Ухвала

іменем україни

19 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
третя особа - приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 06 листопада 2013 року,

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
(далі - ПАТ «ОТП Банк»), третя особа -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню.

Позов мотивовано тим, що 21.09.2007 року між
нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником
якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній надав їй кошти в сумі 313 069,00
доларів США, зі сплатою відповідних
відсотків.

Виконання зобов'язань за кредитним
договором забезпечено договором
іпотеки, укладеним цього ж дня між цими
сторонами. Предметом іпотеки є належна
їй квартира, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Вказувала, що 25.06.2009 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
вчинено виконавчий напис, в якому
нотаріус пропонує звернути стягнення
на вищевказане нерухоме майно, що
належить їй на праві власності та за
рахунок коштів отриманих від продажу
зазначеного нерухомого майна
задовольнити вимоги ЗАТ «ОТП Банк» в
розмірі: залишок заборгованості за
кредитом - 309 423,81 доларів США, сума,
відсотків (несплачені відсотки за
користування кредитом) за період з 21
жовтня 2008 року по 25 червня 2009 року - 31
150,41 доларів США, пеня за прострочення
виконання зобов'язань - 106 172,16 грн.,
штрафні санкції - 3 185,17 грн.

Вважала, що виконавчий напис вчинено з
порушенням вимог законодавства
України, тому просить визнати його
таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 29 квітня 2013 року
позов задоволено.

Визнати таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис, зареєстрований за
№1181 від 25 червня 2009 року, виданий
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про звернення стягнення на нерухоме
майно - 6-ти кімнатну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_3
Вирішено питання судового збору.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 06 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
Даним вимогам ухвалені в справі судові
рішення не відповідають.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що при
вчиненні виконавчого напису, нотаріус
не вправі перевіряти правильність
наданих йому розрахунків та їх
відповідність сплаченим раніше сумам.
Крім того посилався на те, що позов
пред'явлено до неналежного
відповідача.

Висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88
Закону України "Про нотаріат", ст. 33
Закону України "Про іпотеку", Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172 (далі - Перелік), Інструкцією "Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України", затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі -
Інструкція), а також Правилами ведення
нотаріального діловодства,
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України від 31 грудня 2008 року №
2368/5 (чинними на момент вчинення спірних
виконавчих написів).

Відповідно до положень ст. 88 Закону
України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року № 20/5,
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

За п. 1 Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172, для одержання виконавчого напису
подаються документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року
між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступникиком якого є ПАТ «ОТП
Банк» було укладено кредитний договір
(а.с.7-11).

Відповідно до договору іпотеки від 21
вересня 2007 року іпотекою
забезпечуються усі вимоги
іпотекодержателя, що випливають з
вищевказаного кредитного договору,
укладеного між іпотекодержателем та
боржником. Предметом іпотеки є
квартира АДРЕСА_1 та належить на праві
власності ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року
(а.с. 12-14).

9 січня 2009 року на адресу ОСОБА_3 Банком
надіслано вимогу про здійснення
дострокового погашення кредиту у
повному обсязі протягом 30 днів та
попереджено про подальше вжиття
заходів до примусового стягнення
заборгованості у разі неусунення
порушень зобов'язань за кредитною
угодою. Дана вимога була отримана
ОСОБА_3 9 січня 2009 року (а.с. 30), однак нею
задоволена не була, у зв'язку з чим 25
червня 2009 року було вчинено виконавчий
напис, згідно з яким було звернено
стягнення на квартиру 6-ти кімнатну
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_3 (а.с.15). За рахунок
коштів, отриманих від реалізації
вищевказаної квартири, надано право
банку задовольнити свої вимоги, які
станом на 25 червня 2009 року склали:
залишок заборгованості за кредитом - 309
423,81 доларів США, сума, відсотків
(несплачені відсотки за користування
кредитом) за період з 21.10.2008 року по
25.06.2009 року - 31 150,41 доларів США, пеня за
прострочення виконання зобов'язань - 106
172,16 грн., штрафні санкції - 3 185,17 грн.

Вирішуючи спір, апеляційний суд
виходив із того, що ОСОБА_3 отримала
письмову вимогу про дострокове
виконання зобов'язання з попередженням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в разі його невиконання, що
свідчить про її належне повідомлення,
як того вимагає ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про іпотеку» та п. 283
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
(а.с.30).

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи
судом не були порушені норми
матеріального й процесуального права,
а наведені в скарзі доводи висновок
суду не спростовують, тому суд
касаційної інстанції згідно ч.1 ст.337
ЦПК України не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 06 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О. В. Умнова

І.М. Фаловська