Справа № 594/232/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року

Борщівський
районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Борщеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Вигодської
сільської ради, про визнання права
власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2,
після смерті якої відкрилась спадщина,
до складу якої, крім іншого, входить
будинковолодіння АДРЕСА_1. Поряд з тим,
зазначила, що ще за життя, а саме 08
жовтня 2002 року, померла, на випадок
своєї смерті, належне їй майно,
заповіла позивачу. Проте, через
відсутність правовстановлюючих
документів на будинковолодіння, свої
спадкові права оформити не може. А тому,
просила суд визнати за нею право
власності на будинковолодіння, яке
розташоване в АДРЕСА_1, як за
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з»явилася. В поданій до
суду письмовій заяві просила розгляд
справи провести у її відсутності та
позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача -
Вигодської сільської ради в судове
засідання не з"явився, від голови
сільської ради Олексів Г.В. до суду
надійшла заява, в якій такий просив
розгляд справи провести без участі
представника відповідача.

За таких обставин, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с.Вигода
Борщівського району Тернопільської
області, що сторонами не оспорювалось,
стверджено копією свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1, виданого 04 червня 1999 року
Вигодською сільською радою
Борщівського району Тернопільської
області.

Поряд з тим встановлено, що ОСОБА_2
після смерті ОСОБА_4 фактично прийняла
спадщину, оскільки проживала разом з
нею в одному будинковолодінні та
вступила в управління її спадковим
майном, однак спадкових прав на себе не
оформила. Наведене підтверджується
довідкою Вигодської сільської ради №168
від 04.03.2013 року.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
року в с.Вигода Борщівського району
Тернопільської області померла ОСОБА_2,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серія НОМЕР_2, виданого 18
листопада 2002 року Вигодською сільською
радою Борщівського району
Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за
життя померла ОСОБА_2 зробила заповітне
розпорядження, відповідно до якого, усе
своє майно рухоме і нерухоме і на яке
вона за законом матиме право, заповіла
позивачу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначене сторонами не
оспорювалось, крім того, стверджено
заповітом від 08 жовтня 2002 року,
посвідченого секретарем Вигодської
сільської ради Борщівського району,
зареєстрованого в реєстрі за №176.

Також встановлено, що після
смерті ОСОБА_2, позивач по справі ОСОБА_1
у визначеному законом порядку, як
спадкоємець за заповітом, заявила про
свої спадкові права, отримавши в
Борщівській державній нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на земельну
ділянку площею 1, 43 га, проте, оформити
право власності на будинковолодіння
так і не змогла у зв"язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, що в ході судового
розгляду, було стверджено інформацією
завідувача Борщівською державною
нотаріальною конторою від 06.03.2013 р. за №
253/02-14, матеріалами спадкової справи №
813 від 17.07.2008 р.

Поряд з тим, встановлено, що до
складу спадщини, яка відкрилась після
смерті ОСОБА_2, входило
будинковолодіння АДРЕСА_1, в якому
померлі проживали та яке відносилося
до колгоспного двору, і станом на 15
квітня 1991 року (тобто на момент
набрання законної сили Законом України
"Про власність") ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були
його членами, що стверджено копіями
особового рахунку з погосподарських
книг Вигодської сільської ради за №77
на ім"я ОСОБА_2, довідкою виконавчого
комітету Вигодської сільської ради №90
від 01.02.2013 року.

Відповідно до норм статтей 120,
123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві спільної власності,
розмір долі члена двору встановлювався
виходячи з рівності долей всіх членів
двору.

Відповідно до п.6 а) постанови
Пленуму Верховного суду України від
22.12.1995 року "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні. Такими, що
втратили це право, вважаються
працездатні члени двору, які не менше
трьох років підряд до цієї дати не
брали участі своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору
(в цей строк не включаються перебування
на дійсній строковій військовій
службі, навчання в учбовому закладі,
хвороба).

А отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, кожен
зокрема, на відповідній правовій
основі набули право на ? частину
колгоспного двору, який був розміщений
по АДРЕСА_1, проте, за життя у
визначеному законом порядку своє право
власності на вказаний нерухомий об"єкт
не оформили та у відповідному органі не
зареєстрували.

Відповідно до виписки з рішення
Вигодської сільської ради 14-ї сесії
1-скликання від 30 листопада 1993 року,
саме ОСОБА_2 передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
загальною площею 0, 45 га.

Відповідно до ст.ст. 524, 527, 529
Цивільного Кодексу України ( в редакції
від 1963р. чинній на момент смерті
спадкодавці) спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом;
спадкоємцями можуть бути особи, що були
живими на момент смерті спадкодавця, а
також діти померлого, зачаті при його
житті і народженні після його смерті.
При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 549 цього ж
Кодексу визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем щодо майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 за
заповітом, після смерті якої заявила
про свої спадкові права. Також
встановлено, що інші особи щодо своїх
прав на майно померлої не заявляли.

Вказані обставини, сторонами не
оспорювалися, були стверджені
матеріалами спадкової справи № 813
відкритої щодо майна померлої ОСОБА_2
від 17.07.2008 року.

Аналізуючи всі досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, враховуючи те, що
відповідачем заперечень щодо
задоволення позову надано не було, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими,
підставними, ґрунтуються на вимогах
закону, а тому, підлягають задоволенню
в повному об"ємі.

Виходячи з наведеного, на
підставі ст.ст. 120, 123 Цивільного Кодексу
(в редакції 1963 р.) ст.ст. 524, 527, 529, 549
Цивільного Кодексу України (в редакції
від 1963 р.), керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1, як за
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в
с. Вигода Борщівського району
Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на
сторони, в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Борщівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні при його оголошенні - в 10-ти
денний строк з дня отримання його
копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Губіш О. А.