Справа № 761/8208/13-ц
Провадження №4-с/761/4/2014
У Х В А Л А

іменем України

25 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві , -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду
зі скаргою на дії державного виконавця
та просить суд визнати дії державного
виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві Пішковцій О.В., які виявилася у
винесенні постанови про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження відповідно
до виконавчого листа № 2-7934/11
неправомірними, скасувати постанову і
зобов'язати її відкликати з державних
установ. Свої вимоги мотивує тим, що
27.08.2912 р. Шевченківський районний суд м.
Києва виніс рішення по справі №
2-2610-1256/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_4 про стягнення
аліментів, яким частково задоволено
позовні вимоги. Так, відповідно до
постанови від 28.02.2013 р. державним
виконавцем Пішковцій О.В.
Солом'янського РУЮ у м. Києві
постановлено накласти арешт на все
майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та
заборонено здійснювати відчуження
будь - якого майна. Дана постанова
отримана боржником лише 11 березня 2013
року. Державним виконавцем зазначено,
що арешт накладається в межах боргу,
але у постанові але в самому документі
жодного слова про розмір боргу. Дії
державного виконавця є неправомірними
з приводу передчасного накладення
арешту з огляду на те, що боржник не
отримувала листа про відкриття
виконавчого провадження та
несвоєчасно отримала постанову про
накладення арешту, що також є
порушенням положень чинного Закону
України «Про виконавче провадження.
Крім того боржник не погоджується з
рішенням суду на звернулась до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

В подальшому представник скаржника
доповнив скаргу наступними вимогами:
зобов'язати державного виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 12.02.2013 р. та постанову
про звернення стягнення на заробітну
плату від 12.02.2013 р. або змінити її в
частині припинення стягнення
аліментів в твердій грошовій одиниці у
розмірі 1300,00 грн. згідно рішення суду у
справі № 2-7934/2011 р. з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_5 Зазначив, що дані постанови
винесені у зв'язку із досягненням
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь якого
призначено стягнення аліментів в
твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні представник
скаржника підтримав вимоги, просив
задовольнити в повному обсязі.

Представник ВДВС Солом'янського РУЮ у
м. Києві просив відмовити у задоволенні
скарги у зв'язку із її безпідставністю.
Пояснила, що виконавчі дії вчинялись
згідно до вимог Закону України «Про
виконавче провадження». Арешт
накладено у зв'язку із наявною
заборгованістю по сплаті аліментів,
яка не погашена і досі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

27.08.2012 р. Шевченківським районним судом
м. Києва ухвалено рішення, яким
частково задоволено позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про
стягнення аліментів.

Зазначеним рішенням стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання синів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження в твердій грошовій
одиниці у розмірі 1 300 гривень 00 копійок
її доходу на кожну дитину щомісячно,
починаючи з 11 квітня 2011 року і до їх
повноліття але не менше тридцяти
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідної вікової категорії.

Допущено негайне виконання рішення
суду в межах платежу за один місяць та
стягнуто з відповідача в дохід держави
судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп.

09.10.2012 року колегією суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилено рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва залишено без змін.

Відповідно до приписів ст. 129
Конституції України однією із основних
засад судочинства є обов'язковість
рішення суду.

Судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
об'єднаннями громадян та іншими
організаціями, громадянами та
юридичними особами на всій території
України, відповідно до ст. 14 ЦПК
України.

12.02.2013 р. державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Плевакою Л.С.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження на примусове
виконання рішення Шевченківського
районного суду м. Києва про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів з
11.04.2011 р.

Як свідчать матеріали виконавчого
провадження 12.02.2013 р. копія постанови
про відкриття виконавчого провадження
направлено боржнику.

В цей же день державним виконавцем ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві Плевакою
Л.С. винесено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату боржника
ОСОБА_1 в межах виконання виконавчих
дій, відповідно до положень ст.ст.
44,68,69,70,90 Закону України «Про виконавче
провадження».

Державним виконавцем зазначено:
проводити з усіх видів заробітку
(доходу), що належать до виплати
боржнику після відрахування податків,
утримувати у розмірі 50% до погашення
заборгованості у розмірі 56016,00 грн.

Дана постанова також направлялась
скаржнику та головному бухгалтеру ПАТ
«Ерсте Банк» за місцем роботи ОСОБА_1,
як свідчать матеріали виконавчого
провадження.

26.02.2013 р. на адресу відділу надійшла
письмова заява стягувача про звернення
стягнення на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

28.02.2013 р. державним виконавцем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на її відчуження
відповідно до положень ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_1 та заборонено відчуження будь -
якого майна, яке належить останньому.
Арешт накладено в межах суми боргу.

За приписами п. 2 ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
наявності заборгованості по сплаті
аліментів понад три місяці стягнення
може бути звернено на майно боржника.
Звернення стягнення на заробітну плату
не перешкоджає зверненню стягнення на
майно боржника.

За положеннями ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження,
відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону.

В свою чергу положеннями ч. 3 цієї ж
статті Закону, постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Станом на день винесення державним
виконавцем оскаржуваної постанови
заборгованість ОСОБА_1 по сплаті
аліментів становила 56016,00 грн., що не
оспорювалось представником скаржника.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії державного виконавця
щодо винесення постанови про арешт
майна від 28.02.2013 р. відповідають вимогам
чинного законодавства.

Як свідчать матеріали виконавчого
провадження і це не заперечувалось
представником ОСОБА_1 на день розгляду
справи заборгованість по сплаті
аліментів повною мірою не погашено.

ОСОБА_5 досягнув повноліття
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., а тому представник
скаржника просить суд зобов'язати
державного виконавця скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 12.02.2013 р. та постанову
про звернення стягнення на заробітну
плату боржника від 12.02.2013 р. або змінити
її в частині припинення стягнення
аліментів в твердій грошовій одиниці у
розмірі 1300,00 грн.

Згідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Зважаючи на те, що станом на день
винесення оскаржуваних постанов особа
на утримання якого стягуються аліменти
не досяг віку 18 років підстав для
скасування зазначених постанов
відсутні, оскільки права чи свободи
учасника виконавчого провадження -
боржника не порушувались.

Виконавче провадження підлягає
закінченню, відповідно до п. 8 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

За таких обставин, беручі до уваги
вимоги чинного законодавства України
та зважаючи на те, що станом на день
розгляду скарги заборгованість
боржника щодо сплати аліментів у
розмірі, що його ухвалено судом з 11.04.2011
р. не погашено в повному обсязі
відсутні і підстави для зобов'язання
державного виконавця змінити
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату в частині закінчення
стягнення аліментів на повнолітню
дитину за умови відсутності доказів
таких відрахувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та
зважаючи на те, що постанові визначено -
проводити виплати до досягнення дітей
повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 387 ЦПК
України у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
не знаходить підстав для задоволення
скарги, оскільки дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
відповідають вимогам закону, яким
керуються в своїй діяльності державні
виконавці та не порушують права
скаржника, як учасника виконавчого
провадження.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст.
386-388 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
в разі закінчення вищезазначених
строків, або якщо її не скасовано після
розгляду справи судом апеляційної
інстанції.

Суддя: