Справа № 181/1108/13-ц
Провадження № 2/181/30/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
смт. Межова

Межівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді Літвінової Л.Ф.

при секретарі: Чупіковій В.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Межова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в
особі Межівського району електричних
мереж про визнання договору на
користування електричною енергією
недійсним,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Межівського районного
суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» в особі Межівського
району електричних мереж про визнання
договору на користування електричною
енергією недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що на праві часткової
власності, відповідно до ст.356 ЦК
України, їй належить 5/8 частин, а її
брату - 3/8 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1.

В травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Межівського району електричних мереж з
проханням переукласти договір на
користування електричною енергією до
зазначеного будинку у зв'язку із
закінченням строку дії попереднього
договору, укладеного між покійним
батьком ОСОБА_5 У червні 2013 року ОСОБА_4
уклав такий договір з ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» в особі Межівського
РЕМ.

Позивачка вважає, що ОСОБА_4 уклав цей
договір шляхом ненадання достовірної
інформації та обману керівництва
Межівського РЕМ, не повідомивши про
співвласників та не надавши нові
технічні умови нових електроустановок
до електричних мереж.

Посилається на п.3, п.5 та п.7 постанови
КМУ від 26 липня 1999 року №1357 «Про
затвердження Правил користування
електричною енергією для населення»,
відповідно до яких споживання
електричної енергії здійснюється на
підставі договору про користування
електричною енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією і
укладається на три роки;

у разі розташування об'єктів споживача
за різними адресами споживач повинен
укласти окремий договір щодо кожного
об'єкта;

у багатоквартирному будинку
енергопостачальник укладає договори з
кожним наймачем (власником) квартири;

для споживання електроенергії новий
наймач (власник) квартири або іншого
об'єкта повинен звернутися до
енергопостачальника для укладення
договору про користування електричною
енергією. Після чого
енергопостачальник протягом 3 днів у
містах та 7 днів у сільській місцевості
підключає квартиру або об'єкт
споживача до електропостачання.

Вказує, що відповідач ОСОБА_4
використовує електричну енергію для
роботи столярних станків та для
зайняття підприємницькою діяльністю
(виробництво столярних виробів для
населення та підприємств, установ,
організацій), що заборонено постановою
КМУ «Про механізм впровадження Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» від 8 жовтня 1992 року №
572, якою затверджено Правила
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, де в п.3
зазначено, що використовувати житлові
приміщення для провадження
господарської діяльності промислового
характеру заборонено.

Також позивачка вказує на те, що
порушено вимоги Постанови
Національної комісії з питань
регулювання електроенергетики України
від 31 липня 1996 року №28 «Про
затвердження Правил користування
електричною енергією», а саме: п.1.7, за
яким Укладення, внесення змін,
подовження чи розірвання дії
будь-якого із договорів здійснюються
відповідно до вимог законодавства,
зокрема цих Правил.; п.2.1 - якщо у випадку
зміни споживача, форми власності чи
власника електроустановки фактичний
стан цих електроустановок та/або
розрахункових засобів обліку не
відповідає вимогам
нормативно-технічних документів,
відповідні договори з новим власником
укладаються після приведення
електроустановок та/або розрахункових
засобів обліку в належний технічний
стан.

Просить суд визнати договір, укладений
між відповідачем ОСОБА_4 та ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» в особі Межівського
РЕМ в травні-червні 2013 року на
постачання електричної енергії в
житловий будинок АДРЕСА_1, недійсним;
судові витрати стягти з відповідача.

Позивачка та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, просять суд їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову
заперечує, про що надав письмове
заперечення, в якому просив відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Представник відповідача ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» позов не визнав,
вважає, що оскаржуваний договір
укладений з дотриманням вимог чинного
законодавства, просить відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників судового
процесу, вивчивши матеріали справи,
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити з огляду на наступне.

Договором № 2903380 про користування
електричною енергією для побутових
споживачів Дніпропетровської області
від 27.05.2013 року підтверджується, що
ОСОБА_4 та ПАТ «Енергопостачальна
компанія «Дніпрообленерго» уклали
договір про користування електричною
енергією на індивідуальний будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.42-49).

Витягами з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно № 031603, індексний
номер 3997651 та № 485356, індексний номер
4671693 підтверджується, що власниками
домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, якому
належить 3/8 частин, та ОСОБА_1, якій
належить 5/8 частин (а.с.16, 17).

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України
передбачено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Спільна часткова власність ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 визначена в частинах без
виділення цих часток і тому ОСОБА_4 мав
право розпоряджатися зазначеним
домоволодінням в частині укладання
договору на користування електричною
енергією. Крім того, законодавчо не
закріплено, що відповідач ОСОБА_4
повинен повідомляти керівництво
Межівського РЕМ щодо співвласників
житлового будинку на що посилається
позивач та його представник.

Позивачка, вказуючи про те, що ОСОБА_4
використовує електричну енергію для
роботи столярних станків та для
зайняття підприємницькою діяльністю
(виробництво столярних виробів для
населення та підприємств, установ,
організацій), що заборонено постановою
КМУ «Про механізм впровадження Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» від 8 жовтня 1992 року №
572, якою затверджено Правила
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, де в п.3
зазначено, що використовувати житлові
приміщення для провадження
господарської діяльності промислового
характеру заборонено, не приділяє
уваги тому, в яких саме приміщеннях
заборонено це робити, не підтверджує
доказами, що саме така діяльність
ведеться, та в якому самому місці
домоволодіння.

Так, дійсно, чинною Постановою
Національної комісії з питань
регулювання електроенергетики України
від 31 липня 1996 року №28 (з останніми
змінами від 04 лютого 2010 року) «Про
затвердження Правил користування
електричною енергією» в п.5.3 зазначено,
що якщо в разі зміни споживача, форми
власності чи власника
електроустановки фактичний стан
розрахункових засобів обліку не
відповідає вимогам
нормативно-технічних документів,
відповідні договори з новим власником
укладаються після приведення
розрахункових засобів обліку у
відповідність до вимог
нормативно-технічних документів. Але,
знову таки, позивачка не приводить
доказів того, що фактичний стан
розрахункових засобів обліку не
відповідає вимогам
нормативно-технічних документів.

Суд, вивчивши умови договору про
постачання електричної енергії,
встановив, що були повністю дотримані
вимоги п.5.4 зазначених Правил, згідно
яких ОСОБА_4 були надані необхідні
документи, серед яких копію документа,
яким визначено право власності чи
користування на об'єкт (приміщення), в
договорі, у відповідність п.5.5.
містяться такі умови, що є істотними та
обов'язковими для цього виду
домовленостей, тобто він повністю
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до п.1.9 Правил,
постачальники електричної енергії за
регульованим тарифом на закріпленій
території не мають права відмовити
споживачу, електроустановки якого
розташовані на цій території, в
укладенні договору за умови дотримання
вимог законодавства України, зокрема
цих Правил та інших
нормативно-технічних документів. Про
це начальником Межівського РЕМ було
повідомлено ОСОБА_1 в листі за вих. №
517/0323 від 14 серпня 2013 року, в якому
зазначено, що законних підстав для
відмови в укладенні договору про
користування електричною енергією з
ОСОБА_4 немає, розподілу мереж
зовнішнього електропостачання між
власниками даного будинку, заяв про
укладення договору з іншими особами не
надходило (а.с.18).

Відповідно до п.7 Постанови КМУ від 26
липня 1999 року № 1357 «Про затвердження
Правил користування електричною
енергією для населення» для споживання
електроенергії новий наймач (власник)
квартири або іншого об'єкта повинен
звернутися до енергопостачальника для
укладення договору про користування
електричною енергією, що і зробив
ОСОБА_4 Підстав для припинення
користування електричною енергією,
передбачених п.34-35 цих Правил, в
судовому засіданні не встановлено.

Пунктом 9 частини 3 зазначеної
Постанови КМУ передбачено, що за
наявності декількох наймачів
(власників) квартири прилад обліку
встановлюється для кожного з них.
Однак, для того, щоб можливо було
встановити окремий лічильник
необхідно виконати розділ внутрішніх
електромереж будинку для можливості
споживання електроенергії за окремими
договорами.

ОСОБА_1 була повністю надана вся
необхідна інформація для реалізації її
прав як споживача, однак остання нічого
не зробила для цього, а тільки
наголошує про те, що її права порушені
без зазначення конкретних порушених
прав.

У відповідності до п.1 абз.6 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд та може
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, проте при
здійсненні своїх прав та виконання
обов'язків власник не може завдавати
шкоди правам, свободам інших осіб,
інтересам суспільства і зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Позивачем суду не надано обґрунтованих
доказів, які б свідчили про те, що діями
відповідачів завдано шкоду її правам,
свободам, інтересам.

Таким чином, порушень вимог ст.ст.356 та
358 ЦК України стосовно реалізації права
спільної часткової власності в діях
відповідачів судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, жодних
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 не має.

Керуючись постановою КМУ «Про механізм
впровадження Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 8 жовтня 1992 року №572, якою
затверджено Правила користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, постановою КМУ від 26 липня
1999 року №1357 «Про затвердження Правил
користування електричною енергією для
населення», Постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України від 31 липня
1996 року №28 (з останніми змінами від 04
лютого 2010 року) «Про затвердження
Правил користування електричною
енергією», ст.ст. 356, 358 ЦК України,
ст.ст.10, 88, 212, 214-215 ЦПК України, - суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі
Межівського району електричних мереж
про визнання договору на користування
електричною енергією недійсним
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Межівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Л. Ф. Літвінова