КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/8521/13-ц
Провадження № 2/552/154/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Коломієць А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання
дитини,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визначення місця
проживання його дочки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним та позбавлення
ОСОБА_1 батьківських прав відносно
дочки.

05.02.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2
про відібрання та повернення дочки,
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за попереднім
місцем її проживання. Посилалась на те.
що вона перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 15.03.2002 року,
який розірваний 08.07.2006 року. Вони мають
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій на
даний час виповнилось повних 11 років.
Після розірвання шлюбу дочка
залишилась проживати разом з нею ,
однак 3 жовтня 2013 року дочка виявила
бажання проживати разом з батьком, але
почала проживати разом з її батьками та
вона немає можливості спілкуватись з
дочкою. У результаті цього дочка
почала навчатись гірше, дідусь та
бабусі взагалі не контролюють процес
навчання дитини. Відповідач ОСОБА_2
перешкоджає їй у спілкуванні з дочкою.
Просила відібрати у ОСОБА_2 дочку за
повернути дочку їй, за попереднім
місцем проживання АДРЕСА_1.

20.03.2014 року до суду надійшла заява
ОСОБА_2Мю. про залишення його позовної
заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 20 березня 2013 року
позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дитини,
позбавлення батьківських прав
залишена без розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала свої позовні вимоги,
просила їх задовольнити з підстав, що
викладені у позовній заяві.

ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив
відмовити у їх задоволенні. пояснив, що
дочка 03.10.2013 року подзвонила йому та
повідомила, що мати її б»є, що вона
боїться матір та не бажає з нею
проживати, просила забрати її від
матері. Він відвідав дочку, вона була у
збудженому стані , плакала, просила її
забрати, спочатку він забрав дочку до
себе, а потім дочка стала проживати з
батьками ОСОБА_1 Зараз дочка проживає
у батьків ОСОБА_1, до нього приходить у
гості, він матеріально утримує дочку.
Пояснив, що дочка категорично
відмовляється спілкуватись із матір»ю,
боїться її. Також зазначив, що він має
такі самі права та обов»язки щодо
дочки, як і ОСОБА_1, місце проживання
дочки в установленому законом порядку
не визначалось, а тому говорити про те,
що він самоправно змінив місце
проживання дочки немає.

Представник органу опіки та піклування
виконкому Октябрської районної у м.
Полтаві ради просив задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
рідними батьками малолітньої ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу між сторонами,
08.07.2006 року, дитина проживала з матір»ю,
ОСОБА_1

В установленому законом порядку ( за
рішенням суду) місце проживання дитини
не визначалось.

3 жовтня 2013 року за проханням дитини
ОСОБА_2 забрав дочку спочатку до себе, а
потім вона стала проживати з батьками
ОСОБА_1

Таким чином станом на час розгляду
справи дитина проживає з батьками
ОСОБА_1, що підтверджується
поясненнями ОСОБА_1, її позовною заявою,
поясненнями ОСОБА_2, показаннями усіх
свідків , які допитувались у судовому
засіданні. а також поясненнями
класного керівника дитини та
педагога-психолога загальноосвітньої
школи № 29 м. Полтави, в якій навчається
дитина.

Відповідно до вимог ст. 162 СК України
якщо один з батьків або інша особа
самочинно, без згоди другого з батьків
чи інших осіб, з якими на підставі
закону або рішення суду проживала
малолітня дитина, або дитячого закладу
(установи), в якому за рішенням органу
опіки та піклування або суду проживала
дитина, змінить її місце проживання, у
тому числі способом її викрадення, суд
за позовом заінтересованої особи має
право негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише
тоді, коли залишення її за попереднім
місцем проживання створюватиме
реальну небезпеку для її життя та
здоров'я або обставини змінилися так,
що повернення суперечить її інтересам.

Статтею 141 СК України передбачена
рівність прав батьків у вихованні
дитини, а саме: 1. Мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою.2. Розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, і
цього не заперечують сторони по справі,
рішення суду про визначення місця
проживання дитини між ними не
визначалось, отже в силу ст. 141 СК
України ОСОБА_2 має такі самі права
щодо своєї дочки, як і ОСОБА_1, у тому
числі і проживати разом з нею, а тому
підстав вважати, що ОСОБА_2 самочинно
змінив місце проживання дочки у суду
немає.

Встановлено також, що дитина з батьком
не проживає, а тому і з цих підстав
позовні вимоги про відібрання дитини
від ОСОБА_2 не можуть бути задоволені.

У судовому засіданні була опитана
малолітня ОСОБА_3, яка підтвердила ту
обставину, що вона проживає з батьками
ОСОБА_1, а до батька ходить в гості, а
також пояснила що проживати та
спілкуватись з матір»ю не хоче,
пояснивши це тим, що матір била її без
причин будучи у нетверезому стані та
поганому настрої, що вона боїться
матір, що матір приводить своїх друзів
в однокімнатну квартиру, де вони
проживали, які палять, вживають
спиртні напої, розважаються, а вона
позбавлена можливості відпочивати
вночі.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог про відібрання у
ОСОБА_2 малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та повернення її, за
попереднім місцем проживання -
АДРЕСА_1.

Відмова у задоволенні вказаних
позовних вимог не позбавляє ОСОБА_1
визначити місце проживання дочки у
судовому порядку.

Керуючись ст. 141, 162 СК України, ст. 10, 11, 60,
209, 213-215 ЦПК України,-

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м.
Полтави.

Суддя
Л.М. Васильєва