Справа № 169/404/14-ц
Провадження № 2/169/103/14
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Турак О.В.

при секретарі
Веремчук Л.Ю.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника третьої особи, яка

не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Божко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Служба у справах дітей Турійської
районної державної адміністрації
Волинської області, про визначення
місця проживання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання малолітніх дітей,
посилаючись на те, що сторони з 17 травня
2002 року перебували у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано рішенням
Турійського районного суду Волинської
області. Від цього шлюбу вони мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
залишились проживати з ним. Вказуючи,
що у нього є всі умови для виховання та
розвитку дітей, він працює за місцем
проживання, а тому постійно перебуває з
дітьми та піклується про них, в той час
як відповідач не має змоги знаходитись
поряд із дітьми та піклуватись про них,
оскільки не має постійної роботи та
їздить на сезонні заробітки до
Республіки Польща, просив визначити
місцем проживання малолітніх дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, місце його проживання за
адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, просив
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
про вирішення справи покладалась на
розсуд суду, при цьому підтримала
надані позивачем пояснення про те, що
саме він займається вихованням дітей,
оскільки вона не має такої можливості у
зв'язку з частим перебуванням на
сезонних роботах закордоном. Крім того,
за адресою її проживання немає
належних умов для виховання та
розвитку дітей.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, Божко Т.П. в
судовому засіданні ствердила, що так як
діти після розірвання шлюбу залишились
проживати з батьком, де для цього є всі
необхідні умови, що були обстежені
Службою у справах дітей, та діти з
батьком перебувають у хороших
стосунках, є доцільним визначити їх
місце проживання з батьком.

Заслухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підставний та підлягає до
задоволення. При цьому суд виходив з
наступного.

Судом встановлено і це відповідає
матеріалам справи, що сторони з 17
травня 2002 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Турійського районного суду від 03 липня
2014 року розірвано.

Відповідно до свідоцтв про народження
(а. с. 5, 6) від шлюбу сторони мають двоє
малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після
розірвання шлюбу залишилися проживати
з позивачем ОСОБА_1 за місцем його
реєстрації і проживання: АДРЕСА_1, що не
оспорюється сторонами.

У дітей нормальні умови проживання і
батько займається їх вихованням і
утриманням, що стверджується, окрім
пояснень сторін, також поясненнями
представника органу опіки та
піклування, актами обстеження умов
проживання, що складені Луківською
селищною радою від 26 червня 2014 року та
Службою у справах дітей Турійської РДА
від 07 липня 2014 року.

Та обставина, що позивач має можливість
утримувати дітей та підтримувати
належні умови їх виховання і розвитку
підтверджується також характеристикою
від 26 червня 2014 року з місця проживання,
згідно якої ОСОБА_1 за місцем свого
проживання має постійний заробіток,
надаючи послуги населенню по ремонту
та обслуговуванню транспортних
засобів, а тому має змогу постійно
знаходитись разом з дітьми,
спілкуватись з ними та повноцінно
виховувати (а.с.10).

Представник органу опіки та піклування
Турійської райдержадміністрації в
судовому засіданні визнала за
доцільне, виходячи виключно з
інтересів дітей, визначити їх місцем
проживання місце проживання їх батька.

У відповідності до статті 11 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із частиною 4 статті 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини 1 статті 160 СК
України місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
то відповідно до частини 1 статті 161 СК
України спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. При вирішенні
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною 2 цієї статті, суд не
може передати дитину для проживання з
тим із батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Аналіз вищенаведених норм закону дає
підстави для висновку, що за загальним
правилом, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними
вирішується судом, і при цьому, до уваги
береться ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я, думка самої дитини,
яка досягла десяти років та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 3
Конвенції про права дитини та
частини 7, 8 статті 7 СК України при
вирішенні будь-яких питань щодо дітей
суд повинен виходити з якнайкращого
забезпечення інтересів дітей.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що з врахуваням інтересів
малолітніх дітей, їх спільної
прихильності до батька, з яким вони
залишилися проживати після розлучення
сторін, турботу та увагу кожного з
батьків для забезпечення повноцінного
виховання і розвитку дітей, умови
проживання дітей, і відповідно до
положень Сімейного кодексу України,
Цивільного кодексу України, Конвенції
про права дитини від 21.02.1990 року, позов
слід задовольнити й визначити місце
проживання малолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
їх батьком ОСОБА_1, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати у справі слід залишити
за позивачем за його заявою.

Керуючись ст.ст.160, 161 СК України, ст. 29 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 60, ч.1 ст.88, ст.ст.212-215
ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визначити місцем проживання
малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
проживання їх батька ОСОБА_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Турійський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий