22-ц/772/3344/2014Головуючий в суді першої
інстанції Дернова В. В.Категорія 43
Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Вінницької області
в складі :

Головуючого: Кучевського П.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С.,

при секретарі: Руденко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою виконавчого
комітету Вінницької міської ради на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

24 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до виконавчого
комітету Вінницької міської ради про
зобов'язання видати ордер на житлове
приміщення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
виконавчий комітет Вінницької
міської ради відмовляється видати
ордер на вселення до квартири
АДРЕСА_1, чим порушує житлові права
ОСОБА_2 та його сім'ї.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 жовтня 2014
року, позов задоволено, зобов'язано
виконавчий комітет Вінницької
міської ради видати ОСОБА_2 ордер на
квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням
Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 жовтня 2014
року, виконавчий комітет Вінницької
міської ради звернувся до
Апеляційного суду Вінницької області
з апеляційною скаргою, в якій
просить ухвалене у справі судове
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення по справі, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись при
цьому на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга виконавчого комітету
Вінницької міської ради підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 жовтня 2014
року вказаним вимогам закону не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
спільним рішенням Правління та
Профкому ВАТ «Завод «Термінал» №18 від
02 квітня 2003 року (а.с. 6) ОСОБА_2, як
працівнику цього підприємства, який
перебуває у списках першочерговиків за
№1, була виділена 4-х кімнатна квартира
АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом №1/207 від 19.05.2003 року, про вище
вказане рішення Правління та Профкому
ВАТ «Завод «Термінал» було
повідомлено відповідача (а.с. 7).

Однак, виконавчий комітет Вінницької
міської рада вище вказаний лист не
отримував. Доказів отримання
відповідачем листа №1/207 від 19.05.2003
року ОСОБА_2 не надано.

Відповідно виконавчим комітетом
Вінницької міської ради не
приймалося рішення про надання
ордеру сім'ї ОСОБА_2 (у складі 5 осіб)
на вселення до спірної квартири.

Згідно із ч. 1 статті 58 Житлового
кодексу УРСР на підставі рішення про
надання жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового
фонду виконавчий комітет районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів
видає громадянинові ордер, який є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Таким чином, у Житловому кодексі ордер
визначено як підставу для вселення в
жиле приміщення.

Сім'я ОСОБА_2 вселилася до квартири
АДРЕСА_1, ще у 2003 році.

Право позивача та членів його сім'ї на
вселення та проживання у вище вказаній
квартирі встановлене, постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 09 червня
2010 року, рішенням Ленінського
районного суду Вінницької області від
03 березня 2011 року, рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 15 жовтня 2013 року, які
набрали законної сили.

Вище вказані обставини, встановлені
судовими рішеннями, визнані сторонами
та в силу статті ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Право ОСОБА_2 на проживання у спірній
квартирі визнано виконавчим комітетом
Вінницької міської ради та не
заперечується будь-якими іншими
особами.

Крім цього, за постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
03 березня 2010 року у справі 2-а-1185/10/027
здійснено реєстрацію місця
проживання сім'ї позивача у складі 9
осіб (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10)
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 3 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
виконавчого комітету Вінницької
міської ради видати ордер на
квартиру АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягають, оскільки, ордер як
цивільно-правовий акт індивідуальної
дії вичерпав свою дію ще у 2003 році
після вселення позивача та його
сім'ї в квартиру.

Видача ордеру ОСОБА_2 на вселення в
квартиру, у якій він та його сім'я
уже проживають з 2003 року не
створить для позивача жодних
правових наслідків.

Європейський суд з прав людини не
одноразово висловлювався, що право
особи на судовий захист не є
абсолютним (справа "Голдер проти
Сполученого Королівства"), а судового
розгляду потребують ті справи, в яких є
"спір" про "право", реальний і серйозний,
який може стосуватися як самого
існування права, так і сфери його дії
(справа "Аллан Якобссон проти Швеції").

Як вбачається з матеріалів справи,
право позивача на вселення та
проживання у АДРЕСА_1 не порушене,
ОСОБА_2 та члени його родини проживають
у спірній квартирі більш як 10 років,
тому відсутній спір про право
позивача на вселення, проживання та
користування вище вказаною
квартирою.

Разом з тим, право позивача на житло
гарантоване Конституцією України і
Конвенцією про захист прав людини
і основоположних свобод, однак
реалізація цього права можливо
шляхом укладення договору найму
жилого приміщення чи оформлення
права власності у спосіб
передбачений чинними
нормативно-правовими актами України.

Можливість укладення договору найму
жилого приміщення для позивача та
членів його сім'ї не втрачена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції не дотримався
встановленого ст. 212 ЦПК України
принципу оцінки доказів, відповідно до
якого суд на підставі всебічного,
повного й об'єктивного розгляду
обставин справи аналізує і оцінює
докази як кожен окремо, так і в їх
сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і
протиріччі, і ця оцінка повинна
спрямовуватися на встановлення
достовірності чи відсутності обставин,
які обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; доводи позивача
належним чином не перевірив та не навів
факти, які б спростували ці доводи; суд
не з'ясував усіх обставин справи та не
надав їм належної правової оцінки, хоча
їх з'ясування має суттєве значення для
правильного вирішення справи.

За таких обставин, та враховуючи те, що
судом першої інстанції при вирішенні
даної справи було неправильно
застосовано норми матеріального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Вінницької міської ради
задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 жовтня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради про зобов'язання видати
ордер на житлове приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
П.В. Кучевський

Судді: /підпис/
О.Ю. Береговий

/підпис/
О.С. Панасюк

Згідно з оригіналом

Головуючий:
П.В.
Кучевський