Єдиний унікальний номер 243/9823/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2211/2014
Головуючий в 1 інстанції: Кривошеєв Д.А.
Доповідач: Космачевська Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Курило В.П.,

суддів: Космачевської Т.В., Мальованого
Ю.М.,

при секретарі: Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 21 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення вартості електроенергії
недооблікованої приладом обліку та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» про визнання
акту про порушення правил користування
електричною енергією для населення не
дійсним, визнання дій працівників
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» протиправними
та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 21 січня 2014
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення вартості електроенергії
недооблікованої приладом обліку -
задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» вартість
електроенергії недооблікованої
приладом обліку у сумі 10572,73 грн. та
судові витрати у сумі 229,40 грн.

У задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про визнання акту
про порушення Правил користування
електричною енергією для населення не
дійсним, визнання дій працівників
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» протиправними
та стягнення моральної шкоди -
відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилася
ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції. Доводами апеляційної
скарги наведено, що співробітники
позивача виявили порушення за її
відсутністю. Апелянт не виключає того,
що ці порушення були зроблені самими
співробітниками позивача з метою
стягнення з неї цієї великої суми
заборгованості. Вона також не згодна з
максимальною кількістю днів, вказаному
в розрахунку. Апелянт вказав, що ніколи
не мав заборгованості за
енергопостачання, послуги сплачує по
рахунках щомісячно. Крім того, вважає,
що сплили строки позовної давності для
стягнення з неї нарахованих сум.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач доводи апеляційної скарги
підтримала, просила її задовольнити та
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить отримання ним
телефонограми.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю
представника позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 і являється
споживачем електричної енергії, яку
надає позивач і на яку відкритий
особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 7-9, 26).

Відповідно свідоцтва про право
власності від 6 лютого 2007 року, виданого
Слов'янською міською Радою Донецької
області, витягу із реєстру права
власності на нерухоме майно виданого
Слов'янським БТІ, слідує, що: вказана
квартира належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в рівних частках (а.с. 27-27а).

З акту про порушення Правил
користування електричною енергією
побутовим споживачем №122254 вбачається,
що 09 липня 2010 року працівниками
Слов'янського РЕМ ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» за місцем
проживання відповідача, по АДРЕСА_1,
виявлено порушення Правил
користування електричною енергією для
населення, а саме: самовільне
підключення електропроводки до
електричної мережі поза приладом
обліку. Підключення додаткової фази
поза лічильником електроенергії,
споживання електроенергії не
враховується. Вказаний акт підписаний
трьома представниками
енергопостачальника та відповідачем
(а.с. 4).

Із протоколу засідання комісії
Слов'янського РЕС по розгляду актів про
ПКЕЕ №317 від 16 липня 2010 року, розрахунку
збитків за актом про порушення Правил
користування електричною енергією
побутовим споживачем № 122254 від 9 липня
2010 року слідує, що внаслідок
безоблікового використання
електроенергії відповідачем позивачу
завдана шкода в сумі 10572,73 грн. Вказана
сума збитків нарахована відповідачу за
період з 9 липня 2007 року по 9 липня 2010
року.

Засідання комісії Слов'янського РЕС
відбулося за участю ОСОБА_1, про що
свідчить її підпис у протоколі, також
відповідач була попереджена про
можливість відключення її квартири від
постачання електроенергії (а.с. 5).

Задовольняючи позов ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» до ОСОБА_1 та
відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, користуючись послугами
позивача з надання електричної
енергії, порушив

Правила користування електричною
енергією, тому позовні вимоги ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» знайшли своє
підтвердження та підлягають
задоволенню. Стосовно вимог
відповідача, то суд, відмовляючи у їх
задоволенні його вимог, посилався на
те, що ці вимоги не ґрунтуються на
законі, оскільки складений акт є
фіксацією порушення, яке було виявлено
під час проведення перевірки
дотримання Правил користування
електричною енергією споживачем, а
протоколом засідання комісії від 16
липня 2010 року визначено розмір збитків
за порушення, яке було зафіксовано у
цьому акті. Крім того, враховуючи
ухвалу суду від 13.01.2011 року про
скасування судового наказу від 10.12.2010
року, що виданий за заявою ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», звернення позивача
до суду відбулося в межах загального
строку позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними та ґрунтуються на законі і
обставинах справи.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить із того, що правовідносини,
які виникли між сторонами, регулюються
Законом України «Про
електроенергетику», та Правилами
користування електричною енергією для
населення, які затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від 26
липня 1999 року (з наступними змінами та
доповненнями).

Згідно з пунктами 19, 20, 21, 22 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 16.07.1999р.
№1357 розрахунки населення за спожиту
електричну енергію здійснюються за
діючими тарифами (цінами) для населення
на підставі показань приладів обліку.
Розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електричної енергії є календарний
місяць. Плата за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію вноситься не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну. Знімання
показань приладів обліку провадиться
споживачем щомісяця.
Енергопостачальник має право
контролювати правильність знімання
показань приладів обліку та оформлення
платіжних документів споживачем. За
власним рішенням енергопостачальник
має право самостійно знімати показання
приладів обліку у споживача. Оплата
спожитої електричної енергії може
здійснюватися: за розрахунковими
книжками; за платіжними документами,
які виписуються енергопостачальником;
за карткою попередньої оплати. Порядок
та форма оплати спожитої електричної
енергії визначаються у договорі.

Ст. 257 ЦК України передбачає, що
загальний строк позовної давності,
впродовж якого особа може звернутися
за захистом порушеного права,
встановлений три роки.

З матеріалів справи вбачається, що
порушення Правил користування
електричною енергією сталося з боку
відповідача 09 липня 2010 року, про що
свідчить складений відносно цього
випадку акт про порушення, позивач
звернувся до суду з заявою про видачу
судового наказу 08 грудня 2010 року,
судовий наказ видано 10 грудня 2010 року.
Цей наказ був скасований ухвалою суду
від 13 січня 2011 року, тобто строк
позовної давності перервався. Тому
звернення позивача у жовтні 2013 року
відбулося у межах загального строку
позовної давності.

Виходячи з цього, суд першої інстанції
правильно не застосував строки
позовної давності відносно спору в
частині стягнення заборгованості в
сумі 10572,73 грн. за актом №122254 від 09 липня
2010 року.

Пояснення відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду відносно
того, що порушення виявлено за її
відсутністю, що підключили додаткову
фазу поза електролічильником до
електричної мережі саме співробітники
позивача, що з неї вимагали деяку суму
за не складання спірного акту, що при
підписанні акту про порушення її ввели
в оману та вона не була присутньою при
його складанні, апеляційним судом не
приймається тому, що в суді першої
інстанції відповідач не оспорювала
свій підпис, з цього приводу акт не
оскаржувався. Акт вона підписала без
застережень і зауважень. Нею не надано
переконливих доказів, які б
спростували викладений у акті факт
порушення Правил користування
електроенергією для населення.
Зафіксоване у акті порушення дало
підстави для нарахування позивачу до
сплати суми за споживання не
облікованої електроенергії.

В суді першої інстанції відповідач
просила лише застосувати строки
позовної давності.

Крім того, відповідач не зверталася до
правоохоронних органів з заявою
правопорушення щодо неї за цими
фактами.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
електроенергетику» правопорушеннями в
електроенергетиці є самовільне
підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
енергії без приладів обліку, за яке
споживач несе відповідальність.
Статтею 26 цього Закону передбачено, що
споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
Правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України. Правила користування
електричною і тепловою енергією для
населення затверджуються Кабінетом
Міністрів України (далі Правила).

Пунктом 53 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1999 р. №1357
визначено, що у разі виявлення
представником енергопостачальника
порушення споживачем Правил
користування електричною енергією, у
тому числі фактів розкрадання
електричної енергії, складається акт,
який підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.
Акт про порушення цих Правил
розглядається комісією з розгляду
актів, що утворюється
енергопостачальником і складається не
менш як з трьох уповноважених
представників енергопостачальника.
Споживач має право бути присутнім на
засіданні комісії з розгляду актів.

Відповідно до п. 3.1.6 Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженою постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 4 травня
2006 року №562, розрахунок не облікованої
електричної енергії у разі
самовільного підключення
електроустановок, струмоприймачів або
електропроводки до електромережі, що
не є власністю енергопостачальник,
величина розрахункового добового
обсягу споживання електричної енергії
(Wдоб.с.п.н., кВт·год) визначається за
формулою 2.7. цієї Методики за три роки.

Виходячи з вищенаведеного, доводи
апеляційної скарги щодо незаконних дій
відповідача при складанні акту про
порушення Правил користування
електричною енергією є безпідставними,
оскільки акт відповідає фактичним
обставинам та підписаний саме
споживачем ОСОБА_1, відповідачем по
справі.

Інші приведені в апеляційні скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

На підстав і викладеного, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
всебічно і повно з'ясував обставини, що
мають значення для справи в межах
позовних вимог, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Тому доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Отже рішення суду є законним і підстав
для його скасування не вбачається.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 21 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: