилась і та обставина, що позивач у
позовній заяві правовою підставою для
задоволення заявлених вимог зазначив
ст.ст. 216, 229 ЦК України, які, на
переконання апеляційного суду, також
не можуть слугувати підставою для
задоволення позову, оскільки вони не
регламентують правовідносини між
сторонами, що склалися.

Зазначивши у рішенні норми земельного
законодавства, зокрема, ст. 158
Земельного кодексу України, суд першої
інстанції порушив принцип
диспозитивності, закріплений
положеннями ст. 11 ЦПК України.

І, насамкінець, ОСОБА_1, усупереч
положень ст. 33 ЦПК України, не був
залучений у справі в якості
відповідача, при тому, що вирішенням
спору зачіпались його законні права та
інтереси, які, наряду з правами
позивача, підлягають захисту.

За таких обставин, суд першої інстанції
неправильно прийшов до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог і, без додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 126, 152 Земельного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 16, 58-60, 212-213, ЦПК
України ухвалив незаконне та
необґрунтоване рішення.

При цьому, не дав відповідну оцінку
належних і допустимих доказів у справі
згідно положень ст. 212 ЦПК України.

Таким чином, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин справи, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального
права, на думку апеляційного суду,
знайшли своє підтвердження при
розгляді справи у суді другої
інстанції, а тому є підставою для
задоволення заявлених апеляційних
вимог.

Доводи позову, зокрема, про наявність
технічної помилки у визначенні місця
розташування частини земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства, площею 0,102 га,
виготовлення нового державного акта на
право власності на земельну ділянку
можливе тільки після скасування
неправильно оформленого державного
акта в судовому порядку, під час
визначення кадастрового номера на
земельну ділянку ОСОБА_2 для
ведення особистого селянського
господарства, площею 0,1020 га ,
розташовану у АДРЕСА_1, встановлено
накладання на земельну ділянку іншого
власника, в силу викладеного, не
спростовують висновки апеляційного
суду про необґрунтованість заявлених
позовних вимог та не можуть бути
підставою для їх задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Зазимської сільської ради
Броварського району Київської області,
треті особи: Державне підприємство
«Київський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»,
ОСОБА_1 про визнання державного акту на
право власності на земельну ділянку
недійсним, скасувати і ухвалити за цими
вимогами нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С.
Сержанюк

Судді:

О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба