Справа № 4-с/489/66/2014
У Х В А Л А

4 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду
м. Миколаєва Спінчевська Н.А.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії та
постанови державного виконавця
Центрального відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі
скаргою на дії та постанови
державного виконавця Центрального
відділу ДВС Миколаївського міського
управління юстиції у виконавчих
провадженнях з примусового виконання
виконавчого листа № 2-263/2011 від 12
серпня 2011 року, виданого Ленінським
районним судом м. Миколаєва.

Заявник просить суд визнати
неправомірними дії державного
виконавця Центрального відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції щодо відкриття виконавчого
провадження, арешту майна боржника,
щодо стягнення з нього виконавчого
збору, просить скасувати відповідні
постанови про відкриття провадження,
накладення арешту на майно, а також
просить суд скасувати постанову
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно положень ч.2 ст. 384 ЦПК
України скарга подається до суду, який
видав виконавчий документ.

Згідно положень п. 7 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» відповідно
до статей 28, 41, 89 Закону України «Про
виконавче провадження» при визначених
умовах у разі невиконання боржником
рішення самостійно державний
виконавець виносить постанови про
стягнення виконавчого збору, про
накладення штрафу та про стягнення
витрат, пов'язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Таким чином, на підставі п.1 ч.2 ст.
122 ЦК України, у відкритті провадження
у справі слід відмовити в частині
вимог щодо оскарження дій та постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору.

Керуючись ст.ст.15, ч.4 ст.122 ЦПК України,
суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та
постанови державного виконавця
Центрального відділу ДВС

Миколаївського міського управління
юстиції в частині вимог щодо
оскарження дій та

постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору.

Роз'яснити заявнику право
звернутися з відповідними вимогами до
адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Н.А. Спінчевська