АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/2077/14ц
Провадження № 22-ц-/790/4410/14 Головуючий І інстанції: Юдін Є.О.
Категорія: договірні Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Коростійової В.І.,

при секретарі - Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 квітня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОВЛАНІК» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивач ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив стягнути заборгованість за договором з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «ЛОВЛАНІК».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27.05.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 100000 доларів США, а останній зобов'язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 25.05.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, (п.1.2.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов'язаний виплатити проценти у розмірі 13,0 % річних у порядку, встановленому п.1.3. кредитного договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі.(п. 1.3.1. кредитного договору).

За порушення ОСОБА_1 термінів погашення процентів, останній зобов'язаний до сплати банку пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, за кожний день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, (п.4.1. кредитного договору).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 були укладені договори поруки №П1-0 від 27.05.2008 року з ТОВ «ЛОВЛАНІК» та №П2-0 від 27.05.2008 року з ОСОБА_2. Відповідно до п.п. і 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки.

ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам з травня 2012 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Позивач вказав, що станом на 17 лютого 2014 року заборгованість за кредитним договором №0 складає 75556,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.02.2014 року еквівалентно 652 84 4,24 грн., з яких^

- 70616,39 доларів США (що еквівалентно 610160,92 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 17282,87 доларів СІЛА - прострочена заборгованість за кредитом;

- 2889,71 доларів США (що еквівалентно 24968,54 грн.) - прострочена заборгованість за процентами;

- 1718,01 доларів США (що еквівалентно 14844,48 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 332,19 доларів США (що еквівалентно 2870,30 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 квітня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОВЛАНІК» на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором №0 у розмірі 75371,16 доларів США, за курсом НБУ станом на 17.02.2014 року еквівалентно 651244грн. 50 коп.,

та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсиббанк» в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У повній мірі вказаним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив із того, що 27.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним Інком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 та додаткову угоду №1 від 27 травня 2008 року, відповідно до умов якого Позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 100000 доларів США, а останній зобов'язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 25.05.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, (п.1.2.2. кредитного договору) (а.с.10-25).

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити проценти у розмірі 13,0 % річних у порядку, встановленому п.1.3. кредитного говору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін інк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі.(п. 1.3.1. кредитного договору).

За порушення термінів погашення процентів, відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, за кожний день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, (п.4.1. кредитного договору).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 укладені договори поруки №П1-0 від 27.05.2008 року з ТОВ «ЛОВЛАНІК» (а.с. 25-27) та №П2-0 від 27.05.2008 року з ОСОБА_2 (а.с.28-30). Відповідно до п.п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки.

В порушення умов Кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та центам з травня 2012 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

На виконання умов розділу 6 кредитного договору та п.2.2. договорів поруки позивач направив відповідачам вимоги від 13.01.2014 року за №30-11/7315 - №30- '7318 про необхідність погашення простроченої заборгованості на протязі 31 календарного дня з дня отримання вимоги, а у разі їх невиконання - про зміну терміну повернення всієї суми кредиту та дострокове повернення кредиту та процентів у повному обсязі.

З урахуванням конкретних обставин справи суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог, з яким судова колегія погоджується.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Станом на 17.02.2014 року заборгованість за кредитним договором №0 складає 75556,30 доларів США, що за курсом НВУ станом на 17.02.2014 року еквівалентно 652 844,24 грн., з яких:

-70616,39 доларів США (що еквівалентно 610 160,92 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 17282,87 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом;

-2889,71 доларів США (що еквівалентно 24968,54 грн.) - прострочена заборгованість за процентами;

-1718,01 доларів США (що еквівалентно 14844,48 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

-332,19 доларів США (що еквівалентно 2870,30 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (а.с.54-58).

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно керувався вищезазначеними нормами матеріального права, а також умовами укладених між сторонами спору кредитного договору та договорів поруки, а тому, встановивши факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позичальника ОСОБА_1 та його поручителів ОСОБА_2 і ТОВ «ЛОВЛАНІК», як солідарних боржників, на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором.

Застосування судом спеціальної позовної давності в один рік до вимог банку про стягнення неустойки відповідає вимогам п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що відповідачі ОСОБА_2 і ТОВ «ЛОВЛАНІК», як поручителі позичальника ОСОБА_1 за окремими договорами поруки, не несуть спільної солідарної відповідальності перед кредитором, а відповідають перед ним солідарно, кожен окремо, лише з боржником за невиконання ним своїх договірних зобов'язань (а.с.25-30).

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. За ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо і інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд, ухвалюючи рішення на користь позивача проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним (ч. 1 ст. 216 ЦПК України).

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає, оскільки суд у відповідності до вимог ст.. 554 ЦК України не зазначив, що відповідачі ОСОБА_2 і ТОВ «Ловланік», як поручителі за окремими договорами поруки, не несуть спільної солідарної відповідальності перед кредитором, а відповідають перед ним солідарно, кожен окремо лише з боржником за невиконання ним своїх договірних зобов'язань.

З огляду на вказані обставини, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог не спростовують.

Однак в частині стягнення коштів на користь позивача з відповідачів ОСОБА_2 та ТОВ «ЛОВЛАНІК», як поручителів, які не несуть солідарної відповідальності між собою, рішення суду слід змінити та визначити порядок стягнення.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 квітня 2014 року змінити в частині визначення порядку стягнення коштів, вказавши, що солідарному стягненню на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає з ОСОБА_1 та з: ОСОБА_2, ТОВ «ЛОВЛАНІК» з кожного окремо.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -