АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дзюбич В.Л. Провадження №
22-ц/789/340/14 Доповідач - Ткач З.Є.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщія О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін -ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 20 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Великобірківської
селищної ради Тернопільського району
Тернопільської області, треті особи:
садівницьке товариство "Пролісок",
ОСОБА_2, про визнання права власності на
самочинно збудований садовий будинок,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Великобірківської
селищної ради Тернопільського району
про визнання права власності на
самочинно збудований садовий будинок.

В обґрунтування вимог посилалась на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_3, якому на праві власності
належала земельна ділянка в
садівницькому товаристві "Пролісок". На
земельній ділянці батько побудував
садовий будинок. Право власності на
садовий будинок в порядку спадкування
не могла оформити, оскільки він був
самочинно збудований.

Просила визнати право власності на
самочинний садовий будинок в порядку
ч.5 ст. 376 ЦК України.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 20 січня 2014 року
вирішено: "У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Великобірківської селищної
ради з участю третіх осіб
садівницького товариства "Пролісок",
ОСОБА_2, про визнання права власності на
самочинно збудований садовий будинок,
за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на те, що суд не дав
належної правової оцінки фактичним
обставинам справи та вирішив спір з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та межах позовних
вимог, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
спадкоємцем за законом на майно батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
стверджується свідоцтвом про смерть
виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Шляхтинецькою
сільською радою Тернопільського
району.

Відмовляючи у позові суд виходив з
того, що спірне майно - садовий будинок
по АДРЕСА_1, є самочинно збудованим
об'єктом і не може бути об'єктом
спадкування.

Цей висновок суду відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України,
особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Згідно роз'яснень даних в п. 6 постанова
Пленум вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року N 6 "Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)" , право
власності на самочинно збудовані
житлові будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили це будівництво, так і
їхні спадкоємці. Права спадкоємців
щодо самочинно збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень статті 1218 ЦК та з урахуванням
роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року N 7 "Про судову практику у
справах про спадкування".

Згідно роз'яснень даних в п. 7 постанови
Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", якщо спадкодавцем
було здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК), до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Якщо право власності на самочинно
зведену будівлю визнано судом за
власником (користувачем) земельної
ділянки, на якій вона розміщена, то до
складу спадщини входить право на
відшкодування витрат на будівництво
(частина шоста статті 376 ЦК).

Право власності за ОСОБА_3 у випадках
встановлених ст. 376 ЦК України не було
визнано.

Натомість технічний паспорт на садовий
будинок АДРЕСА_1, садівницьке
товариство "Пролісок" виготовлено на
позивачку ОСОБА_1 16.08.2013 р.

Отже правових підстав для визнання за
позивачем права власності в порядку
спадкування на самочинне збудоване
майно не має.

Доводи апелянта про те, що суд
безпідставно прийшов до висновку про
невідповідність будівлі
архітектурним, будівельним,
санітарним, протипожежним висновкам,
оскільки БТІ на спірний об'єкт
виготовлено технічний паспорт, колегія
суддів до уваги не бере, оскільки
технічний паспорт виготовлено після
смерті ОСОБА_3 у 2013 році на ім'я
позивачки ОСОБА_1 і ці дані не мають
правового значення для визнання за
позивачкою права власності на садовий
будинок в судовому порядку.

Суд вірно встановив фактичні обставини
справи, дав їм належну правову оцінку і
спір вирішив відповідно до вимог
чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК
України колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 20 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів,
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області З.Є. Ткач