АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/4700/14
Головуючий 1 інст. -
Справа №642/1164/14-ц
Доповідач - Шаповал
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 23 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Південна залізниця» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди з перевізника,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 137 грн. 15
коп. та моральну шкоду, яку він оцінює в
5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 03.02.2014 року ним було
придбано квиток на поїзд зі станції
«Харків» до станції «Маріуполь», та
одразу придбано квиток на зворотній
напрямок. Так, 05.02.2014 року у зв'язку зі
зміною планів, позивач намагався на
протязі 17-18 год. повернути придбані
квитки, однак жодна каса вокзалу не
працювала, а в сервіс - центрі взагалі
не було світла.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 23 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Південна
залізниця» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди з перевізника -
відмовлено.

З таким рішенням суду ОСОБА_2 не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги.
Стягнути з ДП «Південна залізниця»
() на користь ОСОБА_2 (ІПН:
НОМЕР_1) у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди - 137 грн. 15 коп., у
рахунок відшкодування моральної шкоди
- 5000 грн., та судовий збір у розмірі 229
грн. 40 коп.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін з
підстав, передбачених ст.. 308 ЦПК
України.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що у позивача була можливість
повернути квитки, а відшкодування
моральної шкоди при спірних
правовідносинах не передбачено.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Згідно ч.1 ст.908 ЦК України перевезення
вантажу, пасажирів, багажу, пошти
здійснюється за договором перевезення.
Частина 2 цієї ж статті зазначає, що
загальні умови перевезення
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як наголошує ч.1 ст.910 ЦК України за
договором перевезення пасажира одна
сторона (перевізник) зобов'язується
перевезти другу сторону (пасажира) до
пункту призначення, а в разі здавання
багажу - також доставити багаж до
пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
багажу, а пасажир зобов'язується
сплатити встановлену плату за проїзд, а
у разі здавання багажу - також за його
провезення. Частина 2 цієї статті
зазначає, що укладення договору
перевезення пасажира та багажу
підтверджується видачею відповідно
квитка та багажної квитанції, форми
яких встановлюються відповідно до
транспортних кодексів (статутів).

За правилами ст.8 Закону України „Про
залізничний транспорт" перевезення
вантажів, пасажирів, багажу,
вантажобагажу і пошти залізничним
транспортом загального користування
організується на договірних засадах.
Для забезпечення виконання договірних
зобов'язань здійснюється перспективне
та поточне планування перевезень.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ОСОБА_2 придбано квиток на поїзд зі
станції «Харків» до станції
«Маріуполь», та одразу придбано квиток
на зворотній напрямок (а.с. 4).

Через зміну планів позивач хотів
повернути придбані квитки, що не зміг
зробити через відсутність світла на
вокзалі (а.с.18-22).

Матеріали справи свідчать, що 05.02.2014
року о 17-00 год. на вокзалі Харків -
пасажирський виник інцидент -
пошкодження кабелів сигналізації,
централізації та блокування, та
кабелів електропостачання, у зв'язку з
чим в усіх приміщеннях вокзалу зникло
електропостачання. Через неможливість
здійснювати оголошення диктором
вокзалу, всім пасажирам безперервно
оголошувалося через рупор про
можливість оформлення проїзних
документів та повернення їх на вокзалі
«Левада». Крім цього, з 19 год. 30 хв. для
всіх категорій пасажирів для продажу
проїзних документів та приймання
повернутих проїзних документів були
відкриті: приміський термінал «Б», каси
попереднього продажу квитків,
депутатська кімната, сервісний центр.
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про наявність можливості у
позивача повернути квитки (а.с.30).

Умови та порядок організації
перевезень, у тому числі в прямому
змішаному сполученні, за участю
залізниць та інших видів транспорту,
нормативи якості вантажних перевезень
(терміни доставки, безпека перевезень,
схоронність вантажів) та
обслуговування пасажирів,
відправників і одержувачів вантажів
визначаються Статутом залізниць
України, Правилами перевезень
вантажів та Правилами перевезень
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України.

Згідно п. 128 Статуту залізниць України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 457
(далі - Статут), повернення вартості
невикористаних квитків провадиться у
порядку, встановленому Правилами
перевезень пасажирів. У всіх випадках
повернення проїзних документів (крім
випадків, які сталися з вини залізниці)
з пасажира утримується плата,
встановлена за послуги (комісійний
збір). Збори (плата), сплачені за
резервування місць і продаж квитків,
поверненню не підлягають.

Відповідно до п. 9.1.1. Правил перевезень
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 28.07.1998 року № 297,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 01.10.1998 року за № 620/3060 (далі -
Правила), повернення платежів за
невикористані проїзні документи
провадиться у будь-якому пункті
продажу проїзних документів залізниці
з пред'явленням у касу повернення
платежів проїзного документа та
паспорта або посвідчення особи з
фотокарткою, яке виключає будь-які
сумніви щодо особи громадянина
(військового квитка, студентського
квитка, посвідчення водія, службового
посвідчення тощо).

Згідно п. 9.1.5. Правил, повернення
платежів, сплачених безготівково
організаціями, підприємствами тощо,
провадиться Управліннями залізниці в
претензійному порядку за умови
попереднього погашення проїзних
документів в касі повернення платежів
з відміткою про повернення місць для
загальної реалізації. Повернення
платежів, сплачених безготівково
фізичними особами, проводиться згідно
з цими Правилами. При цьому повернення
сум може здійснюватись як готівкою, так
і за безготівковим розрахунком.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2
мав можливість здати невикористані
квитки, але він не скористався нею
(а.с.50).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Крім того, як визначено у ст.. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Так, позивачем не надано належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України на підтвердження
заподіяння йому матеріальної та
моральної шкоди відповідачем, не
доведено протиправність діяння
відповідача та не доведено вину ДП
«Південна залізниця» у заподіянні
шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог з
урахуванням того, що умовами договору
перевезення та чинним законодавством
України не передбачено відшкодування
моральної шкоди у спірних
правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2014 року по справі
№6-49460 св13.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини по справі, наданим доказам
дав належну оцінку і постановив
законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 23 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: