ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4694/14-ц
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"18" червня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю позивача
не з'явився;

відповідача
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом Першої всеукраїнської
кредитної спілки в особі Подільського
відділення Першої всеукраїнської
кредитної спілки до ОСОБА_1 про
стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Перша всеукраїнська кредитна спілка в
особі Подільського відділення Першої
всеукраїнської кредитної спілки (далі
по тексту - позивач) звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту -
відповідач, ОСОБА_1) про стягнення
заборгованості за договором у розмірі 9
190,27 грн., яка складається з основної
суми заборгованості у розмірі 1 000 грн.,
заборгованості по відсоткам у розмірі
280,09 грн. та пені у розмірі 7 910,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до умов укладеного між
позивачем та відповідачем кредитного
договору, відповідач зобов'язався
здійснювати своєчасне погашення
кредиту та сплачувати усі інші
передбачені договором платежі.

Однак, відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав, у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість, яку позивач і просить
стягнути з урахуванням відсотків за
користування кредитними коштами та
пені.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак його представник подав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, у заяві позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
їх задовольнити, проти ухвалення
заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив, заяви про розгляд справи
у його відсутність до суду не
надходило.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача та ухвалити
заочне рішення відповідно до стст. 169 ч.
4, 224-226 Цивільного процесуального
кодексу України (далі по тексту - ЦПК
України), оскільки представник
позивача не заперечував проти заочного
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, 26 грудня 2013 року
між Першою всеукраїнською кредитною
спілкою в особі Подільського
відділення Першої всеукраїнської
кредитної спілки та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір відновлювальної
кредитної лінії № 157 та додатковий
договір № 157/Т, відповідно до умов яких
позивач надав відповідачу кредит в
сумі 1 000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 208.6%
на рік з кінцевим терміном повернення 23
грудня 2014 року. Погашення кредиту та
оплата відсотків за його користування
здійснюється в у порядку та строки
згідно графіку повернення кредиту і
сплати відсотків

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу
України (далі по тексту - ЦК України)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі.

Відповідач не здійснює платежів в
рахунок погашення суми кредиту та
нарахованих процентів, чим порушує
прийняті на себе договірні
зобов'язання.

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем та перевіреного судом,
станом на 13 березня 2013 року
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором становить 1 000
грн., заборгованість по відсоткам у
розмірі 280,09 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Цивільно-правова відповідальність - це
покладення на правопорушника
основаних на законі невигідних
правових наслідків, які полягають у
позбавленні його певних прав або в
заміні невиконання обов'язку новим, або
у приєднанні до невиконаного обов'язку
нового додаткового.

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу), що
кореспондується зі ст. 611 ЦК України.

А частиною 1 ст. 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті,
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 4.6 кредитного договору, за
несвоєчасне повернення отриманого
кредиту, нарахованих процентів
позичальник сплачує на користь
Кредитодавця пеню у розмірі подвійної
процентної ставки, що встановлена в п.
1.1. цього Договору, за кожний день
прострочення, до повного погашення
простроченої заборгованості, але
розмір пені не повинен перевищувати
п'ятдесяти відсотків від суми
отриманого кредиту. А пунктом 1.4
додаткового договору визначено, що
окрім пені, яка передбачена в п. 4.6
кредитного договору позичальник за
несвоєчасне повернення відповідного
кредиту (траншу) сплачує пеню у розмірі
15% від суми, за кожен день затримки
платежу.

Як вбачається з розрахунку суми пені за
несвоєчасне повернення грошових
коштів, позивачем для її нарахування
застосовано п. 4.6 кредитного договору
за яким сума пені становить 560,18 грн. та
п. 1.4 додаткового договору на суму 7 910, 18
грн.

Водночас, за положеннями ст. 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Аналіз наведених вище правових норм,
зокрема, ст. 61 Конституції України та
ст. 549 ЦК України, дає підстави для
висновку про те, що умови п. 4.6
кредитного договору та п. 1.4 додаткової
угоди щодо застосування позивачем міри
цивільно-правової відповідальності у
вигляді нарахування пені за
несвоєчасне повернення грошових
коштів є однорідними правовими
інститутами, обмеження можливості
одночасного застосування яких
встановлено законом.

За таких обставин, враховуючи вимоги
ст. 61 Конституції України і ст. 549 ЦК
України та законодавчо встановленої
заборони покладення на відповідача
подвійної цивільно-правової
відповідальності одного і того ж виду
за одне і те саме порушення договірного
зобов'язання, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог щодо
стягнення пені в частині 560,18 грн., яка
нарахована за порушення ним п. 4.6
кредитного договору.

Що стосується заявлених вимог про
стягнення з відповідача поштових
витрат у розмірі 16,60 грн., судом
встановлено наступне.

Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Водночас, статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1
сплачені позивачем поштові витрати за
направлення відповідачу претензій у
розмірі 16,60 грн., що підтверджується
копією фіскального чеку. Проте як
вбачається з копії даного фіскального
чеку від 13 лютого 2014 року, який наявний
в матеріалах справи, сума за
направлення листа ОСОБА_1 становить 0
(нуль) гривень.

На підставі наведеного, суд дійшов
висновку, що належних та допустимих
доказів у розумінні стст. 58, 59 ЦПК
України на підтвердження
обґрунтованості позовних вимог щодо
стягнення сплачених поштових витрат,
позивачем не надано, відтак позовні
вимоги в цій частині є недоведеними та
не підлягають задоволенню.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, врахувавши те, що
відповідач не виконує належним чином
взяті на себе зобов'язання за
вищезазначеними договорами , суд
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
та такі, що підлягають частковому
задоволенню. У зв'язку з викладеним суд
стягує з відповідача на користь
позивача заборгованість за договорами
у розмірі 1 840,27 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.
Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню сума сплаченого судового
збору у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 525, 526, 530, 549, 551, 614, 625, 629, 1049, 1054 ЦК
України, стст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212- 215, 224-226
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Першої всеукраїнської
кредитної спілки в особі Подільського
відділення Першої всеукраїнської
кредитної спілки (місце знаходження: м.
Київ, вул. Нижній Вал, 33-В, оф. 16,
ідентифікаційний код 38778631, р/р 01 в
ПАТ «Міський комерційний банк», МФО
339339) заборгованість за кредитним та
додатковим договорами у розмірі 1 840,27
грн., яка складається з основної суми
заборгованості у розмірі 1 000 грн.,
заборгованості по відсоткам у розмірі
280,09 грн. та пені у розмірі 560,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Першої всеукраїнської
кредитної спілки в особі Подільського
відділення Першої всеукраїнської
кредитної спілки (місцезнаходження: м.
Київ, вул. Нижній Вал, 33-В, оф. 16,
ідентифікаційний код 38778631, р/р 01 в
ПАТ «Міський комерційний банк», МФО
339339) витрати по сплаті судового збору в
сумі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.