Справа № 127/2086/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Сивенюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань № 3
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2,
про встановлення факту, що має юридичне
значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2,
звернувся до суду з заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, зазначивши, що згідно рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
заявника було стягнуто борг за
договором позики як із спадкоємців
померлого ОСОБА_4 в межах вартості
майна отриманого в спадок, заявнику
відомо, що до своєї смерті боржник
ОСОБА_4 проживав разом зі своєю
дружиною ОСОБА_2 та ними була придбана
квартира у АДРЕСА_2, в силу чого
заявник просить суд встановити факт, що
квартира АДРЕСА_2, яка згідно договору
купівлі продажу від 04.10.2007 року була
придбана у власність ОСОБА_2 та була
спільно нажита подружжям ОСОБА_2 під
час шлюбу до дня смерті ОСОБА_4 та
належала їм на праві спільної сумісної
власності подружжя та встановлення
факту, що ОСОБА_4 на час смерті належала
? частки зазначеної квартири.

Заявник, будучи належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
однак звернувся до суду із заявою, в
якій просить заяву розглянути без його
участі, заявлені вимоги підтримує у
повному обсязі.

Заінтересована особа в судове
засідання не з'явилася, хоча про дату,
час і місце розгляду справи була
належним чином повідомлена, що не
перешкоджає розгляду даної справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до висновку, що дана заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Зміст повного витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про шлюб
від 14.06.2014 року зазначає, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 28
жовтня 1978 року уклали шлюб, актовий
запис № 714, прізвище після реєстрації
шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно,
орган державної реєстрації актів
цивільного стану, що склав актовий
запис: міський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Бердичівського міськрайонного
управління юстиції Житомирської
області.

Згідно копії запису акта про укладення
шлюбу № 714 від 28 жовтня 1978 р., виданого
відділом РАГС м. Бердичів, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 одружилися, прізвище після
укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2
відповідно.

Договір купівлі - продажу квартири від
04.10.2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 1654,
вказує, що ОСОБА_7, мешканка АДРЕСА_3, як
продавець передала у власність, а
ОСОБА_2, мешканка АДРЕСА_1 як покупець
набула у власність (купила) квартиру
АДРЕСА_2.

Оглянуті та дослідженні в судовому
засіданні матеріали справи № 127/2216/13-ц,
а саме: копія свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1, виданого 10.10.2012 року та
зареєстрованого Відділом ДРАЦС
Вінницького МУЮ Вінницької області,
вказує, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року (а.с. 25).

Копія реєстраційного посвідчення від
12.10.2007 р., виданого Вінницьким обласним
об'єднаним бюро технічної
інвентаризації, зазначає, що квартира
АДРЕСА_2 зареєстрована за гр. ОСОБА_2 на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 від 04 жовтня 2007 року за
реєстровим № 1654 та записано в
реєстрову книгу за № 639 за реєстровим №
1863.

Таким чином, судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_2 була придбана 04.10.2007
року у власність ОСОБА_2 під час її
шлюбу з ОСОБА_4, з послідуючою
реєстрацією відповідного права
власності згідно визначеного
законодавством порядку.

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 2173446 від
09.04.2013 року ОСОБА_2 є власником 1 частки
квартири, що розташованав АДРЕСА_2, на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 04.10.2007 року № 1654.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України
окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства,
в порядку якого розглядаються
цивільні справи про підтвердження
наявності або відсутності юридичних
фактів, що мають значення для охорони
прав та інтересів особи або створення
умов здійснення нею особистих
немайнових чи майнових прав або
підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Норма ч. 2 ст. 256 ЦПК України прописує, що
у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових
прав фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Зміст ч.3 ст. 368 ЦК України зазначає, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором
або законом.

Відповідно до норми ст. 63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Таким чином судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_2 належала на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 як подружжю, при цьому дане
майно належало подружжю на рівних
правах, а відтак кожен із подружжя мав
право спільної сумісної власності в
рівних частках, тобто по 1/2 частці.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
заявлені вимоги в частині встановлення
факту належності на праві спільної
сумісної власності в рівних правах та в
рівних частках, тобто по 1/2 частці,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як подружжю квартири
АДРЕСА_2 - є обгрунтованими,
підтверджуються належними,
достовірними та беззаперечними
доказами, в силу чого в цій частині
заявлені вимоги підлягають до
задоволення, разом з тим заявлені
вимоги щодо встановлення факту
особистої належності ОСОБА_4 на час
його смерті 50% вартості зазначеної
квартири - задоволенню не підлягають,
оскільки такі вимоги не узгоджуються
із нормами чинного законодавства
України, яке регулює правовідносини
щодо спільної сумісної власності, в
тому числі щодо спільного майна
подружжя, так як законодавець визначає
та закріплює за кожним із подружжя
рівне право спільної сумісної
власності на відповідне майно, а не
рівне право на вартість такого майна,
що є різними за змістом та суттю
правовідносинами.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 60, 63 СК України, ст. 368 ЦК
України, ст.ст. 212-215, 256, 259 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт, що квартира
АДРЕСА_2, яка згідно договору
купівлі-продажу від 04.10.2007 року за
реєстровим № 1654, була придбана та в
послідуючому зареєстрована за ОСОБА_2, -
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а тому належить
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на праві спільної
сумісної власності в рівних частках, а
саме: по 1/2 частці.

В іншій частині заявлених вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя