Справа № 465/874/14
Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра
Провадження № 22-ц/783/6776/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Курій Н.М.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представників ОСББ «Заозерне»
- Матяк З.В., Галецького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Франківського районного суду м.Львова
від 5 вересня 2014 року в справі за
позовом ОСББ «Заозерне» до ОСОБА_4 про
визнання договору укладеним та
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено. Визнано договір відносин
власників житлових і нежитлових
приміщень та управителя ОСББ
«Заозерне» та ОСОБА_4, затверджений
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства №141 від 27.08.2003 року
укладеним. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь
ОСББ «Заозерне» заборгованість в
розмірі 5025,49 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 в
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

Рішення суду оскаржила представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 В апеляційній скарзі
представник стверджує про порушення
норм матеріального та процесуального
права. На думку чапленята, суд
безпідставно відмовив в задоволенні
клопотань про зупинення провадження
справі, залишення позову без розгляду,
витребування документів. Зазначає, що
позивачем не подано доказів надіслання
відповідачу пропозицію укласти
договір, а також доказів того, що між
сторонами досягнуто згоди щодо усіх
істотних умов договору. Вважає, що
типовий договір, поданий позивачем є
нечинним відповідно до п.2 Постанови
КМУ №529 від 20.05.2009 року «Про
затвердження Типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій». Не
погоджується з розміром
заборгованості, оскільки така не
підтверджується кошторисом з переліку
послуг, які затверджені КМУ, а мітять
послуги, як не відносяться до
житлово-комунальних послуг, зокрема
послуга охорони. Вважає, що позивачем
умисно завищено вартість наданих
послуг і не надано жодних доказів на
підтвердження змін та доповнень до п.5.1
договору. Зазначає, що позивачем
пропущено строк позовної давності.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників ОСББ «Заозерне» - Матяк
З.В., Галецького О.В. про заперечення
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Матеріалами справи встановлено такі
обставини.

Відповідач по справі є власником
квартири АДРЕСА_1. (а.с.10)

Власниками квартир будинку АДРЕСА_1 у
м.Львові створено об»єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Заозерне». (а.с.7, 58-66)

Відповідач по справі не уклав договір
та з лютого 2013 року не сплачував
обов'язкові платежі на утримання та
ремонт неподільного майна.

Відповідно до розрахунків, поданих
позивачем по справі 28.02.2013 року
відповідачем по справі проведена
проплата за період з зрудня по січень в
сумі 582 грн. 62 коп., і сума
заборгованості за період лютий 2013 року
- липень 2014 року становить 5025 грн. 49 коп.
(а.с.5, 139)

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того, що
відповідач по справі не уклав договір з
управителем, та не сплачував
обов'язкові платежі на утримання та
ремонт неподільного майна з лютого 2013
року до липня 2014 року.

Висновок суду відповідає дослідженим
доказам, - даним протоколу зборів
правління №6 від 18.11.2010 року (а.с.19-21),
даним типового договору відносин
власників житлових і нежитлових
приміщень та управителя від 11.03.2008 року
(а.с.12-15), даним кошторису ОСББ
«Заозерне» за 2013 рік про суму оплати за
1 кв.м - 2грн. 90 коп., та даним технічного
паспорта на квартиру відповідача по
справі, згідно з яким площа квартири
становить 97, 3 кв.м. (а.с.9, 16).

Відповідно до положень ст.13 Закону
України «Про об»єднання співвласників
багатоквартирного будинку» відносини
власників приміщень і управителя
регулюються договором між ними, який
укладається на основі Типового
договору, форму якого затверджує
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади з питань
містобудування та житлової політики. У
разі передачі частини функцій по
управлінню неподільним та загальним
майном житлового комплексу юридичній
особі між власником приміщення і цією
юридичною особою укладається окремий
договір. Істотними умовами договору є:
найменування сторін; предмет договору;
права сторін щодо здійснення
управління житловим комплексом;
обов'язки сторін щодо надання послуг по
експлуатації житлового комплексу та
оплати цих послуг; вичерпний перелік
послуг; вартість кожної послуги та
загальна вартість щомісячного платежу;
порядок контролю та звіту сторін;
наслідки невиконання умов договору;
перелік форс-мажорних обставин; строк
дії договору, умови продовження та
припинення дії договору, дата
укладення договору. Спори щодо змісту
конкретного договору вирішуються за
згодою сторін або у судовому порядку.
Укладення договору між власником
окремого приміщення у житловому
комплексі та управителем є
обов'язковим і не залежить від членства
в об'єднанні, за винятком випадку, коли
власник і управитель є однією особою. У
разі відмови власника приміщення
укладати договір або сплачувати
обов'язкові платежі на утримання та
ремонт неподільного майна та
відповідної частки загального майна
об'єднання має право звернення до суду
для стягнення нарахованих платежів у
судовому порядку. Право на звернення до
суду виникає у об'єднання через
шістдесят днів з дня припинення
платежів або відмови в укладенні
договору.

Згідно з ч.1 ст.15 власник, член
об»єднання зобов»язаний своєчасно і в
повному обсязі сплачувати належні
платежі.

Відповідно до ч.8 ст.22 Закону
України «Про об»єднання співвласників
багатоквартирного будинку» відмова
від укладення договору, від оплати
рахунків або несплата рахунків не
допускається. Такі дії є порушенням
прав інших членів об'єднання і
підставою для звернення до суду про
стягнення заборгованості із плати по
відповідних рахунках у примусовому
порядку.

Згідно з вимогами ст.10 Закону України
„Про приватизацію державного
житлового фонду", ст. 20 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги" та
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями власники приватизованого
житла в багатоквартирних будинках є
співвласниками всіх допоміжних
приміщень будинку і його технічного
обладнання та повинні сплачувати свою
частку витрат у загальних квартирах на
утримання будинку і прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі.

Виходячи з положень ст.ст. 6, 526, 626-631 ЦК
України укладений договір є
обов"язковим для належного виконання
сторонами відповідно до його умов,
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

А відтак, оскільки відповідач по справі
не уклав договір та не сплачував
обов'язкові платежі на утримання та
ремонт неподільного майна з лютого 2013
року до липня 2014 року, в зв"язку з чим
утворилась заборгованість, колегія
суддів вважає, що рішення про
задоволення позову і визнання
укладеним договору та стягнення
заборгованості за період з з лютого 2013
року до липня 2014 року відповідає
зібраним доказам і положенням закону.

Твердження апелянта про те, що типовий
договір, поданий позивачем є нечинним
відповідно до п.2 Постанови КМУ №529 від
20.05.2009 року «Про затвердження Типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» колегією
суддів визнається безпідставним, так
як правовідносини сторін по справі
регулюються Наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
27.08.2003 року №141 «Про затвердження
типового договору відносин власників
житлових і нежитлових приміщень та
управителя», що вірно враховано судом
при ухваленні рішення.

Також безпідставним є твердження про
незаконність нарахування боргу та
необгрунтованість його розрахунку з
посиланням на неподання кошторису з
переліком послуг, завищення вартості
послуг, оскільки розрахунок позивача з
розгорнутої довідки вбачається, що
нарахування проведено відповідно до
тарифу, затвердженого загальними
зборами, з врахуванням загальної площі
квартири - 97,3 кв.м.(а.с.139), а на
спростування вказаного розрахунку
апелянтом жодного доказу не подано.

Інші доводи апеляційної скарги не
стверджують про порушення судом норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, такі
не грунтуються на досліджених доказах,
на положеннях закону, в зв"язку з чим
визнаються необгрунтованими.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.
313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 скаргу відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 5 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :
Павлишин О.Ф.

Судді :
Курій Н.М.

Ніткевич
А.В.