№2/639/612/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді:
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк", ТОВ
"ОТП Факторинг Україна", приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ
"Крєпость-Консалтинг" про визнання
недійсними договору кредиту та
договору іпотеки, суд-

Встановив :

29 листопада 2013 року до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"ОТП Банк", ТОВ "ОТП Факторинг Україна»,
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ
"Крєпость-Консалтинг", звернувся
ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення
на підставі якого визнати недійсними
кредитний договір № ML-705/077/2007 від 20
грудня 2007 року , який укладено між ЗАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_3, як такий що не
відповідає вимогам ст. 203,207,215 ЦК
України та договір іпотеки № PML
705/077/2007 від 20 грудня 2007 року, який
укладено між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 ,
як такий що не відповідає ст. 203,207,215 ЦК
України та ст. 6,18 Закону України «Про
іпотеку».

У обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що 20 грудня
2007 року підписаний договір
купівлі-продажу будинку у з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_1 між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у конторі приватного
нотаріуса ОСОБА_2. Але на дату 20 грудня
2007 року ОСОБА_3 покупцем будинку ще не
було зареєстровано у державному
реєстрі прав власності нерухомого
майна на підставі договору
купівлі-продажу будинку від 20 грудня 2007
року. Даний факт підтверджується
листом КП «ХМБТІ» від 20 листопада 2013
року.20 грудня 2007 року був підписаний
договір іпотеки , нібито повіреним ТОВ
«Крєпость -Консалтинг» від ЗАТ «ОТП
Банк» та за підписом виконаним ОСОБА_4,
та затверджено підпис печаткою ТОВ
«Крепость - Консалтинг». Договір
іпотеки підписувався одночасно з
договором купівлі-продажу від 20
грудня 2007 року у конторі приватного
нотаріуса ОСОБА_2. Однак ОСОБА_4 ніколи
не працювала у ТОВ «Крепость -
Консалтинг». З 2005 по даний час виконує
обов'язки директора ТОВ «Крєпость
Консалтинг»- ОСОБА_3 . Довіреність на
підписання договорів від імені ТОВ
«Крєпость _Консалтинг» ОСОБА_4 , ні
товариством , ні самою ОСОБА_3 не
видавалось. ОСОБА_4 пояснила йому ,що
помилково підписала кредитний договір
від 20 грудня 2007 року , оскільки на цьому
полягали робітники Банку та щоб
отримати гроші за будинок , який вона
продавала ОСОБА_3 .ОСОБА_4 ставила
підпис за нібито в.о. Генерального
директора ТОВ «Крєпость -Консалтинг»
вже на круглу печатку поверх відтиску.
Даний факт підтверджує, що підписання
кредитного договору від 20 грудня 2007
року відбувалось з порушенням
законодавства України. Забезпечуючи
кредитний договір № ML-705/077/2007 від 20
грудня 2007 року приватним нотаріусом
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_2 було
складено договір іпотеки № PML 705/077/2007
від 20 грудня 2007 року з повіреним Банку
ТОВ «Крєпость Консалтинг», але
кредитного договору ще не було
підписано сторонами. ТОВ «Крєпость
-Консалтинг» на дату підписання
валютного кредитного договору №
ML-705/077/2007 від 20 грудня 2007 року не була
фінансовою установою, та не мала
відповідної ліцензії на вчинення
фінансових послуг. З наведеного
вбачається , що підписання валютного
кредитного договору від 20 грудня 2007
року підписаного ОСОБА_4, яка не
працювала у ТОВ «Крєпость-Консалтинг»,
та незаконно встановленою покупцем
будинку /ОСОБА_3 / печаткою ТОВ
«Крєпость-Консалтинг», товариством в
якого не було ліцензії та дозволу на
проведення валютних операцій за Банк -
є незаконними та є незаконно
підписаний договір. ОСОБА_4 підписала
його помилково. ОСОБА_4 не видавалась
довіреність від ТОВ
«Крєпость-Консалтинг» на підписання
від імені організації, здійснення дій
та вчинення правочинів, а як би
видавалась то,він , засновник
товариства 2007 -2008 років , про це б знав.
Скасуванням ЗАТ «ОТП Банк» довіреності
від 26 вересня 2007 року додатково
підтверджує незаконність
вищевказаних правочинів. Протокол №3
від 18 грудня 2007 року , яким ОСОБА_4 була
призначена в.о. генерального директора
від ТОВ «Крєпость-Консалтинг» , він не
підписував. Такий протокол визнаний
недійсним на підставі рішення
Харківського Обласного постійно
діючого третейського суду від 13 серпня
2012 року. На підставі чого , відповідно
до ст. 61 ЦПК України договір іпотеки №
PML 705/077/2007 від 20 грудня 2007 року, є
незаконним. На думку позивача та його
представники позов, який був
пред'явлений Банком до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, не підлягає
задоволенню з підстав зазначених вище.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
у повному обсязі та надали пояснення
відповідні вищенаведеному.

Відповідачі - ПАТ «ОТП Банк», приватний
нотаріус міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_2, ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» у судове
засідання не з'явилися , їм належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду справи, нотаріус надала заяву
розглядати справу за її відсутністю,
інші відповідачі про причину неявки
суду не повідомили, тому судом було
прийнято рішення про розгляд справи за
їх відсутністю .

Треті особи та їх представники - ТОВ
«Крєпость Консалтинг , ОСОБА_4, ОСОБА_3
вважали позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з підстав , на
які посилається останній та його
представник.

Суд, вислухав пояснення позивача та
його представника, свідків, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного .

Так, як встановлено судом та
підтверджується документально, 20.12.2007
року між ЗАТ «ОТП Банк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк») та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ ML-705/077/2007 (далі - Кредитний договір),
згідно умов якого Банком було надано
ОСОБА_3 кредит в розмірі 42673,00
швейцарських франків (сорок дві тисячі
шістсот сімдесят три швейцарських
франків 00 центів) зі сплатою процентів
у порядку та в розмірах, обумовлених
кредитним договором.

Як вбачається з даного кредитного
договору , ОСОБА_3 при його підписанні
засвідчила, що діє свідомо, умови цього
договору для неї зрозумілі,
відповідають її інтересам, є розумними
та справедливими; їй зрозуміло та вона
погодилася з порядком визначення
плати за кредит. Підписанням
кредитного договору позичальник
висловлювала свою обізнаність з
діючими тарифами банку. Сторони
встановлюють , що банк не зобов'язаний
приймати виконання боргових
зобов'язань у валюті іншій ніж валюта
кредиту. При цьому ОСОБА_3 погодилася
з вказаними застереженнями стосовно
валюти платежів , визнавши, що такі
обставини не є підставою для його
зміни чи розірвання , а також для не
виконання узятих на себе зобов'язань.

У забезпечення виконання ОСОБА_3
зобов'язань перед банком за кредитним
договором між останньою та банком був
укладений договір іпотеки № PML 705/077/2007
від 20 грудня 2007 року, відповідно до п.п.
1.1., 2.1., 3.1., 3.2. якого,для забезпечення
повного і своєчасного виконання ОСОБА_3
зобов'язань перед ПАТ «ОТП Банк» за
кредитним договором, остання передала
ПАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно
- житловий будинок літ. А-1 з надвірними
будівлями (сарай літ. Б, льох літ. В,
вбиральня літ. Ж, навіс літ. Г, літ. Д,
зливна яма літ. І, колодязь №3, огорожа
№1, № 2) загальною площею 47,7 квадратних
метри, житловою площею 25,3 квадратних
метри, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та належить відповідачу на
праві приватної власності згідно
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за реєстровим № 6776.

Як вбачається з позовної заяви та
підтвердили у судовому засіданні
позивач та його представник, підставою
для визнання недійсними вищевказаних
договорів є помилка ОСОБА_4 при
підписанні даних договорів /ст. 229 ЦК
України/ та правочин юридичної особи,
а саме ПАТ «ОТП Банк», вчинений ним
без відповідного дозволу /ліцензії/ /ст.
227 ЦК України/.

Відповідно до статей 229- 233 ЦК правочин,
здійснений під впливом помилки, обману,
насильства, погрози, зловмисної
домовленості представником однієї
сторони з іншою стороною або внаслідок
збігу тяжких обставин (кабальний
правочин), є оспорюваним та може бути
визнаний судом недійсним

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога
про визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності, а також
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Якщо під час судового розгляду
встановлено відсутність у позивача
права на задоволення позову про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, суд має відмовити в
задоволенні позову. Відповідно до п. 3
ст. 215 ЦК вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним може
бути пред'явлена тільки особами,
визначеними у ЦК й інших законодавчих
актах, що встановлюють оспорюваність
правочинів - а саме, однією зі сторін,
або заінтересованою стороною, тобто
права яких вже були порушені на момент
звернення до суду.

Як вбачається з вказаних вище
договорів , позивач у справі не є
стороною цих правочинів .

Судом не встановлено , що укладенням 20
грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк») та
ОСОБА_3 кредитного договору №
ML-705/077/2007 та договору іпотеки № PML
705/077/2007 , були порушені права та законні
інтереси позивача у справі.

У судовому засіданні позивач пояснив,
що при розгляді справи за позовом
ОСОБА_3 , йому стало відомо про
наявність протоколу №3 від 18 грудня 2007
року , на підставі якого ОСОБА_4 була
призначена в.о. Генерального
директора ТОВ «Крєпость -Консалтинг» ,
тоді як такого протоколу він не
підписував та не приймав участі у таких
зборах. А тому він переживає , що цим
протоколом або іншими документами, які
він не підписував , можуть скористатися
, проти його волі.

Укладення вищевказаних угод , які
оспорює ОСОБА_1 , ніяким чином не чіпляє
його інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку ,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених , невизнаних або оспорюваних
прав , свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права , свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

На думку суду позивачем було вибрано не
той спосіб захисту своїх прав та
інтересів.

Аналізуючи вищенаведене суд дійшов до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 та відсутності
підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 3,4,10,11,15,57-60
,208,209,212,213,215,218ЦПК України , ст.ст. 203,
215,216,227,229 ЦК України , суд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова