АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/6854/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/599/К/14
суддя Бутенко М.В.
Категорія - 52 ( І )
Суддя-доповідач - Турік
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Турік В.П.

суддів - Братіщевої
Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 20
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
третя особа Первинна організація
профспілки трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» -
Майстренко Олександр Сергійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулась до Публічного акціонерного
товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
(далі - ПАТ "АМКР") з позовом про
поновлення її на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 26.11.1997 року вона
була прийнята на роботу на ВАТ
"Криворіжсталь" (правонаступник ПАТ
"АМКР"). Під час своєї трудової
діяльності вона переводилась на інші
роботи та останньою її роботою була
робота контролера-касира управління
громадського харчування і торгівлі
департаменту з персоналу.

22.08.2013 року згідно наказу № 951/л "Про
звільнення у в зв'язку з скороченням
штату " (далі - Наказ № 951/л вона була
звільнена у в зв'язку зі скороченням
штату та відмовою від переводу на
запропоновані вакантні місця.

Позивач вважає своє звільнення не
законним, так як наказ № 401 від 26.03.2013
року. «Про внесення змін до
організаційної структури
підприємства» (далі - Наказ № 401) та
наказ № 540 «Про вивільнення
працівників» (далі - Наказ № 540), які
були підставою для її звільнення,
виданні з порушенням норм
законодавства та колективного
договору, а саме: порушені п. 2.15
Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 роки, ст. 13 Конвенції
МОП № 158 "Про припинення трудових
відносин з ініціативи роботодавця", ст.
22 Закону України "Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності", ст. 39 Закону України "Про
зайнятість населення", п. 4.1, 9.6
Колективного договору ПАТ "АМКР на
2007-2008роки. Посилаючись на
вищезазначені порушення зазначає, що
відповідач не проінформував первинну
профспілкову організацію, членом якої
вона є, про намічуване звільнення та не
провів консультації з профспілками про
заходи щодо запобігання звільнення
працівників чи зведення їх кількості
до мінімуму.

Крім того, посилається на порушення
відповідачем вимог ст. 39 Закону України
"Про зайнятість населення" та зазначає,
що залучення відповідачем Товариства з
обмеженої відповідальністю
"КорпусГрупп комтек" (далі - ТОВ
"КорпусГрупп Комтек)" до виконання
функцій з харчування працівників,
проведено без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.

Вважаючи своє звільнення незаконним,
позивач, уточнивши у листопаді 2013 року
позовні вимоги, просила суд визнати
незаконним та скасувати наказ № 951/л
від 22.08.2013 року, поновити її на роботі на
ПАТ "АМКР" контролером-касиром, їдальня
№15, кущ їдальні №9 управління
громадського харчування і торгівлі
департаменту з персоналу, стягнути на
її користь 10 000,00 грн. моральної шкоди,
стягнути на її користь заробітну плату
за час вимушеного прогулу у розмірі 5
924,57 грн., допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення її на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми платежу за один місяць та
покласти на службову особу, винну в
незаконному звільненні, обов'язок
покрити шкоду, заподіяну підприємству
в зв'язку з оплатою часу вимушеного
прогулу.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 20
січня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, в
апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для вирішення справи, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі, оскільки судом не взято до
уваги, що позивача звільнено з
порушенням ст. 43 КЗпП України за
наявності обґрунтованої відмови
профспілки в наданні згоди на її
звільнення.

Крім того, рішення суду ухвалено без
урахування колективного договору, а
саме: п. 2.15 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 роки, ст. 13 Конвенції
МОП № 158 "Про припинення трудових
відносин з ініціативи роботодавця", ст.
22 Закону України "Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності", ст. 39 Закону України "Про
зайнятість населення", п. 4.1, 9.6
Колективного договору ПАТ «АМКР» на
2007-2008 роки.

Позивач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3, будучи завчасно (14.02.2014 року)
належним чином повідомленими про час і
місце розгляду справи за її
апеляційною скаргою, в судове
засідання не з'явилися та надали заяви
про розгляд справи у їх відсутність, що
(у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК
України) не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ПАТ «АМКР» -
Майстренка О.С., який заперечував проти
доводів апеляційної скарги та просив
її відхилити, залишивши без змін
рішення суду першої інстанції, як
законне та обґрунтоване, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 працювала у відповідача
контролером-касиром (їдальня №15, кущ
їдальні №9) управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу.

22 серпня 2013 року згідно наказу №951/л
ОСОБА_2 була звільнена за скороченням
штату, підставою для видання наказу про
звільнення ОСОБА_2 був наказ по
підприємству № 401 від 26.03.13 року "Про
внесення змін до організаційної
структури управління підприємства",
яким передбачалось виключення зі
штатного розкладу та організаційної
структури управління підприємства ПАТ
"АМКР" управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу (далі - УГХіТ) загальною
чисельністю 582 одиниць. Цим наказом
зазначалась причина виключення УГХіТ з
організаційної структури підприємства
та скорочення штату працівників, яка
полягала в передачі непрофільних для
гірничо-металургійного підприємства
функцій з харчування працівників та
передбачалось, що функції з харчування
працівників передаються ТОВ
"КорпусГрупп Комтек", яке стало
переможцем тендеру на надання цих
послуг.

Даним наказом передбачалась
можливість за згодою працівників їх
звільнення за п. 5 ст. 36 КЗпПУ по
переводу на роботу до ТОВ «КорпусГрупп
Комтек», а також грошові виплати за
рахунок власника особам, які виявили
бажання звільнитися по переводу до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек».

22.04.2013 року по підприємству ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" видано наказ
№ 540 "Про вивільнення працівників",
згідно якого наказано виключити з
26.06.2013 із організаційної структури
управління ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" і штатного розпису підприємства
управління громадського харчування і
торгівлі департаменту з персоналу, яке
включає в себе професійні назви робіт і
посад, що маються в ньому, з передачею
виконання функцій громадського
харчування і торгівлі ТОВ "КорпусГрупп
Комтек" на умовах договору про надання
послуг. Пунктами 6, 7 наказу № 540
передбачено звільнення вивільнюваних
працівників управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу за п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України.

З вказаними наказами позивач була
ознайомлена.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову про поновлення на
роботі і стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
суд першої інстанції врахував вимоги
ст. ст. 64,65 Господарського кодексу
України, які передбачають
самостійність підприємства у
вирішенні питань стосовно
організаційної структури, чисельності
та штатного розпису та виходив з
відсутності порушень процедури
звільнення з роботи ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Частиною 3 ст. 64 ГКУ, передбачено, що
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників та штатний
розпис.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ГКУ власник
здійснює свої права щодо управління
підприємством безпосередньо або через
уповноважені ним органи відповідно до
статуту підприємства.

Згідно п. 8.4.1 Статуту ПАТ "АМКР"
одноособовим виконавчим органом
підприємства є генеральний директор
підприємства, який здійснює управління
поточною діяльністю підприємства та до
компетенції якого належить виконання
питань пов'язаних з поточною
діяльністю товариства.

Аналізуючи положення Статуту ПАТ
"АМКР", суд приходить до висновку, що
рішення щодо внесення змін до
організаційної структури підприємства
одноособово приймає генеральний
директор, який представляє виконавчий
орган юридичної особи. Ні
законодавство, ні Статут ПАТ "АМКР" не
передбачають необхідності погодження
питання щодо запровадження змін в
організаційній структури підприємства
з профспілками.

Тому колегія судів вважає, що суд
першої інстанції врахував
вищезазначені норми законодавства та
статуту підприємства, та прийшов до
вірного висновку про те, що
підприємство не повинно узгоджувати з
будь-яким органом, в тому числі із
профспілковими організаціями питання
своєї організаційної структури,
штатної чисельності а керівник
підприємства одноособово вирішує ці
питання.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги, щодо безпідставності
скорочення штату, з огляду на те, що
роботу яку виконували працівники,
посади яких підлягають виключенню із
штатного розпису, буде виконувати ТОВ
«КорпусГрупКомтек», вони
спростовуються матеріалами справи.

Так відповідно до договору №1450 від
22.04.2013р., укладеному між ТОВ
"КорпусГрупп Комтек" та ПАТ "АМКР"
вбачається, що між сторонами існує
цивільно-правовий договір підряду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що у відповідача
відповідно до наказу №401 відбулися
зміни в організаційній структурі
підприємства, а саме: УГХіТ було
виведено з організаційної структури
підприємства, скасовані усі посади, що
були передбачені штатним розкладом
цієї структури у кількості 582 одиниці.

Зміни в організації виробництва
позначилися в тому, що функції з
харчування працівників були передані
іншому підприємству, з яким позивач
уклав договір на надання послуг з
харчування з ТОВ "КорпусГрупп Комтек".
Відповідно до умов даного договору ТОВ
"КорпусГрупп Комтек" гарантувало
прийом працівників УГХіТ по переводу
на це підприємство.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги
представника позивача щодо порушення
судом першої інстанції норм ст. 22 ЗУ
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності», стосовно
інформування роботодавцем
профспілкові організації про
намічувані звільнення працівників та
обговорення і проведення консультацій
з профспілками про заходи щодо
запобігання звільненню працівників.

Так 29.04.2013 року позивач ОСОБА_2 була
ознайомлена з наказами № 401 від 26.03.2013
року «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємством» та № 540 від 22.04.2013 року
«Про вивільнення працівників», була
обізнана про можливість переведення до
ТОВ «КорпусГрупп Комтек» на роботу за
її спеціальністю, та позивач, як і усі
інші працівники УГХіТ буде мати
соціальні гарантії, що передбачені
наказом № 401 у разі переведення до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек», в тому числі і
грошову одноразову грошову виплату,
розмір якої на момент звільнення був
встановлений від стажу роботи.

Судом першої інстанції було
встановлено, що про наступне
вивільнення ОСОБА_2 персонально було
попереджено 29.04.2013 року, наказ про
звільнення був виданий 22 серпня 2013
року, тобто відповідач не допустив
порушення передбаченого
законодавством 2-х місячного строку
попередження.

В матеріалах справи є Попередження № 87
від 29.04.2013 року згідно з яким, позивач
ознайомлена про можливість звільнення.
Попередження має підпис ОСОБА_2 про
ознайомлення з наступним вивільненням
та списком вакантних посад. При цьому,
позивачем не було надано однозначної
згоди на переведення на іншу посаду, а
зазначено про перебування у роздумах (
т.1 а.с. 205).

ОСОБА_2 була ознайомлена про
заплановане вивільнення, та того, що в
разі її незгоди з переведенням до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек», або на іншу
роботу в межах підприємства, вона може
бути звільнена по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно ст. 492 КЗпП України, відповідачем
було запропоновано ОСОБА_2 вакансії, що
були на підприємстві на момент її
вивільнення, та надано направлення на
проходження співбесід з питань
працевлаштування на вакантні посади
приємоздатчика грузів і багажу,
лаборанту по фізико-механічним
випробуванням на період відпусток по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку (т. 1 а.с. 207,208).

Однак, відповідно до Акту № 66 від 09.07.2013
року, складеного комісією по
вивільненню позивачка відмовилась
перевестися на роботу з числа
запропонованих в межах підприємства
або за спеціальністю до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек» (т. 1 а.с. 218).

З огляду на вищезазначене колегія
суддів вважає, що порядок вивільнення
відповідачем не порушений. Позивач
відмовився від переведення на
запропоновані вакантні місця, як на
самому підприємстві, так і у ТОВ
"КорпусГрупп Комтек".

Посилання представника позивача в
апеляційній скарзі, з приводу того, що
відповідач не мав права на звільнення,
так як не отримав згоду виборного
органу первинної організації
профспілки, так як відмова в наданні
згоди на звільнення була обґрунтованою
і відповідач не згоден тільки з
мотивами відмови, спростовується
обґрунтованими висновками суду першої
інстанції в цій частині

Так відповідно до вимог ч.7 ст. 43 КЗпПУ,
яка передбачає, що рішення виборного
органу первинної профспілкової
організації про відмову в наданні
згоди на розірвання трудового договору
повинно бути обґрунтованим. У разі якщо
в рішенні немає обґрунтування відмови
в наданні згоди на розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган має право
звільнити працівника без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації.

Зазначена норма КЗпПУ передбачає право
власника звільнити працівника без
згоди виборного органу профспілкової
організації, якщо відмова в наданні
згоди на звільнення працівника була
необґрунтованою.

Під обґрунтованою відмовою
профспілкового органу слід розуміти
таку думку, яка ґрунтується на
відповідних нормах трудового
законодавства.

Необґрунтованою відмовою
профспілкового органу вважається
відмова, якщо в рішенні профспілки не
має посилань на порушення роботодавцем
норм трудового законодавства щодо
підстав і порядку вивільнення
працівника.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку
рішенню виборного органу профспілки,
яким відмовлено в наданні згоди на
звільнення позивача (виписка з
протоколу №168 від 25.07.2013р. - т. 1 а.с. 201),
вірно дійшов до висновку, що в рішенні
профспілка посилається на нормативні
акти, які не регулюють правовідносини
між позивачем та відповідачем, а
стосуються відносин між відповідачем
та профспілкою. Рішення профспілки не
містить посилань на порушення
відповідачем п. 1ст. 40 КЗпПУ та ст. 49-2
КЗпПУ, тому колегія суддів вважає, що
відповідач не отримав обґрунтованої
відмови в наданні згоди на звільнення
позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку та ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення судом ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: