У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Панька В.Ф.,

при секретарі - Голінко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ТзОВ «Авто Просто»
на рішення Берегівського районного
суду від 11 грудня 2013 року по справі за
позовом ТзОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу та
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ТзОВ «Авто Просто» про
визнання угоди та договору поруки
недійсною,-

в с т а н о в и л а :

ТзОВ «Авто Просто» / надалі -
товариство/ звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.11.2010
року між товариством та ОСОБА_1 було
укладено угоду №331811 з метою придбання
автомобіля «Шевроле Епіка» та
підписано додатки №1, 2, які є
невід'ємною частиною угоди. В процесі
дії угоди ОСОБА_1 звернувся до
товариства з проханням надати іншу
марку автомобіля - «ВАЗ - 21154 -110 - 32»-,
який йому надано. Відповідно до ст. 7
додатку №2 до угоди позивачем було
зараховано різницю поточної вартості
між цінами вищевказаних моделей
автомобілів. В подальшому ОСОБА_1
повинен був сплачувати наступні повні
внески відповідно до поточної ціни
автомобіля вказаного в додатку №1 до
угоди. Згідно укладеної угоди ОСОБА_1
зобов'язався оплатити стовідсоткову
вартість автомобіля та вартість
наданих послуг шляхом сплати
щомісячних внесків і протягом грудня
2010 року по червень 2012 року сплачував їх.
11 серпня 2011 року між товариством та
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки, за яким останні зобов'язалися
відповідати перед кредитором у разі
невиконання зобов'язання ОСОБА_1 Однак
з липня 2012 року ОСОБА_1 припинив
сплачувати внески відповідно до
підписаної угоди, неодноразові листи
та телефонні звернення до відповідачів
результату не дали. У зв'язку з
наведеним товариство просило стягнути
солідарно з відповідачів суму
заборгованості згідно угоди в розмірі
60754,82 грн.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до
суду із зустрічним позовом до ТзОВ
«Авто Просто» про визнання недійсними
угоди № 331841 від 10 листопада 2010 р. з
додатками №1,2, стягнути з ТзОВ «Авто
Просто» в користь ОСОБА_1 88 218.63 грн,
отриманий автомобіль ВАЗ 211540 повернути
ТзОВ, визнати недійсним договір поруки
від 11 серпня 2011 р., укладеного між ТзОВ
«Авто Просто» та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
стягнути з ТзОВ «Авто Просто» в користь
позивачів по зустрічному позову 10 тис.
грн. моральної шкоди.

Рішенням суду першої інстанції в
задоволенні позовних вимог ТзОВ «Авто
Просто» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу та зустрічному позові
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ТзОВ «Авто
Просто» про визнання угоди та договору
поруки недійсною відмовлено.

Товариство оскаржило це рішення,
порушило питання про його скасування в
частині відмови в задоволенні
первісного позову та ухвалення нового
рішення про задоволення останнього.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підстав
підтримав.

Відповідачі по первісному позову в
судове засідання не явились, про
причину неявки не повідомили і тому суд
розглянув справу у їх відсутності
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог по первісному позову, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно
даної угоди первісний позивач вимагає
стягнути суму в двічі більшу за суму
придбаного автомобіля і це не
відповідає вимогам добросовісності та
розумності і саме цим порушуються
загальні засади цивільного права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
твердження незаконності прийнятого
судом першої інстанції рішення по
причині порушення умов угоди, яка була
укладена між товариством та ОСОБА_1 і це
суперечить ст.ст. 11-16,509,525,526,611,614, 622-629 ЦК
України.

Однак ці доводи не можуть бути
прийнятими до уваги.

Відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Встановлено, що 10 листопада 2010 року між
ТОВ "Авто Просто" та ОСОБА_1 укладено
Угоду №331841, предметом якої є надання
учаснику програми "АвтоТак" фінансових
послуг, спрямованих на придбання
автомобіля.

Згідно з додатком №1 до зазначеної
угоди ОСОБА_1 отримав право на
придбання автомобіля марки "Шевроле",
модель "Епіка", вартістю 145 тис. 600 грн.

З врахуванням вимог ст.202 ЦК України та
укладеної угоди, ОСОБА_1 здійснив дії на
укладення зазначеної угоди з метою
отримання автомобіля «Шевроле Епіка»
по його вартості, тобто за 145 600 грн. Саме
це було базою для інших умов договору.
Тобто, він взяв на себе певні
зобов'язання для отримання автомобіля
по його вартості.

В процесі виконання угоди ОСОБА_1
звернувся до позивача з проханням
надати іншу марку автомобіля, ніж та, що
вказана в додатку №1 до угоди -
автомобіля ВАЗ (Самара) -, якого отримав
13.09.2011 р. Він продовжував сплачувати
платежі по угоді до виплати повної
вартості отриманого автомобіля та
сплачував за послуги позивача, що
перевищило вартість отриманого
автомобіля більш ніж на 21 тис. грн.

Після отримання відповідачем
автомобіля ВАЗ - у січні 2012 року -
позивачем було змінено марку
автомобіля з «Шевроле Епіка» на
«Шевроле Крузо» і вартість боргу
визначено, виходячи з ціни заміненого
автомобіля станом на грудень 2012 р. - 171 148
грн. Однак позивачем повністю
проігноровано той факт, що ним самим не
виконано умови угоди щодо виконання
умови угоди про надання відповідачу
автомобіля «Шевроле Епіка». Саме за цей
автомобіль відповідач повинен був
сплатити вартість саме цього
автомобіля. Надання іншого автомобіля
замість необхідного та оплата його
вартості узгоджується з умовами угоди
і положеннями ст.599 ЦК України, згідно
якої зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Більше того, після отримання
відповідачем автомобіля ВАЗ не було
необхідності замінювати не наданого
автомобіля іншим, дорожчим,
автомобілем, який також відповідачу не
надано.

Такі дії позивача свідчать про його
нечесну підприємницьку діяльність і
недобросовісність та є метою отримання
безпідставного збагачення, що є
несправедливим. Ці його дії суперечать
загальним принципам цивільного
законодавства, які зазначені в п.6 ст.4
ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Тому твердження про порушення окремих
статей ЦК України, якими врегульовано
питання виконання зобов'язань, суд
вважає безпідставним.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» відхилити.

Рішення Берегівського районного суду
від 11 грудня 2013 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :