Справа № 128/1792/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді
Ганкіна І.А.

при секретарі
Колонюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Вінницько -
Хутірської сільської ради Вінницького
району та області про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною
заявою до Вінницько - Хутірської
сільської ради Вінницького району та
області про визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування за заповітом, в якій
вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вінницькі
Хутори, Вінницького району, Вінницької
області померла її мати ОСОБА_2, після
смерті якої відкрилась спадщина, яка
складається з жилого будинку з
належними до нього господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1.

12 серпня 2004 року заповітом посвідченим
секретарем Вінницько -Хутірської
сільської ради Вінницького району за
реєстром №81, мати - ОСОБА_2 все своє
майно з чого б воно не складалося ,
заповідала своїй доньці, тобто їй -
ОСОБА_1.

Як зазначає позивач в своїй заяві, що
вона як єдина спадкоємиця першої черги
за законом, спадщину після смерті
матері прийняла, подавши заяву в
Вінницьку районну державну
нотаріальну контору. Осіб які б мали
право на обов'язкову долю в спадковому
майні не має.

Однак, одержати свідоцтво про право на
спадщину в нотаріальній конторі вона
не має можливості, так як відповідно до
листа нотаріуса їй було відмовлено в
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, так як свідоцтво №306 про
право власності на жилий будинок від 20
червня 1987 року видано на ім'я матері як
на голову колгоспного двору.

Та обставина, що ОСОБА_2, станом на 15.04.1991
року була єдиним членом та головою
двору, підтверджується виписками з по
господарської книжки.

Зазначені обставини унеможливлюють
реалізацію позивачем права, щодо
передбаченого законом оформлення
факту прийняття спадщини, в зв'язку з
чим вона змушена звертатися до суду за
захистом своїх прав та інтересів з
даним позовом, в якому просить суд
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за заповітом на
жилий будинок з належними до нього
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1, та раніше
належав ОСОБА_2., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні від сторін
поступили заяви, якими просять справу
слухати в їх відсутність.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала в повному об`ємі, просила
суд позов задоволити.

Відповідач по справі, а це : представник
Вінницько - Хутірської сільської ради
Вінницького району та області, в особі
сільського голови Кравченко В.В. проти
задоволення позовних вимог, заявлених
позивачкою ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд
вважає, що справу можливо розглянути
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Суд дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла моя мати ОСОБА_2 в
с. Вінницькі Хутори, Вінницького
району, Вінницької області, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_1 від 17 серпня 2012
року ( а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина, яка складається з жилого
будинку з належними до нього
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1, що належав
спадкодавці на підставі технічного
паспорту на будинок, виданого
Вінницьким ООБТІ від 17.03.2014 року (а.с. 9-12)
; свідоцтва на право особистої
власності за № 306 від 20.06.1987 року ,
виписки з погосподарської книги за 1991 -
1995 та 2011-2015 р.р. , де зазначено, що
житловий будинок за АДРЕСА_1 належить
до колгоспного двору , головою якого є
лише ОСОБА_2 ( а.с. 13 -15) . Крім того, факт
належності даного будинковолодіння
ОСОБА_2 також підтверджується і
довідками Вінницько - Хутірської
сільської ради за 289, 290 від 18.02.2014 року (
а.с. 16-17) .

12 серпня 2004 року заповітом посвідченим
секретарем Вінницько -Хутірської
сільської ради Вінницького району за
реєстром №81, ОСОБА_2 заповідала все
своє майно з чого б воно не складалося
своїй доньці - ОСОБА_1 ( а.с. 8 ) .

ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець першої
черги за законом та спадкоємець за
заповітом, спадщину після смерті
спадкодавці ОСОБА_2 прийняла, подавши
заяву в Вінницьку районну державну
нотаріальну контору. Осіб які б мали
право на обов'язкову долю в спадковому
майні не має, що підтверджується
копією спадкової справи за № 19/2013 від
16.08.2013 року , виданої на ухвалу суду
Вінницькою районною державною
нотаріальною конторою.

Однак реалізувати свої спадкові права
позивач по справі ОСОБА_1 не має
можливості, так як свідоцтво про право
власності на житловий будинок видано
на ім»я ОСОБА_2 , як на голову
колгоспного двору .

Дані правовідносини регулюються:

- чинними на час їх виникнення ч.1 ст. 120
, ч.2 ст.123 Цивільного кодексу
Української РСР (в редакції 1963 р.),
згідно з якими колгоспний двір має у
власності житловий будинок, який
належить його членам на праві сумісної
власності, та ст. 127 цього самого
кодексу, за змістом якої особиста праця
є підставою законного набуття права
власності, в тому числі членами
колгоспного двору та двором в цілому;

- ст. 317 ЦК України власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном;

- ст. 328 ЦК України, відповідно до
якої право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом;

- ч.1 с. 1223 ЦК України передбачає , що
право на спадкування мають ті особи,
які визначені у заповіті.

Оскільки судом доведено, що
спадкодавець ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вінницькі Хутори
Вінницького району та області була
єдиним членом та головою колгоспного
двору за АДРЕСА_1 , єдиним спадкоємцем
за законом та за заповітом після її
смерті є донька - ОСОБА_1 , яка спадщину
прийняла, подавши в установлений
законом строк заяву до Вінницької
районної державної нотаріальної
контори про прийняття спадщини , однак
реалізувати своє спадкове право не має
можливості , так як свідоцтво № 306 про
право власності на жилий будинок від 20
червня 1987 року видано на ім'я
спадкодавці як на голову колгоспного
двору, тому суд вважає, що спадкові
права позивача ОСОБА_1 підлягають
судовому захисту шляхом визнання за
нею права власності на все спадкове
майно, що залишилось після смерті
матері ОСОБА_2

Крім того, визнання представником
відповідача пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ч.1 ст. 120 , ч.2 ст.123 Цивільного
кодексу Української РСР (в редакції 1963
р.), ст.. 317, 328, 1216, 1218, 1222, 1223, 1233, 1234, 1268, 1269,
1270 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60, 209,112, 214, 215, 223,
256 -259 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
цілий жилий будинок з належними до
нього господарськими будівлями та
спорудами за АДРЕСА_1, що раніше належав
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Вінницькі Хутори Вінницького району та
області.

До складу будинковолодіння входить
житловий будинок «А», веранда «а»,
веранда «а 1», ґанок, літня кухня «Б»,
сарай «б», сарай « б 1», убиральня «В»,
сарай «Г», погріб «П/Г», сарай «Г», літня
кухня «Д», огорожа № 4, хвіртка № 5,
ворота № 6.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: