Справа №2/489/31/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог Друга миколаївська
державна нотаріальна контора, про
встановлення факту проживання однією
сім'ю, зміну черги спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю її з братом відповідачів - ОСОБА_4
без реєстрації шлюбу з 12 січня 2007 р. по
день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, а також
просила надати їй право на спадкування
після смерті ОСОБА_4 нарівні з
відповідачами в другу чергу.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з
січня 2007 р. і по день смерті ОСОБА_4
проживала з ним однією сім'єю, мали
спільне господарство, побут і бюджет,
взаємні права та обов'язки притаманні
подружжю, але шлюб не оформили. Після
смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у
вигляді рухомого і нерухомого майна,
банківського вкладу.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 за
законом є його рідні сестри -
відповідачі.

Вважаючи себе спадкоємцем за законом у
4 чергу, позивачка вказує на те, що
ОСОБА_5 був інвалідом 2 групи,
потребував стороннього догляду, який
надавала тільки вона, а з січня 2013 р.
перебував у безпорадному стані, а вона
оплачувала поточні комунальні платежі
та лікування ОСОБА_4, опікувалася ним в
лікарні до дня смерті. Тому, на думку
позивачки, є передбачені законом
підстави для зміни черги спадкування
за законом, надавши їй право на
спадкування разом з іншими
спадкоємцями.

Ухвалою суду від 28 листопада 2013 р.
позовні вимоги до ОСОБА_3 залишені без
розгляду (а.с.155, 156).

В судовому засіданні позивачка з
представником позовні вимоги та їх
обґрунтування підтримали. Пояснила, що
познайомилася з ОСОБА_4 через службу
знайомств у 2006 р. і з 12 січня 2007 р.
залишилася у нього проживати, тримала у
нього свої особисті речі, купили за час
спільного проживання деякі побутові
речі - телевізор, посуд, палатку для
відпочинку тощо, виїжджали двічі разом
на відпочинок до Криму, спільно
прибирали в будинку, обробляли город.
Сестри до ОСОБА_4, приходили дуже рідко,
з листопада 2010 р. по травень 2011 р. вона
доглядала за місцем проживання ОСОБА_4
ще й його хвору мати. Після смерті
матері ОСОБА_4 почав пити, гроші на
лікування були спільними Визнала, що
оплату комунальних послуг будинку по
АДРЕСА_1 до смерті ОСОБА_4 здійснювала
за їх спільні кошти, а заповнював їх сам
ОСОБА_6

Відповідачка ОСОБА_2 з представниками
проти задоволення позову заперечувала.
Пояснила, що її брат завжди проживав
сам, позивачку бачила разів 5-7, але її
речей в будинку брата не бачила.

Представник Другої миколаївської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, показання
свідків, дослідивши письмові докази,
встановив наступні обставини.

Відповідно до матеріалів спадкової
справи №118/2013 заведеної 12 березня 2013 р.
Другою миколаївською державною
нотаріальною конторою (а.с. 75-104), ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.80).

12 березня заяву про прийняття усієї
спадщини подала рідна сестра померлого
ОСОБА_2.(а.с.76).

04 липня 2013 р. заяву про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 як свого
цивільного чоловіка подала ОСОБА_1
(а.с.96).

Свідоцтво про право на спадщину не
видано.

ОСОБА_6 на день смерті був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(йому належало 62/100 будинку згідно
договору купівлі-продажу від 10 грудня
2001 р.), інших зареєстрованих за даною
адресою на час відкриття спадщини не
було (а.с.11, 188).

ОСОБА_1 зареєстрована з 2003 р. за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с.103 зворот).

Відповідно до довідки Ленінського
відділу ДРАЦС від 18 грудня 2013 р.,
відсутні відомості про шлюб ОСОБА_4
(а.с.216)

Згідно витягу з ДРАЦС від 20 грудня 2013 р.,
ОСОБА_1 після розірвання шлюбу у 1999 р. в
іншому шлюбі не перебувала (а.с.219).

Відповідно до довідки Миколаївської
обласної інфекційної лікарні від 26
вересня 2013 р., ОСОБА_4 хворів на
хронічний вірусний гепатит С і з цього
приводу проходив стаціонарне
лікування у 2008 р. (а.с.44).

У відповідності до копії виписного
епікризу міської лікарні №3, ОСОБА_4
перебував на стаціонарному лікуванні з
05 по 18 вересня 2012 р. з приводу цирозу
печінки виявленого у 2008 р., зроблено
висновок про його непрацездатність,
зазначено про скаргу ОСОБА_4 на
погіршення стану 2 місяці тому назад
(а.с.180).

02 листопада 2012 р. ОСОБА_4 за результатом
первинного огляду з 09 жовтня по 02
листопада 2012 р. встановлена 2 група
інвалідності безстроково за загальним
захворюванням, рекомендоване
стаціонарне лікування, зроблений
висновок про умови та характер праці:
протипоказанні значні фізичне та
емоційне навантаження, може виконувати
труд 1-2 ст. важкості, у т.ч. черговий,
дрібний слюсарний труд, легкі види
труда, у т.ч. на дому (а.с.177).

У відповідності до Положення про
порядок, умови та критерії
встановлення інвалідності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2009 р. №
1317, підставою для встановлення II групи
інвалідності є стійкі, вираженої
важкості функціональні порушення в
організмі, зумовлені захворюванням,
травмою або вродженою вадою, що
призводять до значного обмеження
життєдіяльності особи, при збереженій
здатності до самообслуговування та не
спричиняють потреби в постійному
сторонньому нагляді, догляді або
допомозі.

У відповідності до довідки міської
лікарні №3 від 17 березня 2014 р., ОСОБА_4
перебував на стаціонарному лікуванні з
31 січня 2013 по ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто по день
смерті) з діагнозом цироз печінки
вірусний «С», печінкова енцефалопатія
1 ст., портальна гіпертензія ст.
декомпенсації (а.с.30).

Згідно копії довідки про причину
смерті від 23 лютого 2013 р., причиною
смерті ОСОБА_4 був цироз печінки (а.с.9).

Обставинами, що не заперечуються
сторонами у справі є те, що ОСОБА_4 мав
дохід від надання послуг з перевезення
належними йому вантажними
автомобілями вантажів. Не
заперечується сторонами й те, що саме
ОСОБА_1 займалася організацією
поховання ОСОБА_4, поминання,
замовлення пам'ятника, а також
оплачувала ці витрати.

У статті 1264 ЦК України встановлено, що у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України
передбачено, що фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Касаційною судовою інстанцією у листі
від 16 травня 2013 р. надані роз'яснення, що
для задоволення позову про зміну
черговості спадкування необхідна
наявність всіх п'яти вищезазначених
обставин перелічених у ч. 2 ст. 1259 ЦК
України, а саме 1) здійснення опіки над
спадкодавцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження, - прибирання приміщення,
приготування їжі, ремонт квартири; 4)
тривалий час здійснення дій,
визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний
стан спадкодавця, тобто такий стан, під
час якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом.

Допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 (сусіди
ОСОБА_4 по будинку по АДРЕСА_1), ОСОБА_9
(знаходився на лікуванні з ОСОБА_4 з 14
лютого по 05 березня 2013 у міській
лікарні №3 - а.с.181), ОСОБА_10 (знайомий
померлого), ОСОБА_11 (працював з ОСОБА_4.),
ОСОБА_12 (друг ОСОБА_4.), ОСОБА_13 (мати
позивачки) стверджували, що сприймали
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як сім'ю - чоловіка та
дружину, ОСОБА_4 називав позивачку
дружиною, позивачка постійно проживала
з ОСОБА_4 приблизно 5-6 років до дня
смерті, доглядала його під час хвороби
та в лікарні, де він помер.

Інші допитані свідки ОСОБА_14 (сестра
ОСОБА_4 та відповідачки), ОСОБА_15
(племінниця ОСОБА_4.), показали, що
ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги
лише перед смертю, ОСОБА_1 лише
відвідувала його, сім'ї з нею у ОСОБА_4
не було, її речей в будинку не було
також. Сусіди матері ОСОБА_4 - ОСОБА_16 і
ОСОБА_17 показали, що кілька разів
ОСОБА_4 приходив з ОСОБА_1 до його
матері. Сусідка матері ОСОБА_4 - ОСОБА_18
показала, що про стосунки ОСОБА_4 вона
не знає. Свідок ОСОБА_19 показала, що
вона перебувала у близьких стосунках з
ОСОБА_4 до 2011 р., а потім підтримували
дружні стосунки і ОСОБА_1 не бачила.

Отже, суд приймає як доведений той факт,
що ОСОБА_1 дійсно проживала з ОСОБА_4 не
менш ніж 5 років до дня його смерті
однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Суд
відкидає показання свідків ОСОБА_14.,
ОСОБА_15, ОСОБА_19, оскільки вони
суперечать показанням незацікавленим
свідків - сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8, свідка
ОСОБА_9, який перебував на лікуванні
разом з ОСОБА_4 При цьому показання
свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 про
відвідування позивачки разом з ОСОБА_4
його матері суд сприймає як
опосередкований доказ існування
однієї сім'ї.

Втім, позивачка не довела сукупність
підстав передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК
України в частині неспроможності
ОСОБА_4 самостійно забезпечувати свої
потреби, що викликано тяжкою хворобою,
оскільки це спростовується висновком
МСЕК про встановлення йому 2 групи
інвалідності. Також не доведений факт
матеріального забезпечення позивачкою
ОСОБА_4, оскільки судом встановлено
наявність у того самостійного доходу і
витрачання його у т.ч. на своє утримання
і оплату комунальних послуг.

В силу вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 5
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» роз'яснено, що суд вправі
розглядати справи про встановлення
родинних відносин, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки.

З огляду на викладене, виникнення
особистих і майнових прав громадян, їх
зміну і припинення закон завжди
пов'язує з настанням чи зміною певних
обставин, тобто з юридичними фактами
(ухвала ВССУ від 03 квітня 2013 р., справа
6-51102св12).

Отже, слід відмовити у задоволенні
позовної вимоги як про встановлення
факту проживання однією сім'єю
позивачки з ОСОБА_4, оскільки
встановлення цього факту не буде мати
для неї юридичних наслідків - отримання
права на спадщину за наявності
спадкоємця за законом вищої черги, так
і у задоволенні позовної вимоги про
надання їй права на спадкування за
законом у другу чергу як відповідачка
через недоведеність.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
судові витрати позивачці не
відшкодовуються.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г.
Губницький