Справа № 495/9339/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 85
від 31.08.2011 року)

від відповідачів:

- від Держземагентства - Подавалкіна
О.С. (довіреність № 01-09/3154 від 24.10.2013
року)

- від ОСОБА_3 - ОСОБА_3 (паспорт серії
НОМЕР_1 виданий 16.05.2001 року)

ОСОБА_4 (довіреність № 3020 від
22.11.2013 року)

- МПП «Лідер» - Куруч Н.В. (довіреність №
о36 від 13.03.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/9339/13-ц

за позовом ОСОБА_6

до:

- Відділу Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області

- ОСОБА_3

- Малого приватного підприємства
«Лідер»

про визнання недійсними державних
актів на право власності на земельні
ділянки

та за позовом ОСОБА_3

до:

- ОСОБА_6

- Відділу Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області

- Малого приватного підприємства
«Лідер»

про визнання недійсними державних
актів на право власності на земельні
ділянки та витребування земельної
ділянки з незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

21.11.2013 року ОСОБА_6 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до Відділу
Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області (далі по тексту -
відповідач-1) та ОСОБА_3 (далі по тексту -
відповідач-2) про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки.

Так, позивач просив суд визнати
недійсними видані Відділом
Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області:

- ОСОБА_3 державний акт на право
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд серії ЯК № 503401, розміром 0,0573 га
за адресою: АДРЕСА_1, виданий на
підставі рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області № 332-ХХІІ від 26.02.1998
року;

- ОСОБА_6 державний акт на право
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд серії ЯЛ № 009219, розміром 0,0581 га
за адресою: АДРЕСА_2, виданий на
підставі рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області № 993-V від 29.04.2010 року.

Також позивач просив суд стягнути з
відповідачів на його користь моральну
шкоду у розмірі 1 000 грн. та судовий збір
в розмірі 229,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до плану земельної ділянки,
належна ОСОБА_6 земельна ділянка межує
з ділянкою ОСОБА_3 Видачею вищевказаних
державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки, з
встановленими судом неточностями,
суттєво порушують права ОСОБА_6, як
сумісного землевласника. Моральна
шкода, спричинена ОСОБА_6,
відповідачами полягає в щиросердечних
стражданнях, перенесених ним та його
матір'ю, ОСОБА_7, у результаті стресу,
багаторазовою участю в судових
засіданнях за позовом суміжного
землевласника, безсонням та втратою
апетиту, які виникли на ґрунті нового
стресу.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12.12.2013 року відкрито провадження по
справі № 495/9339/13-ц за позовом ОСОБА_6 до
відділу Держземагентства та ОСОБА_3 про
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки.
Справу призначено до розгляду.

12.12.2013 року від представника позивача
на адресу суду надійшла уточнена
позовна заява, з якої вбачається, що
ОСОБА_6 звертається з позовом до
відділу Держземагентства, ОСОБА_3 та до
МПП «Лідер» про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки, аргументуючи свої
вимоги до МПП «Лідер» тим, що технічна
документація по Державному акту на
право власності на земельну ділянку
була виготовлена саме цим
підприємством.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12.12.2013 року по справі № 495/9339/13-ц
залучено до участі у справі за позовом
ОСОБА_6 до відділу Держземагентства та
ОСОБА_3 про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки в якості
співвідповідача - МПП «Лідер» (далі по
тексту - відповідач-3).

24.12.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_6, відділу
Держземагентства та МПП «Лідер» про
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 26.12.2013 року відкрито провадження по
справі № 495/10440/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, відділу Держземагентства та
МПП «Лідер» про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки та витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння. Справу призначено до
розгляду.

24.01.2014 року представником ОСОБА_6 до
суду було подано заяву про об'єднання
справи № 495/9339/13-ц та справи № 495/10440/13-ц в
одне провадження, у зв'язку з
неможливістю розгляду вказаних
цивільних справ в окремих
провадженнях.

06.02.2014 року представником відділу
Держземагентства також було подано до
суду заяву про об'єднання справи №
495/9339/13-ц та справи № 495/10440/13-ц в одне
провадження, мотивуючи це тим, що
позивачі та відповідачі по обом
справам є одніми і тими ж особами, а
також враховуючи однорідність
позовних вимог з метою повного та
всебічного розгляду даних справ.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17.02.2014 року по справі № 495/9339/13-ц
клопотання представника ОСОБА_6 та
представника відділу Держземагентства
про об'єднання справ в одне провадження
задоволено. Цивільну справу № 495/9339/13-ц
за позовом ОСОБА_6 до відділу
Держземагентства, ОСОБА_3, МПП «Лідер»
про визнання недійсними державних
актів на право власності на земельні
ділянки та цивільну справу № 495/10440/13-ц
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, відділу
Держземагентства та МПП «Лідер» про
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння об'єднано в одне
провадження. Присвоєно об'єднаній
справі № 495/9339/13-ц.

07.03.2014 року ОСОБА_3 подано до суду
заперечення проти позову ОСОБА_6,
відповідно до якого відповідач просив
позовну заяву ОСОБА_6 від 12.12.2013 року про
визнання державних актів на право
власності на земельні ділянки
відхилити.

14.03.2014 року представником позивача
подано до суду заяву про залучення до
матеріалів справи чеків та
відшкодування відповідних затрат.

Представник позивача - ОСОБА_7, в
судовому засіданні 17.03.2014 року заявлені
ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Відповідач-2 - ОСОБА_3, та його
представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні 17.03.2014 року заперечували
проти заявлених ОСОБА_6 позовних вимог
в повному обсязі та просили в їх
задоволенні відмовити. Крім того, в
судовому засіданні відповідач - ОСОБА_3,
та його представник ОСОБА_4 заявили
усне клопотання про залишення без
розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, відділу Держземагентства та
МПП «Лідер» про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки та витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння.

Представники відповідача-1 - відділу
Держземагентства, та відповідача-3 - МПП
«Лідер», Подавалкіна О.С. та Куруч Н.В. в
судовому засіданні 17.03.2014 року
зазначили, що не заперечують проти
позовних вимог ОСОБА_6 в частині
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки,
оскільки вони дійсно видані з
неточностями. В свою чергу,
представники відповідача-1 та
відповідача-3 зазначили, що вважають
безпідставними та нічим недоведеними
позовні вимог ОСОБА_6 про стягнення на
його користь з відповідачів моральної
шкоди.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, заслухавши в судових
засіданнях пояснення учасників
судового процесу, суд дійшов до
наступних висновків.

Як було вище зазначено, в судовому
засіданні 17.03.2014 року відповідач -
ОСОБА_3, та його представник ОСОБА_4
заявили усне клопотання про залишення
без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, відділу Держземагентства та
МПП «Лідер» про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки та витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
207 Цивільного процесуального кодексу
України, суд постановляє ухвалу про
залишення заяви без розгляду, якщо
позивач подав заяву про залишення
позову без розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку про задоволення клопотання
ОСОБА_4 про залишення його позовної
заяви без розгляду та залишення
позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
відділу Держземагентства та МПП
«Лідер» про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки та витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння без розгляду.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом
до відділу Держземагентства, ОСОБА_3,
МПП «Лідер» про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом у судовому
засіданні, згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 009219, виданого відділом
Держкомзему у місті
Білгород-Дністровський Одеської
області 15.04.2011 року на ім'я ОСОБА_6 на
підставі рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області від 29.04.2010 року № 992-V,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01.11.506.00091
від 06.04.2011 року, ОСОБА_6 належить
земельна ділянка площею 0,0581 га в межах
згідно з планом, яка розташована по
АДРЕСА_2 та призначена для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 503401, виданого відділом Держкомзему у
місті Білгород-Дністровський Одеської
області 12.08.2010 року на ім'я ОСОБА_3 на
підставі рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області від 26.02.1998 року №
332-ХХІІ, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 38 від
15.07.2010 року, ОСОБА_3 належить земельна
ділянка площею 0,0573 га в межах згідно з
планом, яка розташована по АДРЕСА_1 та
призначена для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

В провадженні Білгород-Дністровського
міськрайонного суду знаходилась
цивільна справа № 2- 4823/11 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_6 за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області про
усунення перешкод у користуванні
власністю та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_3 за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області про
усунення перешкод у користуванні
шляхом знесення самовільної будівлі.

Під час розгляду даної справи була
призначена та проведена судова
будівельно-технічна експертиза. Згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 07/02-1 від 10.06.2013 року
встановлено наступне.

Фактичні лінійні розміри земельної
ділянки по АДРЕСА_2 не співпадають з
лінійними розмірами меж, які вказані у
державному акті на право власності на
земельну ділянку серія ЯЛ № 009219 від
15.04.2011 року, а саме: по суміжній межі з
боку АДРЕСА_1 фактичний лінійний розмір
межі складає 6,46 м., що на 2,09 м. більше ніж
лінійний розмір, вказаний в державному
акті - 4,37 м. = 1,22 м. + 3,15 м.

Фактичні лінійні розміри земельної
ділянки по АДРЕСА_2 не співпадають з
лінійними розмірами меж, які вказані у
технічному паспорті, а саме: з боку
АДРЕСА_1 фактичний лінійний розмір межі
складає 23,99 м., що на 0,44 м. більше ніж
лінійний розмір, вказаний в технічному
паспорті - 23,55 м.

Фактичні лінійні розміри меж земельної
ділянки по АДРЕСА_1 не співпадають з
лінійними розмірами меж, які вказані у
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №503401 від
12.08.2010 року, а саме: з боку вул.
Виноградної фактичний лінійний розмір
межі складає 14,00 м., що на 0,87 м. більше
ніж лінійний розмір, вказаний в
державному акті - 13,13 м.; з боку
перехрестя вулиць фактичний лінійний
розмір межі складає 2,02 м., що на 0,83 м.
менше ніж лінійний розмір, вказаний в
державному акті - 2,85 м.; з боку АДРЕСА_1
фактичний лінійний розмір межі складає
35,80 м, що на 0,09 м. менше ніж лінійний
розмір, вказаний в державному акті - 35,89
м. = 19,41 м. + 3,48 м. + 13,00 м.; по суміжній межі
з боку АДРЕСА_1 (по зовнішньої стіні
гаражу літ. «З») фактичний лінійний
розмір межі складає 6,46 м., що на 2,09 м.
більше ніж лінійний розмір, вказаний в
державному акті - 4,37 м. = 1,22 м. + 3,15 м.

Фактичні лінійні розміри меж земельної
ділянки по АДРЕСА_1 не співпадають з
лінійними розмірами меж, які вказані у
технічному паспорті, а саме: з тильної
сторони фактичний лінійний розмір межі
складає 37,35 м., що на 0,65 м більше ніж
лінійний розмір, вказаний в технічному
паспорті - 36,70 м.; з боку вулиці
Виноградної фактичний лінійний розмір
межі складає 14,00 м., що на 1,00 м. більше
ніж лінійний розмір, вказаний в
технічному паспорті - 13,00 м.; з боку
перехрестя вулиць фактичний лінійний
розмір межі складає 2,02 м., що на 1,00 м.
менше ніж лінійний розмір, вказаний в
технічному паспорті - 3,02 м.; з боку
АДРЕСА_1 фактичний лінійний розмір межі
складає 35,80 м., що на 0,60 м. більше ніж
лінійний розмір, вказаний в технічному
паспорті - 35,20 м.

Відповідно до плану земельної ділянки
належна ОСОБА_6 земельна ділянка межує
з ділянкою ОСОБА_3

Згідно із ст.391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Частинами першою та другою статті 116
Земельного кодексу України визначено,
що громадяни і юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу
України, власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу
України, суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Згідно із ст.393 Цивільного кодексу
України, правовий акт органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені
внаслідок видання правового акта
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, має право
вимагати відновлення того становища,
яке існувало до видання цього акта. У
разі неможливості відновлення
попереднього становища власник має
право на відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Виходячи з того, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 503401 виданий 15.04.2011 року та
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ № 009219
виданий 12.08.2010 року видані з
неточностями, що підтверджується
висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 07/01-1
від 10.06.2013 року та поясненнями
представників відділу
Держземагентства та МПП «Лідер», суд
приходить до висновку про те, що
вказані акти суперечать вимогам
чинного законодавства та порушують
права та охоронювані законом інтереси
сторін, зокрема, ОСОБА_6, а тому повинні
бути визнані недійсними.

Крім того, ОСОБА_6 просить суд стягнути
на його користь з відповідачів
моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Статтею 23 Цивільного кодексу України
встановлено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного
кодексу України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Так, компенсація
моральної шкоди здійснюється за
наявності всіх загальних умов
відповідальності за завдання шкоди, а
саме: протиправної поведінки,
моральної шкоди, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та завданою
моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, позивач - ОСОБА_6, в порушення
ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 10, 57-60 Цивільного процесуального
кодексу України не представив до суду
доказів (належних, допустимих) того, що
внаслідок дій відповідачів, йому була
завдана моральна шкода.

Таким чином, суд вважає, що відсутні
будь-які підстави для відшкодування
позивачу відповідачами моральної
шкоди.

Також суд вважає, що не підлягає
задоволенню заява представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7, про відшкодування її затрат,
оскільки з представлених квитанцій та
чеків не вбачається за що були
проведені відповідні виплати та на
підставі чого дані витрати повинні
бути відшкодовані.

Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про часткову
обґрунтованість, правомірність та
законність позовних вимог ОСОБА_6, у
зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_6 до
відділу Держземагентства, ОСОБА_3, МПП
«Лідер» про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 21, 391, 393 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 152, 198 Земельного
кодексу України,, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 157, 197, 207,
208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Клопотання ОСОБА_3 про залишення без
розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, Відділу Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області, Малого приватного
підприємства «Лідер» про визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_6, Відділу
Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області, Малого приватного
підприємства «Лідер» про визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння - залишити без
розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_6 до Відділу
Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області, ОСОБА_3, Малого
приватного підприємства «Лідер» про
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки -
задовольнити частково.

Визнати недійсними видані Відділом
Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському Головного
управління Держземагентства в
Одеській області:

- ОСОБА_3 державний акт на право
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд серії ЯК № 503401, розміром 0,0573 га
за адресою: АДРЕСА_1, виданий на
підставі рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області № 332-ХХІІ від 26.02.1998
року;

- ОСОБА_6 державний акт на право
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд серії ЯЛ № 009219, розміром 0,0581 га
за адресою: АДРЕСА_2, виданий на
підставі рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області № 993-V від 29.04.2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко