Справа № 2-1681/2010 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/1982/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Цокол
Л.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 2 грудня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виділ
частки із майна та припинення права, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про виділ частки із
майна та припинення права.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 2 грудня 2010 року задоволено
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
виділ частки із майна та припинення
права.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
квартиру АДРЕСА_2.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/2
частину автомобіля ВМW Х5 державний
номерний знак НОМЕР_3.

Визнано право власності на автомобіль
ВМW Х5 державнийномерний знак НОМЕР_3 за
ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
грошову компенсацію в розмірі 453 872,50
грн., судові витрати в розмірі 1 820грн., а
всього 455 692, 50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Державного підприємства «Київська
обласна багатопрофільна лабораторія
Науково- дослідного
експертно-криміналістичного центру»
витрати за будівельно- технічну
експертизу в розмірі 3 025,44 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного її вирішення.

В судове засіданні ОСОБА_4 та його
представник не з'явилися тричі, будучи
повідомленими про день та час розгляду
справи у встановленому законом
порядку, клопотання апелянта про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю з'явитися, колегією
суддів відхилено.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України
колегія суддів вважає можливе
розглянути справу у відсутність ОСОБА_4
та його представника.

В судовому засіданні ОСОБА_3 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції,
рішенням апеляційного суду м.Києва від
29 жовтня 2008 року в порядку поділу майна
подружжя за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано
право власності по 1 / 2 частині квартири
АДРЕСА_2, по 1 / 2 частині квартири
АДРЕСА_1 та по 1 / 2 частині автомобіля
БМВ Х5державний номерний знак НОМЕР_3.

Згідно висновку судової будівельно -
технічної експертизи № 08-06/165-10 від 10
жовтня 2010 року поділ в натурі квартири
АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1
відповідно до часток співвласників є
неможливим.

Автомобілем БМВ Х5 державний номерний
знак НОМЕР_3 користується ОСОБА_4

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_2
складає 2019543 грн., а 1 / 2 її частини -
1009771,50 грн. Ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1 складає 2739154 грн., 1/2 частина
відповідно - 1369577 грн.

Ринкова вартість автомобіля БМВ Х5
державний номерний знак НОМЕР_3 на дату
оцінки складає 188134 грн., половина
відповідно 94067 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача ОСОБА_5 про припинення
права власності одного співвласника,
перехід права власності цілого об'єкта
до іншого зі сплатою відповідної
грошової компенсації є цілком
обґрунтованим, оскільки в іншому
випадку буде порушено право обох
співвласників на належне здійснення
своїх прав. При цьому судом з'ясована
згода ОСОБА_5 на отримання грошової
компенсації.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Відповідно до ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо річ є неподільною, спільне
володіння та користування майном є
неможливим, таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім»ї.

Судом встановлено, що об'єкти поділу є
неподільними речами, припинення прав
ОСОБА_5 на 1/2 квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4
1/2 частину квартири АДРЕСА_2 не завдасть
істотної шкоди кожному із них.

ОСОБА_5 зареєстрована разом з сином за
адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_4
зареєстрований в АДРЕСА_1.

Посилання в апеляційній скарзі на ту
обставину, що на момент звернення
ОСОБА_5 до суду з позовом про виділ
частки, право власності у позивача не
виникло, а тому вона не мала права ним
розпоряджатися, не можуть бути
прийняті в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення,
оскільки таке право у ОСОБА_5 існувало з
часу придбання цього майна. Посилання
апелянтом на Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» є
необґрунтованим, оскільки на час
існування спірних правовідносин цей
закон не був чинним.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що квартира АДРЕСА_2 була
придбана апелянтом після розірвання
шлюбу і не може бути предметом поділу
майна подружжя, правового значення для
вирішення цього спору не мають,
оскільки обставини придбання квартири
та належність її на праві спільної
сумісної власності подружжю
встановлені рішенням апеляційного
суду від 29 жовтня 2008 року.

Також не можуть бути прийняті в якості
підстав для скасування оскаржуваного
рішення наявність спільних боргів
подружжя, оскільки такі можуть бути
враховані лише при поділі майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
доводи апеляційної скарги його
висновків не спростовують.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 2 грудня 2010 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: