Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

при секретарі - Сірош О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів на двох неповнолітніх дітей,
-

В С Т А Н О В И В :

03 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просить суд: розірвати шлюб між
сторонами, зареєстрований 17.12.2005р.
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві, актовий
запис №2580; стягнути з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки на
кожну дитину з усіх видів його
заробітку (доходу), або за умови якщо
відповідач не працює і не має інших
доходів, виходячи із середньої
заробітної плати працівника
відповідної кваліфікації або
некваліфікованого працівника в м.
Києві, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму, щомісяця,
починаючи стягувати від дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення синами повноліття.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 17
грудня 2005 року сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі. Від даного
шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач посилається на те, що стосунки
між сторонами поступово погіршувались
у зв'язку з тим, що сторони мають
протилежні погляди на шлюб та сім'ю, а
також через те, що відповідач постійно
нехтує сімейними цінностями, такими як
повага до дружини, піклування про
створення в сім'ї доброзичливої
сприятливої морально-психологічної
атмосфери, в зв'язку з чим з січня 2014
року шлюбні відносини між сторонами
припинені, спільне господарство не
ведеться. Протягом останніх трьох
місяців відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання
дітей. Примирення та збереження сім'ї
неможливе. Спорів щодо поділу
спільного майна та визначення місця
проживання неповнолітніх дітей у
сторін немає

Позивач в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила не стягувати з
відповідача судовий збір.

Відповідач в судове засідання не
з'явився надав заяву, в якій визнав
позовні вимоги в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд
розглянув справу у відсутності сторін
без фіксації судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Сімейні відносини регулюються лише в
тій частині, у якій це є допустимим і
можливим з точки зору інтересів їх
учасників та інтересів суспільства.
Сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства (ст. 7 СК України).

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами
17.12.2005 року було укладено шлюб (а.с.5). Як
убачається з матеріалів справи,
сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7). Сторони подружніх
стосунків не підтримують, спільне
господарство не ведуть. Спорів щодо
поділу спільного майна та визначення
місця проживання неповнолітніх дітей
на час розгляду справи у сторін немає.

Позивач категорично наполягає на
розірванні шлюбу, переконана, що
примирення з відповідачем не можливе,
відповідач згодний з цим в повному
обсязі.

Шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, який ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. За таких
обставин, коли обов'язки дружини та
чоловіка зі спільного піклування про
побудову сімейних відносин на почуттях
взаємної любові, поваги, дружби,
взаємодопомоги припинені, подальше
збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що причини з яких позивач
наполягає на розірванні шлюбу є
обґрунтованими, подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали не
можливим, оскільки сторони не
підтримують сімейно-шлюбних стосунків,
спільного господарства не ведуть,
поновлювати сімейно-шлюбні відносини
наміру не мають, збереження шлюбу
суперечило б їх інтересам, а тому позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних
вимог про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу
України, у разі розірвання шлюбу судом
шлюб припиняється у день набрання
чинності рішенням суду про розірвання
шлюбу.

Відповідач не надає достатньої
допомоги на утримання дітей. Дана
обставина не оспорюються сторонами у
справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного
кодексу України, способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій або натуральній
формі. За рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу її матері, батька або
у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу
України, частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Згідно довідки, виданої директором
Середньої загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 258 м. Києва від 09.12.2014 р.
№ 446, відповідач ОСОБА_2 дійсно працює в
СЗШ № 258 з 01.09.2014р.вчителем предмету
«Захист Вітчизни» (а.с. 38).

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право на рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг прав і не звільняє від
обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України,
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист
прав дитини», суд повинен докласти всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

Відповідно до довідки про заробітну
плату та інші доходи виданої
Управлінням освіти Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 2086 від 11.12.2014р., ОСОБА_2
працює в школі №258 на посаді вчителя та
його дохід з червня 2014р. по листопад
2014р. становить 9947,56 грн (а.с.37).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, між 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України
Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» в підпункті 4
пункту 17 зазначив, що розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж
до максимального розміру аліментів,
які стягуються з боржника, то
відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України
від 21 квітня 1999 року «Про виконавче
провадження» він не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

За таких обставин, з урахуванням
положень ст. 182, 183 СК України, суд
враховуючи як матеріальне становище
позивача, так і матеріальне становище
відповідача, вважає, що розмір
аліментів який буде стягуватись на
утримання двох малолітніх дітей
повинен бути встановлений у розмірі 1/ 3
частини від заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно, до досягнення
дітьми повноліття. При визначенні
розміру аліментів, суд виходить із
засад розумності та справедливості,
враховує можливість відповідача
надавати допомогу в зазначеному
розмірі для належного утримання та
розвитку дітей сторін.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Позивач не ставить вимоги про
стягнення з відповідача сплаченого
судового збору.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243
гривні 60 копійок, від сплати за вимогою
позову про стягнення аліментів позивач
була звільнена.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 7, 104, 105,
110, 112, 114-115, 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу
України, Закону України «Про охорону
дитинства», керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 179,
208, 209, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, стягнення аліментів на двох
неповнолітніх дітей - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві 17 грудня 2005 року,
актовий запис №2580 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,
вчителя предмету «Захист Вітчизни» в
СЗШ №258, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у
розмірі 1/ 3 частини з усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на кожну дитину відповідного
віку, починаючи з 03 листопада 2014 року і
до досягнення дітьми повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі через Дніпровський районний суд
м. Києва апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: