Справа № 1527/2-4022/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2014 р.
м. Одеса.

Суворовський районний суд м.
Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

При секретарі - Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань №14,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання дій
противоправними, усунення перешкод в
користуванні квартирою, вселення,
стягнення моральної шкоди та виділ
частки квартири в натурі, за участю
третьої особи неповнолітньої ОСОБА_3, в
інтересах якої діє батько ОСОБА_2, -

В С Т А Н О
В И В

ОСОБА_1 подав до суду позовні
заяви, яків ухвалою суду були об'єднані
в одне провадження, та в яких він
просив визнати протиправними дії
відповідача ОСОБА_2 у перешкоджанні
йому в користуванні квартирою АДРЕСА_2,
зобов'язати відповідача не
перешкоджати йому в користуванні
вказаною квартирою, вселити його в
квартиру, стягнути з відповідача
моральну шкоду та виділити частки
квартири в натурі.

В обґрунтування свого позову,
ОСОБА_1 посилався на те, що зазначена
вище квартира, на праві спільної
часткової власності, на підставі
Свідоцтва про право власності на житло
від 16 грудня 1996 року, виданого
Управлінням ЖКГ Одеської міської ради
за №12-9758 та рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 18 лютого 2010
року, належить йому, з часткою 1/3, брату,
відповідачу по справі, ОСОБА_2, з
часткою 1/3 та 1/3 частини квартири
належала їхній матері ОСОБА_4, яка при
житті проживала в ній з своїм
чоловіком, а їхнім батьком. Після
смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2, їхня мати
періодично проживала то у нього в
квартирі АДРЕСА_1, то у брата в садовому
будинку, розташованому в
Комінтернівському районі Одеської
області. Спірну квартиру відповідач
використовував в своїх цілях,
поселивши туди квартирантів. Він
змінив замки у вхідних дверях і ключі
ні йому, ні матері не дав, чим позбавив
їх можливості користуватися квартирою.
На його неодноразові прохання надати
доступ до квартири і зробити в ній
ремонт після проживання квартирантів з
подальшим поселенням матір,
відповідач не реагував, що змусило його
звертатися до міліції, а потім і до суду
з зазначеним позовом. Поки проводилися
судові будівельні експертизи по даній
справі, їхня мати, 28 лютого 2012 року
померла, залишивши нотаріально
посвідчений заповіт, яким належну їй 1/3
частину спірної квартири заповіла
неповнолітній дочці відповідача,
ОСОБА_3. Оскільки до теперішнього часу
відповідач перешкоджає йому, як
співвласнику у користуванні
зазначеною квартирою, просив його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі і за завдану йому моральну шкоду
неправомірними діями, просив стягнути
з відповідача на його користь 10 000
гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтримав свій позов та просив його
задовольнити.

Відповідач, після поновлення
провадження по справі, в судові
засіданні на неодноразові виклики, як
замовною поштою, так і телефонограмами,
не з'явявлявся, причини неявки та
підтверджуючі документи про причини
неявки суду не повідомляв і не надавав.
Суд вважає, що відповідач зловживаючи
своїми правами, передбаченими ЦПК
України, навмисно затягує розгляд
справи, яка і так тривалий час із-за
вини сторін по справі, знаходиться в
провадженні Суворовського районного
суду м. Одеси на розгляді. Тому, на
підставі ст. 157, ст. 169 ч.4 ЦПК України,
суд розглянув справу у відсутності
відповідача та третьої особи ОСОБА_3,
інтереси, якої представляє також
відповідач ОСОБА_2, як батько
неповнолітньої, який після смерті
матері ОСОБА_4, співвласниці спірної
квартири, в інтересах неповнолітньої
дочки звернувся до нотаріальної
контори про прийняття спадщини у
вигляді 1/3 частини квартири в порядку
спадкування за заповітом, про що
свідчить фотокопія спадкової справи
№494/2012, наданої суду Четвертою одеською
державною нотаріальною конторою (л.с.
№№244-257).

Ще 12 вересня 2011 року, відповідач
ОСОБА_2 подав до суду заперечення на
позовні вимоги ОСОБА_1, які не визнав,
посилаючись на те, що вважає, частку
позивача у спірній квартирі незначною,
яку той отримав шляхом омани їхніх
батьків, що на його думку дає йому право
не визнавати позовні вимоги ОСОБА_1 (л.с.
№№32-39).

Вислухав позивача, вивчив
матеріали справи, суд вважає, що на
підставі фактів, встановлених судом та
досліджених в судовому засіданні
доказів, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що
однокімнатна квартира АДРЕСА_2,
загальною площею 34,6 кв./м., жилою площею
17,5 кв./м., на праві власності в рівних
частинах належать позивачу ОСОБА_1 з
долею 1/3, на підставі Свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Управління житлово-комунального
господарства Одеської міської ради від
16 грудня 1996 року за реєстровим номером
№12-9758, відповідачу ОСОБА_2, з долею 1/3,
на підставі рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 18 лютого 2010
року, яке набрало законної сили та
зареєстрованого в Комунальному
підприємстві «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» під
номером №33773346 від 30 травня 2011 року, а
також, 1/3 частини належала матері
сторонам по справі, ОСОБА_4, на підставі
вказаного вище Свідоцтва (л.с.№№11, 157,
158-159, 160-161).

28 лютого 2012 року ОСОБА_4, у віці 91
рік, померла, що підтверджується
Свідоцтвом про її смерть від 02 березня
2012 року, виданого відділом ДРАЦС у м.
Одесі Одеського міського управління
юстиції (л.с. №245 на зворотній стороні).

Після смерті ОСОБА_4, згідно
спадкової справи №494/2012, заведеної
Четвертою одеською державною
нотаріальною конторою, 20 квітня 2012
року, спадкове майно прийняли позивач
по справі, як спадкоємець першої черги
за законом і неповнолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємець за
заповітом, в інтересах якої діяв батько
ОСОБА_2, що підтверджується вказаною
вище фотокопією спадкової справи (л.с.
№№244-257).

Протягом тривалого часу, а саме, з
2011 року по теперішній час, відповідач
ОСОБА_2 перешкоджає позивачу ОСОБА_1, як
співвласнику , у користуванні спірною
квартирою, що не спростовував у своїх
письмових заперечення відповідач, та
що підтверджується талоном -
повідомленням за №3992 Суворовського РВ
ОМУ УМВС України в Одеській області про
прийняття від ОСОБА_1 заяви про
перешкоджання відповідачем вселення в
квартиру АДРЕСА_3 (л.с. №№ 18, 32-39).

Згідно ст. 321 ЦК України - право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права
власності може бути застосоване лише
як виняток з мотивів суспільної
необхідності на підставі і в порядку,
встановлених законом, та за умови
попереднього та повного відшкодування
їх вартості, крім випадків,
встановлених частиною другою статті 353
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України -
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, суд вважає, що своїми
діями, відповідач ОСОБА_2 неправомірно
перешкоджає позивачу ОСОБА_1, як
співвласнику квартири АДРЕСА_3, у
користуванні належною йому 1/3 часткою і
відповідача слід зобов'язати не
перешкоджати позивачу в користуванні
вказаною квартирою та вселити позивача
в спірну квартиру.

Доводи відповідача, якими він
обґрунтовував своє не визнання
позовних вимог, викладених в його
письмових запереченнях, які приєднані
до справи, суд до уваги прийняти не
може, оскільки вони суперечать фактам,
встановленим судом та дослідженим
доказам, викладеним вище, а також
Закону.

Позовні вимоги щодо виділу часток
спірної квартири в натурі, суд вважає
такими, що задоволенню не підлягають,
оскільки з технічної сторони, спірну
квартиру поділити в натурі без втрати
її цільового призначення, неможливо. І
згідно ст. 183 ч.2 ЦК України, вона є
неподільною річчю. З іншими позовними
вимогами, щодо виділу належної
позивачу частки, він до суду не
звертався.

Не підлягають задоволенню і
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень,
оскільки стягнення моральної шкоди при
виниклих спірних правовідносинах
законодавством не передбачено.

Таким чином позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 222 ЦПК
України, ст. ст. 183, 321, 386, 391 ЦК України,
суд, -

В И Р І
Ш И В

Позов задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 по
перешкоджанню ОСОБА_1 в користуванні
квартирою АДРЕСА_3 - неправомірними.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру
АДРЕСА_3.

Зобов'язати ОСОБА_2 не
перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні
квартирою АДРЕСА_3.

В задоволені позовних вимог про
виділ частки квартири в натурі та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Копію рішення направити
відповідачу та третій особі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом 10 днів через Суворовський
районний суд м. Одеси.

Суддя: