Номер провадження № 22-ц/785/2336/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Імексбанк» про стягнення
грошових коштів за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від 14
травня 2013 року, -

встановила:

03.12.2012р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Імексбанк», по якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 12880 доларів США та 10934,42 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що він 12.09.2008
року уклав з відповідачем договір
банківського вкладу, відповідно до
якого банк прийняв кошти в сумі 100000
доларів США строком на 396 днів на
депозитний рахунок; що кошти за заявою
від 06.10.2009 року не були повернуті; що за
заявою від 10.12.2009 року відповідач
перерахував до іншого банку грошові
кошти в сумі 92000 доларів США,
безпідставно списавши з його рахунку
8000 доларів США; що заборгованість банку
з урахуванням відсотків, встановлених
п. 1.1 вказаного договору, за період з
13.10.2009 року по 13.10.2012 року становить 12880
доларів США, та інфляційне збільшення,
передбачене ст. 625 ЦК України, становить
10934,42 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
у повному обсязі, просили їх
задовольнити.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали, посилаючись на ті
обставини, що банк виконав п. 2.4.4
договору і після закінчення строку дії
договору 13.10.2009 року перерахував
грошові кошти на поточний рахунок
позивача, після чого договір втратив
силу, а депозитний рахунок був
закритий; на підставі заяви позивача
від 10.12.2009 року грошові кошти з
поточного рахунку були перераховані на
поточний рахунок в іншому банку і
згідно діючим тарифам банку утримано
комісійну винагороду від суми такого
перерахування у розмірі 8000 доларів США.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 14.05.2013 року ОСОБА_2
було відмовлено у задоволені позовних
вимог.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
відповідно до ст.1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї на умовах та в порядку,
встановлених договором; до відносин
банку та вкладника за рахунком, на який
внесений вклад, застосовуються
положення про договір банківського
рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо
інше не встановлено цією главою або не
випливає із суті договору банківського
вкладу.

Із ст.1060 ЦК України слідує, що договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад), договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

Згідно ст.1066 ЦК України за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
з рахунком.

Відповідно до ст.1067 ЦК України договір
банківського рахунка укладається для
відкриття клієнтові або визначеній ним
особі рахунка у банку на умовах,
погоджених сторонами.

Із ст.1068 ЦК України вбачається, що банк
зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка; що
клієнт зобов'язаний сплатити плату за
виконання банком операцій за рахунком
клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно ст.1071 ЦК України банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження; грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
договором між банком і клієнтом.

Із витягу із Статуту на а.с.33-34 слідує,
що Акціонерний комерційний банк
«Імексбанк» 14.08.2009 року змінив назву на
Публічне акціонерне товариство
«Імексбанк», що ПАТ «Імексбанк» є
правонаступником по всіх правах і
зобов'язаннях АКБ «Імексбанк».

12.09.2008 року АКБ «Імексбанк» і ОСОБА_2
уклали договір №570012188 банківського
вкладу (а.с.5-8). Згідно п.1.1 цього
договору банк прийняв кошти вкладника
в сумі 100000 доларів США строком на 396
днів на депозитний рахунок
НОМЕР_1//НОМЕР_2 зі сплатою 12% річних,
датою зарахування коштів на рахунок -
12.09.2008 року, датою припинення
поповнення рахунку - 13.06.2009 року, датою
повернення коштів - 13.10.2009 року.
Відповідно до п.2.2.3 вказаного договору
вкладник зобов'язався своєчасно
оплачувати банківські послуги банку
відповідно до ставок комісійної
винагороди, передбачені діючими
тарифами банку, а також відшкодовувати
витрати банку, пов'язані з виконанням
розпоряджень вкладника. Згідно п.2.4.4
зазначеного договору банк зобов'язався
повернути вкладнику суму депозиту з
нарахованими відсотками після
закінчення терміну дії договору, на
першу вимогу вкладника готівкою або в
безготівковій формі за заявою
вкладника, шляхом перерахування на
поточний або інший депозитний рахунок,
вказаний вкладником. Відповідно до п.4.1
цього договору якщо у день повернення
депозиту, зазначеного в п.1.1 цього
договору, вкладник не звернувся до
установи банку, цей депозит переходить
у категорію вкладу на вимогу шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок вкладника НОМЕР_3/НОМЕР_4.
Згідно п.4.7 вказаного договору при
виконанні умов цього договору сторони
керуються Цивільним кодексом України,
нормативними актами Національного
банку України та внутрішніми
документами банку.

Первинним у взаємовідносинах сторін є
договір, і якщо в ньому міститься
посилання на локальні нормативні акти
банку (діючі ставки комісійної
винагороди, передбачені тарифами
банку) в п.п.2.2.3, 4.7, то в такому випадку
вони є обов'язковими для обох сторін.

До закінчення строку дії договору
банківського вкладу (а.с.5-8) позивач
06.10.2009 року подав заяву про повернення
коштів (а.с.9).

З дотриманням вимог п.п.2.4.4, 4.1
вищевказаного договору відповідач
13.10.2009 року перерахував кошти позивача
на поточний рахунок вкладника НОМЕР_3,
що підтверджується доказами на а.с. 29, 30.
Таким чином, доводи позивача у позові
про неповернення 8000 доларів США не
знайшли свого підтвердження.

10.12.2009 року позивач звернувся до
відповідача з письмовою заявою (а.с.10), в
якій виклав розпорядження про
перерахування коштів з поточного
рахунку за НОМЕР_3 на рахунок, відкритий
ним в іншому банку - АБ «Південний».

Докази на а.с. 14, 30 підтверджують, що
11.12.2009 року відповідач здійснив
безготівкове перерахування коштів
позивача у сумі 92000 доларів США на
поточний рахунок у іншому банку та
утримано комісійну винагороду у
розмірі 8000 доларів США.

Із доказів на а.с.31, 32, 43-45 слідує, що з
07.10.2009 року у відділенні банку, яке
обслуговувало позивача, в зв'язку із
змінами, що вносились у банківські
типові тарифи АТ «Імексбанк» за
безготівкове перерахування коштів в
інші банки України була встановлена
комісійна винагорода у розмірі 8% від
суми безготівкового перерахування, з
чим були ознайомлені клієнти банку
шляхом надання усної інформації,
ознайомлення з оголошеннями у
приміщенні відділення банку, та
розміщення цієї інформації у
електронному інформаційному виданні в
мережі Інтернет.

Встановлення відповідачем комісійної
винагороди по своїх операціях
відповідає ст.47 Закону України «Про
банки та банківську діяльність».

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позов є
недоведеним, необґрунтованим та не
підлягає задоволенню.

З зазначеними висновками суду першої
інстанції колегія не погоджується.

Суд першої інстанції встановив
фактичні обставини справи, однак
дійшов до помилкового висновку
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що 12.09.2008 року між
АКБ «Імексбанк» і ОСОБА_2 був укладений
договір № 570012188 банківського вкладу,
відповідно до п. 1.1 якого банк прийняв
кошти вкладника в сумі 100000 доларів США
строком на 396 днів на депозитний
рахунок № НОМЕР_1//НОМЕР_2 зі сплатою 12 %
річних, датою зарахування коштів на
рахунок - 12.09.2008 року, датою припинення
поповнення рахунку - 13.06.2009 року, датою
повернення коштів - 13.10.2009 року.

З вимогою про повернення суми вкладу
ОСОБА_2 звернувся 06.10.2009 року.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї на умовах та в порядку,
встановлених договором; до відносин
банку та вкладника за рахунком, на який
внесений вклад, застосовуються
положення про договір банківського
рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо
інше не встановлено цією главою або не
випливає із суті договору банківського
вкладу.

Згідно до ст. 1066 ЦК України за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
з рахунком.

Із положень ст. 1060 ЦК України слідує, що
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад), договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

Відповідно до п. 2.2.3 договору вкладу,
позивач зобов'язався своєчасно
оплачувати банківські послуги банку
відповідно до ставок комісійної
винагороди, передбачені діючими
тарифами банку, а також відшкодовувати
витрати банку, пов'язані з виконанням
розпоряджень вкладника.

Згідно до п. 2.4.4 договору банк
зобов'язався повернути вкладнику суму
депозиту з нарахованими відсотками
після закінчення терміну дії договору,
на першу вимогу вкладника готівкою або
в безготівковій формі за заявою
вкладника, шляхом перерахування на
поточний або інший депозитний рахунок,
вказаний вкладником.

Відповідно до п. 4.1 договору якщо у день
повернення депозиту, зазначеного в п. 1.1
цього договору, вкладник не звернувся
до установи банку, цей депозит
переходить у категорію вкладу на
вимогу шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок вкладника №
НОМЕР_3/НОМЕР_4.

Згідно до п. 4.7 договору при виконанні
умов цього договору сторони керуються
ЦК України, нормативними актами НБУ та
внутрішніми документами банку.

До закінчення строку дії договору,
позивач 06.10.2009 року подав заяву про
повернення коштів готівкою.

Відповідач зі спливом терміну договору
банківського вкладу 13.10.2009 року кошти
позивачу не повернув, а 13.10.2009 року в
порушення п.п. 2.4.1, 2.4.4 договору не
повернув кошти позивачу, а перерахував
кошти позивача на поточний рахунок
вкладника № НОМЕР_3 та протягом двох
місяців утримував кошти.

Ні у письмових поясненнях на позов, ні у
судовому засіданні представник банку
підстави не повернення коштів позивачу
після спливу договору банківського
вкладу не пояснив та відповідних
доказів не навів.

Між іншим, позивач стверджував, що
працівники банку не повертали йому
вклад протягом двох місяців і тільки
10.12.2009 року йому запропонували
перерахувати вклад до іншого банку.

Тому, 10.12.2009 року позивач вимушений був
подати відповідачу письмову заяву, в
якій виклав розпорядження про
перерахування коштів з поточного
рахунку за № НОМЕР_3 на рахунок,
відкритий ним в іншому банку - АБ
«Південний».

З матеріалів справи вбачається, що
11.12.2009 року відповідач здійснив
безготівкове перерахування коштів
позивача у сумі 92000 доларів США на
поточний рахунок у іншому банку та
утримав комісійну винагороду у розмірі
8000 доларів США.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов до помилкового
висновку, що первинним у
взаємовідносинах сторін є договір, і
якщо в ньому міститься посилання на
локальні нормативні акти банку (діючі
ставки комісійної винагороди,
передбачені тарифами банку) в п.п. 2.2.3,
4.7, то в такому випадку вони є
обов'язковими для обох сторін. 07.10.2009
року у відділенні банку, яке
обслуговувало позивача, у зв'язку із
змінами, що вносились у банківські
типові тарифи АТ «Імексбанк» за
безготівкове перерахування коштів в
інші банки України була встановлена
комісійна винагорода у розмірі 8 % від
суми безготівкового перерахування, з
чим були ознайомлені клієнти банку
шляхом надання усної інформації,
ознайомлення з оголошеннями у
приміщенні відділення банку, та
розміщення цієї інформації у
електронному інформаційному виданні в
мережі Інтернет.

Оскільки заява позивача про повернення
коштів була подана до закінчення дії
договору, однак відповідачем в
порушення п.п. 2.4.1, 2.4.4 договору не були
повернуті кошти позивачу, а
перерахувані на поточний рахунок
вкладника № НОМЕР_3 та безпідставно
утримувалися протягом двох місяців,
позивач скористався своїм правом
передбаченим п. 2.4.4. договору, на
подання заяви про перерахування
належних йому коштів на іншій рахунок.

Проведений відповідачем за заявою
позивача перерахунок коштів на інший
рахунок, підпадає під дію п. 2.4.4.
договору, та не відноситься до операцій
Банку пов'язаних з безготівковим
перерахунком коштів позивача по
тарифам Банку з утриманням комісійної
винагороду від суми такого
перерахування у розмірі 8000 доларів США,
в зв'язку з чим утримання комісійної
винагороди знаходиться поза межами
договірних відносин між сторонами.

В зв'язку з наведеним колегія вважає, що
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача 8000 доларів США в зв'язку з
безпідставним утриманням комісійної
винагороди підлягають задоволенню.

Позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача крім 8000 доларів США також
4880 доларів нарахованих відсотків
задоволенню не підлягають, оскільки в
зв'язку з поданням позивачем 06.10.2009 року
заяви про повернення коштів, договірні
відносини між сторонами за договором
припинилися 13.10.2009 року.

Колегія вважає, що підлягають
частковому задоволенню позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
коштів за порушення грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання протягом двох місяців.

Тому, враховуючи, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання та у встановлений
договором строк не повернув позивачу
грошові кошти депозитного вкладу, а
також приймаючи до уваги, що
законодавством не передбачено
нарахування індексу інфляції щодо
іноземної валюти, стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягають 3 % річних від простроченої
суми за період з 13.10.2009 року по 11.12.2009
року у розмірі 3995 грн.

На підставі наведеного рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2, та
стягненням на його користь з
відповідача 8000 доларів США та 3995 грн. В
задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково. Рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від 14
травня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Імексбанк» на користь
ОСОБА_2 8000 доларів США та 3995 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Імексбанк» в доход держави
судовий збір у розмірі 381 грн. 48 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич