Справа № 216/225/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Філатова К.Б.

при секретарі : Малиця С.О.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю;-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на 1 / 2 частину житлового будинку № 236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та дали суду пояснення, про те, що: вони є власниками 1 / 2 частини домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, власником іншої 1 / 2 частини вказаного домоволодіння був ОСОБА_6, який помер 13 липня 1999 року та був двоюрідним дідусем позивачки ОСОБА_5 Після його смерті позивачі є єдиними хто почав добросовісно та відкрито користуватися його майном, зберігати та піклуватися про це майно, і продовжують це робити вже на протязі чотирнадцяти років.

Представник відповідача проти позовних вимог не заперечує, позов визнала в повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 2000 року померла бабуся ОСОБА_5 ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.12.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №1649 (а.с.8).

За життя ОСОБА_7 була власником 1 / 2 частини домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 березня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, реєстр №2-906 (а.с.9)

Власником іншої 1 / 2 частини вказаного домоволодіння був ОСОБА_6, що підтверджується вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, який помер 13 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.07.1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №941 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_7 єдиними спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину є позивачі по справі: ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які належним чином оформили свої спадкові права та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тобто стали власниками 1 / 2 частини домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9, реєстр №1-4471 та відповідною відміткою на його зворотній стороні про реєстрацію права власності від 02.11.2001 року (а.с.10)

Після смерті ОСОБА_6 ніхто із спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом спадщину не прийняв, оскільки заповіт останній не складав, а спадкоємці першої та другої черги визначені ст.ст. 529, 530 ЦК України (в редакції 1963 р.) на момент його смерті були відсутні (батько: ОСОБА_10 помер 10.11.1962 року; мати: ОСОБА_11 померла 22.09.1989 року; одружений він не був; дітей не мав; єдиний рідний брат: ОСОБА_12 помер 04.03.1984 року). Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про смерть (а.с.15,16) та відповіддю на судовий запит Першої криворізької державної нотаріальної контори.

А тому після його смерті все належне йому майно фактично перейшло у володіння та користування спочатку ОСОБА_7, а з кінця 2000 року по сьогоднішній день домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі, в цілому, перебуває у володінні та користуванні її онуки ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_1.

З вказаного періоду вони постійно проживають у даному домоволодіння, користуються та оплачують всі комунальні послуги, двічі здійснювали поточні та косметичні ремонти, заново з нових матеріалів перекрили дах веранди, кожен рік засаджують огород, вирощують різні овочеві та фруктові культури, висадили нові молоді дерева. Вказані обставини та сам факт добросовісного, вільного та відкритого володіння домоволодінням №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі підтверджуються наступними доказами: 1) актом від 28 листопада 2013 року, складеного сусідами та посвідченого головою квартального комітету №11 ОСОБА_13; 2) домовою книгою; 3) договорами про надання послуг з газопостачання від 12.03.2001 року та 05.08.2010 року; 4) договором про надання послуг електрозвязку №101262436 від 27.03.2002 року; 5) договором про надання послуг з водопостачання від 14.04.2009 року; 6) технічною документацією на встановлення газового лічильника від 28.09.2001 року; 7) актами прийомки та огляду газового лічильника за різні роки; 8) квитанціями про оплату комунальних платежів за період з 2001 року по 2013 рік; 9) квитанціями про оплату податку на землю з 2002 року по 2012 рік. (18-65)

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно ч.8 прикінцевих та перехідних положень до ЦК України, який почав діяти з 01 січня 2004 року, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, у цьому випадку відлік набувальної давності має здійснюватися з 01 січня 2001 року.

Суд приходить до висновку, що позивачі: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 добросовісно заволоділи, і протягом більш ніж 10 років поспіль продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, а саме 1/2 частиною домоволодіння №236 по вул. Українська у м. Кривому Розі, яка за життя належала ОСОБА_6, який помер 13 липня 1999 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,15, 60, 64,130, 174, 212-215 ЦПК України, Законом України Про власність, ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 344 ЦК України (в редакції 2004 р.) суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частках, право власності за набувальною давністю, на 1/2 частину домоволодіння № 236 по вул. Українська у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яке у цілому складається з глинобитного житлового будинку «А-1», житловою площею 54,3 кв.м., загальною площею 82,9 кв.м., шлакоблокової літньої кухні «Б», цеглового погребу «Д», дощатої вбиральні «Ж», цеглового гаражу «Е», камяного сараю «В», водоколонки І, замощення ІІ, парканів №1-2, яка за життя належала ОСОБА_6, який помер 13 липня 1999 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий суддя Філатов К.Б.