АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/9019/13
інстанції -Парамонов М.Л.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3610/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 21 листопада
2013 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 21 листопада 2013 року позовні
вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені:
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 132 000,34 грн. заборгованості
за кредитним договором, з яких:
заборгованість за кредитом - 83 808,88 грн.,
заборгованість за відсотками - 38 915,32
грн., пеня за прострочення сплати
кредиту - 5 347,85 грн., пеня за
прострочення сплати відсотків - 3 928,99
грн., та судовий збір у розмірі 1 320,00
грн., а в сього стягнуто 133 320,34 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.03.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу, відповідно до
якого відповідач отримав кредитні
кошти в розмірі 128 000,00 грн. з кінцевим
строком повернення до 17.03.2015, зі сплатою
13 % річних.

Станом на 17.05.2013 заборгованість за
кредитним договором склала 132 000,34 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що факт
існування заборгованості доведений та
не заперечувався відповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 21.11.2013 та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«УкрСиббанк».Посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд не врахував того, що у
матеріалах справи відсутні належні
докази про отримання кредитних коштів.

У судовому засіданні апеляційного суду
відповідач підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити у
повному обсязі, посилався на
відсутність даних про підтвердження
сум заборгованості. Представник
позивача проти доводів апеляційної
скарги заперечував та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який, прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Встановлено і не заперечується
відповідачем, що останній платіж на
погашення кредитної заборгованості
ОСОБА_3 здійснено 13.08.2010. Тобто, факт
неналежного виконання зобов'язання за
кредитним договором та факт наявності
заборгованості за кредитним договором
відповідач не заперечує. Вказані
обставини підтверджуються наявними у
матеріалах справи доказами (а.с. 14 - 23).

Що стосується заяви позивача від 13.09.2012,
надісланої на адресу відповідача, у
якій, на думку ОСОБА_3, зазначені інші
суми боргу, та як вбачається з тексту
вказаної заяви, у ній йдеться про
прострочену заборгованість станом на
13.09.2011.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору
за порушення позичальником термінів
погашення своїх грошових зобов'язань,
зокрема, термінів повернення кредиту,
та/або термінів сплати процентів та/або
комісій, банк має право вимагати від
позичальника додатково сплатити пеню.
Крім того, позичальник повинен
сплатити пеню за кредитним договором
за першою вимогою банку. У зв'язку з чим
позивач і звернувся до суду зі своїми
вимогами про стягнення заборгованості
за договором кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом
та пені.

Щодо розміру заборгованості, то надані
позивачем розрахунки не викликають
сумнівів у суду і не спростовані
відповідачем у передбаченому ст. ст. 10,
60 ЦПК України порядку.

За таких обставин висновок суду,
викладений в оскаржуваному рішенні,
ґрунтується на вимогах закону і
підтверджується матеріалами справи.
Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
для скасування рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 21 листопада
2013 року не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 21 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна