АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/8856/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Хоменко О.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Семенюк Т.А.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23 квітня 2014 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», третя особа:
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» про визнання кредитора таким, що
прострочив виконання зобов'язання за
договором, -

в с т а н о в и л
а:

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 квітня 2014 року
ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні
позовних вимог до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», третя особа:
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» про визнання кредитора таким, що
прострочив виконання зобов'язання за
договором .

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3
звернулась до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні всіх обставин, які мають
значення для розгляду справи. Зазначає,
що ухвалюючи оскаржуване рішення суд
1-ї інстанції не взяв до уваги того
факту, що дізнавшись про наявність
договору купівлі-продажу кредитного
портфелю від 18.03.2011 року, укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», позивач
звернувся до відповідача з заявою про
підтвердження факту переуступки права
вимоги за кредитним договором та
надання інформації щодо реквізитів
поточного рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» для перерахування
заборгованості за кредитом. Проте, на
дане звернення Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» не надало ОСОБА_2 жодної
інформації щодо наявності у нього
права вимоги за кредитним договором
від 04.04.2007 року та необхідних
реквізитів розрахункового рахунку, що
позбавило позивача можливості
здійснювати платежі за кредитним
договором. Посилається також на те, що
відповідачем також не надано жодної
інформації про наявність у нього
генеральної чи індивідуальної
ліцензії Національного банку України
на здійснення валютних операцій, що
позбавляє позивача права
пересвідчитися у можливості належного
виконання грошового зобов'язання за
кредитним договором у законний спосіб.
Крім того, відповідно до умов
кредитного договору позивач
зобов'язаний сплачувати кредит у
доларах США, проте Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» листом від 13.05.2013
року просило позивача виконувати
грошові зобов'язання за кредитним
договором у національній валюті
України - гривні, що суперечить умовам
кредитного договору та умовам
договору-купівлі продажу кредитного
портфелю і не дозволяє позивачу
виконувати зобов'язання належним
чином. Також поза увагою суду 1-ї
інстанції залишився той факт, що
переуступка права вимоги від
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» за договором купівлі-продажу
кредитного від 18.03.2011 року відбулася
незаконно та з порушенням вимог
чинного законодавства, оскільки
фінансова послуга з факторингу полягає
у набутті відступленого права грошової
вимоги до боржників, які є суб'єктами
господарювання. Таким чином, укладення
небанківською фінансовою установою
(фактором) договору факторингу, яким
передбачено набуття права вимоги до
боржників - фізичних осіб є порушенням
вимог підпункту 2 пункту 12
розпорядження Держфінпослуг №231 від
03.04.2009 року. За наведених обставин
вважає ні Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», ні Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» не вчинили
необхідних дій, а саме: не надали
позивачу доказів здійснення заміни
кредитора за кредитним договором від
04.04.2007 року, до вчинення яких позивач не
мав достатніх правових підстав
виконання свого обов'язку щодо сплати
заборгованості за кредитним договором,
а тому Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» вважається кредитором, який
прострочив прийняття виконання
зобов'язання за кредитним договором.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_7 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» Могилян Людмила Василівна
проти доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на те, що
вони є безпідставними, а рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
вимогам закону.

Представник Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» в судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи судом повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія суддів вважає можливим
слухати справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 04 квітня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк») та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №ML-401/005/2007,
відповідно до умов якого, банк надає
позичальнику на споживчі цілі кредит в
розмірі 33 000 доларів США, строком по
04.04.2017 року, зі сплатою 13,99% річних, з
погашенням згідно умов вказаного
договору.

Оскільки ОСОБА_2 свої обов'язки за
кредитним договором №ML-401/005/2007 від 04
квітня 2007 року, належним чином не
виконувала, що призвело до виникнення
заборгованості, то у 2010 році Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»
звернулось до Заводського районного
суду міста Миколаєва з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором №ML-401/005/2007 від 04
квітня 2007 року на загальну суму 30 359,95
доларів США, що еквівалентно 240 988,18 грн.
та 17 804,49 грн.

Заочним рішенням Заводського
районного суду міста Миколаєва від 24
листопада 2010 року позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» заборгованість за кредитним
договором №ML-401/005/2007 від 04 квітня 2007
року на загальну суму 30 359,95 доларів США,
що еквівалентно 240 988,18 грн. та 17 804,49 грн.

Рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 20.12.2011 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково.

Заочне рішення Заводського районного
суду міста Миколаєва від 24 листопада 2010
року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» заборгованість за кредитним
договором №ML-401/005/2007 від 04 квітня 2007
року на загальну суму 30 359,95 доларів США,
що еквівалентно 240 988,18 грн. та 17 629,49 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо
стягнення штрафу в сумі 175 грн.
відмовлено.

18 березня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» (покупець) та
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» (продавець) було укладено
договір купівлі продажу кредитного
портфелю, відповідно до умов якого
продавець продає (переуступає) покупцю
права вимоги на кредитний портфель,
який включає в себе кредитні договори
(перелік яких міститься у додатку №1), а
покупець приймає такий кредитний
портфель та зобов'язується сплатити на
користь продавця винагороду.

18 березня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» (комітент) та
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» (комісіонер) було укладено
договір комісії, відповідно до умов
якого в порядку та на умовах,
визначених даним договором, комітент
уповноважує комісіонера діяти від
свого імені, але в інтересах комітента
щодо вчинення правочинів, пов'язаних з
обслуговуванням кредитного портфелю,
включаючи, але не обмежуючись: приймати
платежі за кредитними договорами від
боржників/поручителів у національній
та іноземній валюті; у випадку
отримання платежів від
боржників/поручителів за кредитними
договорами у іноземній валюті, -
конвертувати в іноземній валюті, в
українські гривні та перерахувати їх
на користь комітента; проводити
претензійну роботу, ініціювати судове
провадження та представляти інтереси
комітента в суді, у разі якщо
боржники/поручителі не виконують або
вчасно не виконують свої зобов'язання
за кредитними договорами та договорами
поруки; перераховувати комітенту усі
кошти, отримані комісіонером від
реалізації заставного майна тощо.

Цього ж дня, 18 березня 2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (фактор) та Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк»
(клієнт) було укладено договір про
відступлення права вимоги, посвідчений
приватний нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрований за №1677.

Відповідно до умов даного договору
клієнт передав фактору право вимоги за
кредитними договорами укладеними між
клієнтом та позичальниками клієнта, що
забезпечені іпотекою/заставою за
договорами іпотеки/застави, укладеними
між клієнтом (в договорах іменується
іпотекодержатель чи заставодавець) та
боржниками/третіми особами
(іпотекодавцями чи заставодавцями).

За даними договорами відбулося
відступлення права вимоги, зокрема, за
кредитним договором №ML-401/005/2007 від 04
квітня 2007 року укладеним між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк») та
ОСОБА_2.

07.04.2011 року Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» на адресу
ОСОБА_2 було надіслано листа, яким
повідомлено, що на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.03.2011 року, укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», банк
продав/передав/відступив всі права
кредитора за кредитним договором
№ML-401/005/2007 від 04 квітня 2007 року на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - фактора.

Даний лист оголошеною цінністю було
направлено на адресу позивача.

З матеріалів справи також вбачається,
що 26.03.2013 року ОСОБА_2 на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» було надіслано листа, з
проханням надати номер та інші
необхідні реквізити поточного рахунку
товариства з метою сплати тіла та
процентів за кредитним договором
№ML-401/005/2007 від 04 квітня 2007 року та
рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 20.12.2011 року,
а також надати копію генеральної
ліцензії Національного банку України
на здійснення Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» валютних операцій.

13 травня 2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» на адресу ОСОБА_2
було надіслано листа, яким повідомлено,
що виконати в повному обсязі усі
зобов'язання за кредитним договором на
користь товариства можливо шляхом
внесення грошових коштів на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» на рахунок №2650 700 2 333 333 в
Акціонерному товаристві «ОТП Банк»,
МФО 300528, ідентифікаційний код .

20.09.2013 року, 10.10.2013 року, 06.11.2013 року
ОСОБА_2 на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» направила
повідомлення про те, що при спробі
сплатити платіж за кредитним договором
№ML-401/005/2007 від 04 квітня 2007 року в сумі 10
000 доларів США, 12 000 доларів США, 10 000
доларів США,співробітники банку
роз'яснили їй, що платежі на користь
товариства приймаються лише в гривні, у
зв'язку з чим ОСОБА_2 позбавлена
можливості належним чином виконати
умови кредитного договору, а саме:
повернути кредит в валюті кредиту
доларах США, як то встановлено умовами
кредитного договору.

Поряд з цим, 24 травня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до Голосіївського
районного суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», третя особа: Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» про
визнання кредитора таким, що
прострочив виконання зобов'язання за
договором.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні її
позовних вимог, суд 1-ї інстанції
виходив з того, що доводи позивача про
прострочення відповідачем виконання
зобов'язання у зв'язку з його відмовою
прийняти запропоноване нею належне
виконання обов'язку за кредитним
договором є необґрунтованими, а тому
правових підстав для задоволення
позовних вимог немає.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок: 1) передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою. Кредитор у зобов'язанні може
бути замінений також в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі та на умовах, що були на момент
переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору купівлі продажу
кредитного портфелю від 18 березня 2011
року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» набуло всі права кредитора за
кредитним договором №ML-401/005/2007 від 04
квітня 2007 року.

У відповідності до п.2 ст.516 ЦК України,
якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку перед
первісним кредитором є належним
виконанням.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
його умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.613 ЦК України кредитор
вважається таким, що прострочив, якщо
він відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником,
або не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного
законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв ділового
обороту, до вчинення яких боржник не
міг виконати свого обов'язку. Якщо
кредитор не вчинив дії, до вчинення
яких боржник не міг виконати свій
обов'язок, виконання зобов'язання може
бути відстрочене на час прострочення
кредитора. Боржник не має права на
відшкодування збитків, завданих
простроченням кредитора, якщо кредитор
доведе, що прострочення не є наслідком
його вини або осіб, на яких за законом
чи дорученням кредитора було покладено
прийняття виконання. Боржник за
грошовим зобов'язанням не сплачує
проценти за час прострочення
кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що
07.04.2011 року Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» на адресу
ОСОБА_2 було надіслано листа, яким
повідомлено, що на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.03.2011 року укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», банк
продав/передав/відступив всі права
кредитора за кредитним договором
№ML-401/005/2007 від 04 квітня 2007 року на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - фактора. Зазначено, що всі
права та обов'язки боржника, які
встановлені правочинами, укладеними
банком та боржником, залишаються
чинними та не потребують внесення
додаткових змін, пов'язаних з продажем/
передачею/відступленням прав.
Повідомлено, що між банком та фактором
укладено договір комісії, відповідно
до якого банк уповноважений приймати
платежі на користь фактора (інформацію
про реквізити транзитного рахунку
можна отримати в банку). В даному листі
також зазначено адресу
місцезнаходження, код ЄДРПОУ та
банківські реквізити Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна».

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду 1-ї
інстанції про те, що Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» не прострочено
виконання зобов'язання за договором, а
тому правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що на
звернення позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» не надало жодної
інформації щодо наявності у нього
права вимоги за кредитним договором
від 04.04.2007 року та необхідних
реквізитів розрахункового рахунку, що
позбавило позивача можливості
здійснювати платежі за кредитним
договором, є безпідставними та такими,
що спростовується наявним в матеріалах
справи листом від 13 травня 2013 року, в
якому відповідач зазначив всі
необхідні банківські реквізити для
сплати позивачем заборгованості за
кредитним договором №ML-401/005/2007 від 04
квітня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач неодноразово бажав та
намагався сплатити заборгованість по
кредиту та відсоткам в належній, згідно
договору кредиту, валюті, проте
відповідач, як фінансова установа, не
приймає платежів в доларах США, що
суперечить умовам кредитного договору
і не дозволяє позивачу виконувати
зобов'язання належним чином, колегія
суддів вважає безпідставними, з огляду
на таке.

З дослідженого судом договору комісії
від 18.03.2011 року вбачається, що Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» як
комісіонер уповноважений діяти від
свого імені, але в інтересах Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» щодо вчинення
правочинів, пов'язаних з
обслуговуванням кредитного портфелю,
включаючи, але не обмежуючись: приймати
платежі за кредитними договорами від
боржників/поручителів у національній
та іноземній валюті, а у випадку
отримання платежів від
боржників/поручителів за кредитними
договорами у іноземній валюті, -
конвертувати в іноземній валюті, в
українські гривні та перерахувати їх
на користь товариства.

Листом від 07.04.2011 року Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк»
повідомлено ОСОБА_2 про те, що між
банком та фактором укладено договір
комісії, відповідно до якого банк
уповноважений приймати платежі на
користь фактора (інформацію про
реквізити транзитного рахунку можна
отримати в банку).

Ні суду 1-ї інстанції, ні суду
апеляційної інстанції позивачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження того, що ОСОБА_2
намагалася сплатити заборгованість по
кредиту та відсоткам в доларах США на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» через Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» і їй було
відмовлено в проведенні таких
платежів, з підстав неможливості їх
здійснення.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» не надано позивачу жодної
інформації щодо наявності у товариства
генеральної чи індивідуальної
ліцензії Національного банку України
на здійснення валютних операцій, з
огляду на таке.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки
і банківську діяльність», кошти - це
гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

Статті 47, 49 даного закону визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу.

Відповідно до ст.5 Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю» №15-93
від 19.02.1993 року, операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій Національного банку України.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
генеральної ліцензії на здійснення
операцій з валютними цінностями
відповідно до п.2 ст.5 цього ж декрету.

За змістом п.2.3. Положення про порядок
видачі банкам банківських ліцензій,
письмових дозволів та ліцензій на
виконання окремих операцій,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України №275 від
17.07.2001 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України від 21.08.2001
року за № 730/5921, за наявності
банківської ліцензії та за умови
отримання письмового дозволу
Національного банку банки на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу на здійснення операцій з
валютними цінностями мають право
здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

Згідно п.1.4. Положення про порядок
видачі Національним банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 14.10.2004
року №483, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України від 09.11.2004
року за №1429/10028, використання іноземної
валюти як засобу платежу (валютна
операція) - це використання іноземної
валюти па території України для
виконання будь-яких грошових
зобов'язань або оплати товарів, що
придбаваються.

Відповідно до п.1.5. даного положення
використання іноземної валюти як
засобу платежу без ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (дана норма
стосується лише тих операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких Національний Банк видав йому
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операції з
валютними цінностями).

Пункт 1.10. положення встановлює, що
одержання ліцензії однією із сторін
валютної операції означає також дозвіл
на її здійснення іншою стороною або
третьою особою, яка має відношення до
цієї операції, якщо інше не передбачено
умовами ліцензії.

Судом встановлено, позивачем не
заперечується, що грошові кошти за
кредитним договором №ML-401/005/2007 від 04
квітня 2007 року позивачем було отримано
у Закритого акціонерного товариство
«ОТП Банк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк»), який має ліцензію, дозвіл
Національного банку України на право
здійснення операцій визначених п.п.1-4
та ч.4 ст. 47 Закону України «Про банки та
банківську діяльність». За договором
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.03.2011 року до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» перейшло лише право
вимоги за кредитним договором
№ML-401/005/2007 від 04 квітня 2007 року.

18.03.2011 року між Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» та Товариством
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» було укладено
договір комісії, відповідно до умов
якого, виходячи із загальних засад,
визначених цивільним законодавством,
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» буде вчиняти від свого імені, але
за рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» правочини, пов'язані з
обслуговуванням кредитного портфелю,
зокрема, приймати платежі на користь
фактора, оскільки Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» не має ліцензії на
здійснення валютних операцій, що не
суперечить вимогам чинного
законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
поза увагою суду 1-ї інстанції
залишився той факт, що переуступка
права вимоги від Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» за договором купівлі-продажу
кредитного портфелю від 18.03.2011 року
відбулася незаконно та з порушенням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів вважає безпідставними, з огляду
на таке.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. За правилами ст.11
ЦПК України, яка визначає принцип
диспозитивності сторін, суд розглядає
справу в межах заявлених позивачем
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 18.03.2011 року не
заявляла, а тому у суду 1-ї інстанції
були відсутні правові підстави для
надання правової оцінки даному
договору.

Доводи апеляційної скарги апелянта про
те, що висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи та вимогам
закону, колегія суддів вважає
безпідставними, так як суд повно та
об'єктивно встановив дійсні обставини
справи, дослідив надані сторонами
докази, дав їм правильну правову оцінку
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги представника
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: