Справа
№ 1519/2-5427/11
Провадження № 2/521/2658/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.,

при секретарі - Безсмертній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення права власності
на спадщину за законом, поділ
спадкового майна в натурі та стягнення
грошових коштів по збереженню
спільного майна, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визначення частки у спільному майні та
визнання права власності на спадщину у
порядку спадкування за законом, поділу
домоволодіння в натурі, визначення
порядку користування земельною
ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду до
ОСОБА_2 з зазначеним позовом, вказуючи
про те, що згідно свідоцтва про право
власності на домоволодіння від 16.11.1989
року їй на праві власності належить 25
частки домоволодіння під літ. «Б»
АДРЕСА_1. Частка брата та батька складає
35 частини домоволодіння. У зв'язку зі
смертю батька ОСОБА_4, позивачка, її
мати та її брат звернулися до
нотаріальної контори з питання
прийняття спадщини. Мати ОСОБА_5
відмовилися від своєї частки спадщини
на користь позивачки та її брата.

Нотаріальна контора відмовила
позивачці у видачі свідоцтва про право
власності у зв'язку з тим, що не
визначені частки Вважає, що їй у
спадщині після смерті батька належить
320 частки зазначеного домоволодіння.

ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право
власності на спадщину за законом, що
відкрилася після смерті батька ОСОБА_4
на 320 частки зазначеного домоволодіння
та поділити в натурі спадкове майно,
виділивши їй житлову кімнату площею 10,8
кв.м., коридор 4,9 кв.м., кухню 11,0 кв.м..

ОСОБА_2 надав зустрічну позовну заяву,
яку згодом уточнив та зазначив, що на
підставі свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння від 16.11.1989
року, виданого житловим комунальним
відділом виконкому Малиновської ради
депутатів, 35 частки домоволодіння
АДРЕСА_1 належать йому, ОСОБА_2 та
батькові ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_4 помер. Після
його смерті відкрилася спадщина у
вигляді частки домоволодіння АДРЕСА_1.
Як спадкоємець першої черги ОСОБА_2
успадкував вказану частку, так як
звернувся з заявою до нотаріальної
контори. Так як частка батька у
домоволодінні АДРЕСА_1 не була
визначена, нотаріусом було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом. Вказані обставини
змусили ОСОБА_2 звернутися з позовом до
суду. Також, так як він втратив
свідоцтво про своє народження, де
визначено що він є рідним сином
померлого ОСОБА_4, він просить
встановити факт родинних відносин.
ОСОБА_2 також просить суд поділити
зазначене домоволодіння в натурі між
ним та ОСОБА_1 відповідно до належних
часток у праві власності на
домоволодіння та визначити порядок
користування прилеглою земельною
ділянкою площею 682 кв.м.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свій позов
підтримала, позов ОСОБА_2 визнала
частково, окрім поділу майна та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свій позов
підтримав в повному обсязі, позов
ОСОБА_1 визнав частково, крім поділу
майна.

Суд дослідивши матеріали справи,
вислухавши сторони, прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
визначення права власності на спадщину
за законом, поділ спадкового майна в
натурі задовольнити частково, а
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визначення частки у спільному майні та
визнання права власності на спадщину у
порядку спадкування за законом, поділу
домоволодіння в натурі, визначення
порядку користування земельною
ділянкою задовольнити повністю за
наступними обставинами.

Як встановлено у судовому засіданні,
відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння
від 16.11.1989 року, виданого
Жилкомунвідділом виконавчого комітету
Малиновської районної ради депутатів
трудящих, ОСОБА_1 належить на праві
власності 25 частини домоволодіння
АДРЕСА_1. Права власності ОСОБА_1 на
вказану частку були зареєстровані в
ОМБТІ та записано в реєстр під №1084
стор.64 книга 19 доп.

Відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння
від 16.11.1989 року, виданого
Жилкомунвідділом виконавчого комітету
Малиновської районної ради депутатів
трудящих, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 належить на
праві власності 35 частини зазначеного
домоволодіння АДРЕСА_1. Права власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вказану частку були
зареєстровані в ОМБТІ та записано в
реєстр під №1084 стор.64 книга 19 доп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько - ОСОБА_4, про
що свідчить відповідне свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_1, видане Першим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Приморського районного
управління юстиції м. Одеси від 07
грудня 2007 року.

Після смерті батька ОСОБА_4, його
спадкоємці - дружина ОСОБА_5, діти -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори. Мати ОСОБА_5 відмовилася від
своєї частки у спадщини на користь
своїх дітей - дочки ОСОБА_1 та сина
ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 написали заяви про
прийняття спадщини, що відкрилася
після смерті батька ОСОБА_4 Про вказані
факти свідчать матеріали спадкової
справи №44818562, копія якої була надана до
суду Сьомою Одеською державною
нотаріальною конторою.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці
за законом одержують право на
спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Тобто, дружина померлого ОСОБА_5, дочка
померлого ОСОБА_1, син померлого ОСОБА_2
є спадкоємцями першої черги після
смерті ОСОБА_4

Так як ОСОБА_5 відмовилася від
прийняття спадщини на користь своїх
дітей, то єдиними спадкоємцями після
смерті померлого ОСОБА_4 залишилися
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Як вбачається з листа Сьомої Одеською
державної нотаріальної контори від
03.06.2008 року №3004, державний нотаріус
відмовив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що у свідоцтві
про право особистої власності на
домоволодіння, виданого
Жилкомунвідділом виконавчого комітету
Малиновської районної ради депутатів
трудящих від 16.11.1989 року, на 3/5 частини
домоволодіння, розташованого АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_4 не зазначені
частки, які належать кожному з них.

Відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК
України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надавши заяву
до нотаріальної контори, прийняли
спадщину, що відкрилася після смерті
ОСОБА_4

Як передбачено ч. 2 ст. 370 ЦК України, у
разі виділу (визначення) частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.
Тобто, передбачається, рівність часток
у праві спільної сумісної власності.
Крім іншого, як передбачено ст. 372 ЦК
України, майно, яке знаходиться у праві
спільної сумісної власності може бути
поділено між співвласниками за згодою
між ними. В такому разі, частки
співвласників передбачаються рівними.
Тобто, частка померлого ОСОБА_4 у праві
спільної часткової власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 складає 3/10.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 успадкували після смерті
ОСОБА_4 по 3/20 частини зазначеного
домоволодіння.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 щодо
поділу в натурі спадкового майна, суд
вважає, що у задоволенні вказаних вимог
потрібно відмовити. Позивачка ОСОБА_1
просить виділити в натурі зі складу
домоволодіння окремі приміщення, а
саме житлову кімнату площею 10,8 кв.м.,
коридор 4,9 кв.м., кухню 11,0 кв.м.

Вимогами ст. 358 ЦК України передбачено,
що кожен із співвласників має права на
надання йому у користування та
володіння тієї частки спільного майна
в натурі, яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності.
Тобто, співвласник має право на
виділення в натурі належної йому усієї
частки у праві спільної часткової
власності, а не будь-якої її частини.
Так як ОСОБА_1 належить 11/20 часток
вказаного домоволодіння (з урахуванням
успадкованих 3/20 часток), то відповідно
позивачка має право на виділ у натурі
зазначеної частки, а не зазначених нею
приміщень. За вказаних обставин у цій
частині позову слід відмовити.

Суд вважає за необхідне
задовольнити вимоги ОСОБА_2 за
зустрічною позовною заявою на
наступних підставах.

Як встановлено за матеріалами
спадкової справи № 44818562, ОСОБА_2
надавши заяву про прийняття спадщини
після смерті батька ОСОБА_4, не надав
свідоцтва про народження. Надати
вказане свідоцтво він не має
можливості через його втрату.

Так як у судовому порядку вирішується
спір про право, відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду
України за №5 від 31.03.1995 року „Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення „ згідно якої встановлено, що
у тому разі, коли буде виявлено, що
встановлення підвідомчого судові
факту пов'язано з вирішенням спору про
право, то відповідне встановлення
факту необхідно вирішувати у позовному
провадженні при вирішенні спору про
право».

Суд вважає за можливе у межах позовного
провадження встановити факт родинних
відносин, а саме той факт, що ОСОБА_2 є
рідним сином ОСОБА_4, так як у судовому
засіданні вказаний факт був
встановлений. Доказами родинних
відносин є спільне прізвище «Заремба»,
підтвердження матері ОСОБА_5, яка
відмовилася від своєї частки у
спадщини на користь сина ОСОБА_2 та
підтвердження сестри ОСОБА_1 у судовому
засіданні.

Як було встановлено, ОСОБА_2
прийняв спадщину, що відкрилася після
смерті ОСОБА_4 у вигляді 3/20 частин
зазначеного домоволодіння, відповідно
позовні вимоги у вказаній частині
також підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_2 також просить суд
поділити в натурі належне йому та
позивачці ОСОБА_1 домоволодіння
відповідно до належних часток у праві
власності на домоволодіння - ОСОБА_1 11/20
часток та ОСОБА_2 - 9/20 часток.

За висновками судової
будівельно-технічної експертизи
№1106-1108 Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз,
призначеної за ухвалою суду від 23.01.2012
року, експертом вказано, що поділити в
натурі домоволодіння АДРЕСА_1 між
співвласниками відповідно до
ідеальних часток по 9/20 та 11/20 технічно
не є можливим.

Проте, з урахуванням фактичного
користування, між співвласниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливо поділити
зазначене домоволодіння відповідно до
реальних часток (без урахування
самочинних побудов) 47/100 ОСОБА_2 та 53/100
ОСОБА_1

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.
183, 358, 364, 380 ЦК України слід дійти
висновку, що поділ жилого будинку, що
перебуває у спільній частковій
власності, є можливим, якщо кожній зі
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку із самостійним виходом
(квартиру) або у разі, коли є технічна
можливість переобладнання будинку в
ізольовані квартири, які за розміром
відповідають розміру часток
співвласників у праві власності.

Якщо поділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру ідеальних
часток співвласників з урахуванням
конкретних обставин поділ може бути
проведений зі зміною ідеальних часток
і присудженням грошової компенсації
співвласнику, частка якого зменшилась.
Аналогічний висновок було надано в п.7
Постанови Пленуму ВСУ від 4 жовтня 1991 р.
"Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
власності громадян на жилий будинок",
що у спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділена відокремлена частина будинку,
яка відповідає розміру часток у праві
власності. Якщо виділ технічно
можливий, але з відхиленням від розміру
часток кожного власника, суд з
урахуванням конкретних обставин
справи може провести його зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учасникові
спільної власності, частка якого
зменшилася. При поділі житлового
будинку суд зобов'язаний зазначити в
рішенні, яка відокремлена (ізольована
після переобладнання) частина будинку
конкретно виділяється і яку частку в
будинку вона складає, а також, які
підсобні будівлі передаються власнику.

За таких обставин, суд вважає за
можливе поділити вказане
домоволодіння між співвласниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відхиленням від
розміру ідеальних часток кожного
співвласника та з присудженням
грошової компенсації, так як такий
поділ є технічно можливим, відхилення
від розміру ідеальних часток є
незначним та надасть можливості
співвласникам отримати у власність
окремі самостійні будинки.

Так як між співвласниками вказаного
домоволодіння виникають суперечки
щодо користування прилеглої земельної
ділянки площею 682 кв.м., не визначено
межі окремого користування, суд також
вважає за можливе визначити порядок
користування земельною ділянкою.

У судовому засіданні було встановлено,
що прилегла земельна ділянка перейшла
в користування позивачки та
відповідача від ОСОБА_6 в 1986 році, що
зафіксовано в свідоцтві про право на
спадщину по заповіту від 16.06.1986р.

З того часу площа земельної ділянки не
змінилася, про що свідчить технічний
паспорт на домоволодіння та висновок
судової будівельно-технічної
експертизи №1106-1108.

Як передбачено ст. 119 ЗК України,
громадяни, які добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною
ділянкою протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про
наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до
відповідного органу з клопотанням про
передачу її у власність або надання у
користування.

Як встановлено у судовому засіданні, у
співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не має
документів на прилеглу земельну
ділянку, проте, зазначеною ділянкою
вони користуються з 1986 року на протязі
більше 27 років.

Суд вважає за можливе визначити
сторонам спору порядок користування
прилеглою земельною ділянкою площею 682
кв.м. з метою надання їм можливості у
подальшому використати своє право,
передбачене ст.119 ЗК України. При
обранні варіанту порядку користування
земельною ділянкою, визначених у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №1106-1108, суд врахував,
варіант, зазначений у дододатку №4 до
експертного висновку, так як за
вказаним варіантом максимально
зберігається право обох співвласників
на рівноцінне користування як дворовою
частиною ділянки так і частиною
ділянки, зайнятої під город.

Керуючись ст. ст. 183, 358, 364, 370, 372, 380, 1258, 1261,
1267, 1268, 1269 ЦК України, ст. 119 ЗК України,
ст. ст. 10, 11, 174, 213, 215, 256, 259, 256 ЦПК України,
СУД -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
права власності на спадщину за законом,
поділ спадкового майна в натурі та
стягнення грошових коштів по
збереженню спільного майна -
задовольнити частково.

Визнати право власності на спадщину за
законом між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 3/20
частки домоволодіння, розташованого у
АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення
частки у спільному майні та визнання
права власності на спадщину у порядку
спадкування за законом, поділу
домоволодіння в натурі, визначення
порядку користування земельною
ділянкою - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме родинних відносин, що
ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_4.

Визначити частки у праві часткової
власності у вигляді 3/5 частин на
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право
особистої власності від 16.11.1989 року по
3/10 частці кожному.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/20
частки домоволодіння АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Поділити в натурі відповідно до часток
у праві власності на зазначене
домоволодіння, що відображають
фактичний порядок користування
домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 з
часткою 47/100 та ОСОБА_1 з часткою 53/100,
визнавши за ОСОБА_2 право власності на
47/100 часток вказаного домоволодіння, що
складаються з: житловий будинок літ.
«А» житлова кімната літ. 1-1 площею 10, 8
кв.м., житлова кімната літ. 1-2 площею 19, 2
кв.м., кухня літ. 1-3 площею 13, 1 кв.м.,
коридор літ. 1-4 площею 2, 8 кв.м., санвузол
літ. 1-5 площею 3, 5 кв.м.; прибудова літ.
«а» сходова клітина літ. 1-6 площею 7, 4
кв.м., басейн літ. ІV.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму грошової компенсації у розмірі 3769
грн. (три тисячі сімсот шістдесят
дев'ять гривень).

Визначити порядок користування
земельною ділянкою площею 682 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
встановивши між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
порядок користування земельною
ділянкою відповідно до додатку № 4 до
експертного висновку.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С У Д Д Я:
І.А. Бобуйок