У х в а л а

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Дербенцевої Т.П., Макарчука М.А.,
Мостової Г.І., Олійник А.С., розглянувши
заяву представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
перегляд рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Державного
управління справами, керівника
Державного управління справами Кравця
Андрія Віталійовича, Державного
видавництва «Преса України»
Державного управління справами, про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
Обухівського районного суду Київської
області із позовом до Державного
управління справами, керівника
Державного управління справами Кравця
Андрія Віталійовича, Державного
видавництва «Преса України»
Державного управління справами, про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Позов мотивований тим, що позивач з 04
січня 1995 року працював директором
Державного видавництва «Преса
України». 27 грудня 2002 року між
позивачем та Державним управлінням
справами був укладений контракт
№16-08/1-33к, згідно з яким останній був
призначений на посаду директора даного
видавництва, і дія якого була
продовжена до 31 грудня 2013 року. З 04 до 22
квітня 2011 року позивач перебував на
амбулаторному лікуванні, а з 26 квітня
по 20 липня 2011 року перебував на
стаціонарному лікуванні. Після
закінчення стаціонарного лікування
позивач з'явився на місце роботи, але
йому було повідомлено про звільнення
із займаної посади. Накази,
розпорядження про звільнення позивач
не отримував і з ними не
ознайомлювався, про підстави
звільнення не повідомлявся. 25 липня 2011
року отримав лист з Державного
видавництва «Преса України» №102-798K, в
якому повідомлялось, що згідно з
розпорядженням керівника Державного
управління справами №46-K від 10 травня
2011 року його звільнено із займаної
посади, а тому пропонувалося прибути до
відділу кадрів для отримання трудової
книжки. У разі неможливості прибуття
просили надати письмову згоду на
пересилання трудової книжки поштою з
доставкою на зазначену адресу. При
цьому, копії розпорядження про
звільнення із зазначенням підстави
звільнення позивачу не направлялось і
належним чином оформлена трудова
книжка не була видана.

Позивач просив поновити його на роботі
на займаній посаді і стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

В ході розгляду справи представник
позивача уточнював, змінював позовні
вимоги і пояснював, що позивач тривалий
час працював директором Державного
видавництва «Преса України». За час
його роботи не притягувався до
дисциплінарної відповідальності,
нагороджувався державними нагородами
та отримував Почесні грамоти від
Верховної Ради

України, Кабінету Міністрів України і
подяки від Керівника Державного
управління справами. Розпорядженням
Державного управління справами №46-K
від 10 травня 2011 року був звільнений із
займаної посади. Позивача звільнено
під час його перебування на
стаціонарному лікуванні, що вказує на
незаконність такого звільнення.
Підстави, зазначені у розпорядженні, не
відповідають дійсності, оскільки
позивач ніяких порушень трудових
обов'язків не вчиняв. Внаслідок
незаконного звільнення позивачу
завдана моральна шкода, а тому просив
поновити останнього з 11 травня 2011 року
на роботі і стягнути з відповідачів на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу та суму
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 25 грудня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 20 березня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Державного управління
справами № 46-к від 10 травня 2011 року про
звільнення ОСОБА_6 з посади директора
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами за п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді директора
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами з 11 травня 2011 року.

Стягнуто з Державного видавництва
«Преса України» Державного управління
справами на користь ОСОБА_6 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 190 160 грн 64 коп.

Стягнуто з Державного управління
справами на користь ОСОБА_6 моральну
шкоду у розмірі 5 000 грн. В іншій частині
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 квітня 2013 року
відмовлено Барабаш Г.Л., яка діє в
інтересах Державного видавництва
«Преса України» Державного управління
справами у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до Державного управління справами,
керівника Державного управління
справами Кравця А.В., Державного
видавництва «Преса України»
Державного управління справами, про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року касаційну
скаргу керівника Державного
управління справами Кравця А.В.
задоволено.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 25 грудня 2012 року,
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 20 березня 2013 року та
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 квітня 2013 року
скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_6 до Державного управління
справами, керівника Державного
управління справами Кравця А.В.,
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами, про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу задоволено
частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_6 з
посади директора Державного
видавництва «Преса України»
Державного управління справами за п. 1
ст. 41 КЗпП України, з 10 травня 2011 року на
20 липня 2011 року. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
перегляд рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ч. 3
ст. 40, ч.ч. 1, 2 ст. 41, ч. 1 ст. 235 КЗпП України,
що потягло ухвалення різних за змістом
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 листопада 2011 року у справі
за позовом про поновлення на роботі,
стягнення компенсації та
відшкодування моральної шкоди, ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 квітня 2012 року у справі за
позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
невикористану відпустку, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із затримкою її виплати,
індексації, відшкодування моральної
шкоди, ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 березня 2012 року у справі за
позовом про визнання незаконним наказу
про звільнення і запису у трудовій
книжці, поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та за час затримки
виплати коштів при звільненні, ухвалу
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 березня 2012
року у справі за позовом про скасування
наказів про звільнення, поновлення на
роботі, відшкодування моральної шкоди,
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 лютого 2012 року у справі за
позовом про визнання наказу про
звільнення незаконним, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
ухвалу колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від 20
березня 2008 року у справі за позовом про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, ухвалу колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від 26
січня 2010 року у справі за позовом про
визнання розпорядження протиправними,
їх скасування, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, ухвалу Верховного
Суду України від 13 листопада 2003 року у
справі за позовом про стягнення
заробітної плати, відшкодування
моральної шкоди, зміну формулювання
підстав звільнення, ухвалу колегії
суддів Вищого адміністративного суду
України від 20 вересня 2007 року у справі
за позовом про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, ухвалу колегії
суддів Вищого адміністративного суду
України від 24 травня 2011 року у справі за
позовом про визнання протиправним та
скасування розпорядження та наказу,
ухвалу колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від 15
травня 2012 року у справі за позовом про
поновлення на роботі.

Згідно із ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватись посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Проте, як вбачається із наданої
заявником копії ухвали колегії суддів
Вищого адміністративного суду України
від 20 березня 2008 року у справі за
позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, то нею остаточно не
вирішено спір, тому на неї не може
здійснюватись посилання, як на
підтвердження підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Із змісту інших судових рішень, на які
посилається заявник, вбачається, що
вони ухвалені у спорах про поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, які
ухвалені за неоднакового застосування
норм ч. 3 ст. 40, ч.ч. 1, 2 ст. 41, ч. 1 ст. 235 КЗпП
України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
наведені у заяві представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 доводи вказують на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права - ч. 3 ст. 40, ч.ч. 1, 2
ст. 41, ч. 1 ст. 235 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Оскільки, наведені заявником доводи
містять ознаки, які згідно з вимогами п.
1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судової ухвали, то вказану
заяву про допуск справи до провадження
слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Державного управління справами,
керівника Державного управління
справами Кравця Андрія Віталійовича,
Державного видавництва «Преса
України» Державного управління
справами, про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Ухвалу разом із заявою про перегляд
судового рішення та доданими до неї
документами надіслати до Верховного
Суду України, а копію ухвали разом із
копією заяви - особам, які беруть участь
у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.П. Дербенцева

М.А. Макарчук

Г.І. Мостова

А.С. Олійник