№ 233/1098/14-ц
21 березня 2014 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Костянтинівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського
державного хімічного заводу () «про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку»,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача
Костянтинівського державного
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що з серпня 1970 року по 01
жовтня 2013 року працював у
Костянтинівському державному
хімічному заводі. При звільненні з ним
не був проведений розрахунок. Просив
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з часу звільнення
по день постановлення рішення.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та просив
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з часу його
звільнення по день постановлення
рішення на підставі наданих
представником відповідача довідок
щодо середньоденного заробітку та
кількості робочих днів затримки.

Представник відповідача
Костянтинівського державного
хімічного заводу Гайдаржиєв О.П. у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив відмовити у
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Гайдаржиєва
О.П., дослідивши надані докази по
справі, суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 О. з 14 серпня 1970 року по 01
жовтня 2013 року працював охоронником
Костянтинівського державного
хімічного заводу, звільнений за
власним бажанням за ст. 38 КЗпП України,
що підтверджується записами у трудовій
книжці позивача та копією Наказу від 01
жовтня 2013 року № 70-к (а.с. 3-6, 10).

Позивачу ОСОБА_1 Костянтинівським
державним хімічним заводом нарахована,
але не виплачена заробітна плата за
період часу з листопада 2012 року по
жовтень 2013 року у розмірі 13874,19 грн., що
підтверджується довідкою відповідача
(а.с. 28).

На час винесення рішення розрахунок з
позивачем відповідачем не проведений,
що не заперечувалося представником
відповідача.

У відповідності зі ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення
провести з працівником розрахунок у
строки, зазначені у статті 116 цього
Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Таким чином, оскільки позивач
звільнився 01 жовтня 2013 року, виплата
всіх сум, що належать йому від
підприємства, повинна була бути
проведена цього ж дня, проте,
остаточний розрахунок з ним
відповідачем не проведений.

У відповідності зі ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, що є підставою для
стягнення з відповідача вказаного
середнього заробітку.

Розрахунок середнього заробітку
провадиться відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року з
відповідними змінами та доповненнями.

Згідно п. 2 зазначеного Порядку
обчислення середньої заробітної плати
провадиться виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно довідки відповідача № 24 від 14
березня 2014 року, середньоденна
заробітна плата позивача ОСОБА_1 (за два
місяці роботи) складає 248,02 грн. (а.с. 27).

Весь час затримки розрахунку за період
з 01 жовтня 2013 року по 21 березня 2014 року
становить 43 робочих дні, що
підтверджується довідкою відповідача
(а.с. 29).

Таким чином, відповідачем допущено
порушення законних трудових прав
позивача тим, що у визначені законом
строки не була виплачена заробітна
плата та проведено розрахунку при його
звільненні з роботи і це було зроблено
без поважних на те причин.

Положеннями статті 116 КЗпП України
передбачено, що саме на підприємство
покладено обов'язок повного та
своєчасного розрахунку з працівником,
що звільняється.

Відповідно роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
у п.20 постанови від 24 грудня 1999 р. № 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
встановивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, а коли він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні останнього до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Виходячи з аналізу змісту норми ст. 117
КЗпП України, яка передбачає
відповідальність власника за затримку
розрахунку при звільненні, слід дійти
висновку, що підставою такої
відповідальності є, по-перше, факт
порушення власником строків
розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП
України) та, по-друге, вина власника.

Будь-яких доказів поважності причин
несвоєчасного розрахунку відповідач
не надав, а заперечення його
представника щодо підстав для
звільнення від відповідальності за ст.
117 КЗпП зводяться до скрутного
фінансового стану підприємства.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню у межах
наданих сторонами доказів: з
відповідача Костянтинівського
державного хімічного заводу на користь
позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку за період з 01
жовтня 2013 року по 21 березня 2014 року у
розмірі 10664,86 грн. (248,02 грн. х 43 роб.дні).

В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з
відповідача судовий збір у розмірі 243,60
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60,
76, 209, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Костянтинівського
державного хімічного заводу () «про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку»
задовольнити.

Стягнути з Костянтинівського
державного хімічного заводу () на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку за період з 01 жовтня 2013 року
по 21 березня 2014 року у розмірі 10664
(десять тисяч шістсот шістдесят чотири)
грн. 86 коп.

Стягнути з Костянтинівського
державного хімічного заводу () судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення,
а особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя