Справа №592/6328/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - КорольоваНомер провадження
22-ц/788/550/14 Суддя-доповідач - Собина
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 16 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції,
треті особи: Служба у справах дітей
Сумської міської ради, Друга державна
нотаріальна контора про визнання права
власності та виключення з акту опису та
арешту майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 16 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину житлового будинку А-1, житловою
площею 35,8 кв.м., на 1/2 частину
господарських будівель: сарай - Б, сарай
- В, сарай - Г, погріб п/г, що розташовані
в АДРЕСА_1.

Зобов'язано Відділ ДВС Сумського МУЮ
зняти арешт та виключити з акту опису й
арешту майна від 12 квітня 2012 року 1/2
частину житлового будинку А-1, житловою
площею 35,8 кв.м, 1/2 частину
господарських будівель: сарай - Б,
сарай - В, сарай - Г, погріб п/г, що
розташовані в АДРЕСА_1.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на незаконність та необґрунтованість
судового рішення, просить скасувати
рішення та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1
зазначає, що державним виконавцем акт
опису та арешту нерухомого майна
складався на виконання рішення суду
від 18.06.2007 року про стягнення з ОСОБА_3
на її користь 102040 грн.00 коп. Вважає, що
позивачці було відомо про її порушене
право власності на нерухоме майно вже
після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 в 2001
році, а тому нею пропущено трирічний
строк позовної давності, а тому суд
безпідставно задовольнив позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апелянта, заперечення
позивачки, її представника,
відповідача, вивчивши матеріали справи
і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що житловий будинок
придбаний подружжям ОСОБА_4 під час їх
перебування у шлюбі є спільним майном
подружжя, позивачка мала рівні права з
чоловіком на володіння, користування
та розпорядженням майном, а тому має
право власності саме на 1/2 частину
нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду з таких
підстав:

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували
в зареєстрованому шлюбі з 17.09.1994 року по
13.06.2001 рік, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу та
свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.3,7).
Від шлюбу мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

02.09.2006 року позивачка уклала шлюб з
ОСОБА_5 і змінила прізвище на ОСОБА_5
(а.с.8).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, 27.01.1999 року на підставі договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 придбав будинок
АДРЕСА_1 на приватизованій земельній
ділянці площею 438 кв.м. на якій
знаходиться одноповерховий дерев'яний
житловий будинок А-1 обкладений цеглою
40%, жила площа якого складає 35,8 кв.м. з
надвірними, господарчими та побутовими
будівлями: Б - сарай дерев'яний, В - сарай
цегляний, Г - сарай дощатий, п/г - погріб
цегляний, У - вбиральня дощата, №1-3 -
огорожа дощата. Договір
купівлі-продажу посвідчений приватним
нотаріусом Сумського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за №97 (а.с.9).

28 липня 2006 року ОСОБА_1, яка є сестрою
ОСОБА_4, надала останньому в позику
кошти у сумі 101000 грн.00 коп., що по курсу
НБУ на день посвідчення договору
позики складала 20000 $ і позичальник
зобов'язувався повернути кошти в строк
до 28.07.2007 року.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми у справі за №2-2006/07 від
18.06.2007 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 борг у розмірі 101000 грн. та 1040
грн.00 коп. судових витрат, а усього 102040
грн.00 коп.

Стягувачка ОСОБА_1, у зв'язку з
неповерненням боржником суми боргу,
звернулась з позовом до ОСОБА_4 і
просила визнати за нею право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1, але рішенням
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 25 червня 2008 року в задоволенні її
позовних вимог було відмовлено.

26.08.2008 року колишній чоловік позивачки
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.16).

У зв'язку зі смертю відповідача до
набрання рішення законної сили ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області від 6 березня 2009 року
до участі у справі в якості відповідача
залучено ОСОБА_2, яка діяла в інтересах
правонаступника ОСОБА_4, яким є син
померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 31 березня 2009 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 було
відхилено, а рішення Ковпаківського
районного суду Сумської області від 28
червня 2008 року залишено без змін.

29.06.2010 року ОСОБА_1 звернулась з позовом
до неповнолітнього ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_2 і просила стягнути
інфляційні збитки за час прострочення
боргу в розмірі 62200 грн. за період з 28
липня 2006 року по 28 липня 2010 року, а також
понесені нею судові витрати по справі.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 23 листопада 2011 року в
задоволенні її позовних вимог було
відмовлено.

Відділом ДВС Сумського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа виданого за
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми у справі за №2-2006/07 від
18.06.2007 року. Ухвалою Ковпаківського
районного суду м.Суми від 31.01.2012 року
змінено сторону виконавчого
провадження з ОСОБА_4, який помер 26.08.2008
року на його спадкоємця - ОСОБА_3 для
подальшого виконання виконавчого
листа (а.с.44).

Згідно акту опису й арешту майна
складеного державним виконавцем ВДВС
Сумського міського управління юстиції
Товарниченко Є.А. 12.04.2012 року було
описано і накладено арешт на будинок
АДРЕСА_1 (а.с.45-48).

Відповідно до ч.2 ст. 60, ч.1 ст.70 Сімейного
кодексу України вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя і у разі поділу
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ним
або шлюбним договором.

Статтею 68 Сімейного кодексу України
передбачено, що розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Частина 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України
передбачають, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
опорювання; має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

З огляду на зазначені норми закону та
надані позивачем докази суд зробив
обґрунтований висновок що цивільні
права ОСОБА_2 є порушеними, а тому
підлягають захисту, оскільки спірне
майно, яке перебуває під арештом, є
спільно нажитим майном подружжя і
належить їй на праві спільної
часткової власності і її частка в
нерухомому майні складає 1/2.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вимогам вказаних норм
процесуального закону ОСОБА_1 не надала
апеляційному суду переконливих
доказів на спростування висновків суду
про задоволення позову.

Колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
судом не застосована загальна позовна
давність тривалістю у три роки, що
передбачена ст. 257 ЦК України і перебіг
позовної давності, на думку апелянта,
почався з дня отримання позивачкою
свідоцтва про розірвання шлюбу з
ОСОБА_4, а саме з 13.06.2001 року .

В той же час, у зв'язку з розірванням
шлюбу співвласники майна перестають
бути подружжям, однак правовий режим
їхнього майна, набутого під час шлюбу,
залишається попереднім - спільною
сумісною власністю і колишнє подружжя
може бути співвласниками протягом
невизначеного строку. Позивачка ОСОБА_2
після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 не
позбавлена була права спільної
сумісної власності на нерухоме майно
придбане під час шлюбу і не вважала
своє право порушеним.

Після смерті колишнього чоловіка і
залучення ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області від
6 березня 2009 року ОСОБА_2 до участі в
справі в якості відповідача, вона
діяла в інтересах правонаступника
ОСОБА_4, яким є її неповнолітній син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і тому вона не
вважала своє право порушеним, оскільки
не була позбавлена права володіння та
користування належним їй на праві
спільної сумісної власності майном. І
лише після опису зазначеного
нерухомого майна та накладення на
нього арешту відповідно до акту опису
і й арешту майна складеного державним
виконавцем ВДВС Сумського міського
управління юстиції Товарниченко Є.А.
12.04.2012 року для позивачки розпочався
перебіг позовної давності, а з позовом
про визнання за нею права власності на ?
частину нерухомого майна позивачка
звернулась 17 червня 2013 року, отже до
спливу позовної давності
передбаченої ст.257 ЦК України.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 16 жовтня 2013 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -