АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22ц/791/73/2014р.
Головуючий в 1 інстанції: Радченко Г.А.
Доповідач: Кузнєцова О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 13 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого Кузнєцової О.А.,

суддів Приходько Л.А.,

Борка А.Л.,

при секретарі Романовій Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 17 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією родиною без
реєстрації шлюбу, розподіл сумісно
нажитого майна подружжя, визнання
договору дарування недійсним та
усунення перешкод у користуванні
майном, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
факту проживання однією родиною без
реєстрації шлюбу, розподіл сумісно
нажитого майна подружжя, визнання
договору дарування недійсним та
усунення перешкод у користуванні
майном посилаючись на те, що з травня 2007
року він почав проживати разом однією
родиною з ОСОБА_3 В січні 2008 року
спільно з ОСОБА_3 прийняли рішення
здійснити ремонт належної їй квартири
за адресою: АДРЕСА_1 з метою подальшого
в ній сумісного проживання. З січня 2008
року позивач почав мешкати з ОСОБА_3 у
вказаній квартирі та робив в ній
ремонтні роботи. 16 липня 2010 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано
шлюб. При цьому, за день до реєстрації
шлюбу, ОСОБА_3 подарувала зазначену
квартиру своїй донці - ОСОБА_4 Вважає,
що спірна квартира є об'єктом спільно
набутого майна подружжя, оскільки в
процесі проживання однією сім'єю з
відповідачем до реєстрації шлюбу та
після нього в результаті проведення
ремонту вартість квартири істотно
збільшилась. Просив суд визнати його
таким, що мешкав однією родиною без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з
травня 2007 року по 16 липня 2010 року;
визнати об'єктом права спільної
сумісної власності за ОСОБА_2
Ваничкаєвичем та ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1; визнати договір дарування ВМХ
№ 561616, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 15 липня 2011
року недійсним; визнати за ним право
власності на 1/2 частину спільного
сумісного майна подружжя - квартири
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину спільного
сумісного майна подружжя - квартири
АДРЕСА_1; стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь судові
витрати по справі.

Рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 17 червня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією родиною без
реєстрації шлюбу, розподіл сумісно
нажитого майна подружжя, визнання
договору дарування недійсним та
усунення перешкод у користуванні
майном відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, ухвалити по справі нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

В письмових запереченнях ОСОБА_3
спростовує доводи апеляційної скарги,
вказуючи на законність ухваленого
рішення та просить залишити його без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарг
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
26.10.2007 року ОСОБА_3 придбала квартиру
АДРЕСА_1 що підтверджується
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу квартири.

Позивачем не заперечувалось, що
вказана квартира належала ОСОБА_3 на
праві приватної власності на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 26.10.2007 року та була
придбана за її особисті кошти.

15.07.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було укладено нотаріально посвідчений
договір дарування квартири АДРЕСА_1

16 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було укладено шлюб, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
від 16.07.2010 року. Після реєстрації шлюбу
відповідачу ОСОБА_3 було присвоєно
прізвище - ОСОБА_3.

Відповідно до рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 28.02.2012
року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано. Вказане рішення набрало
законної сили 11.05.2012 року.

Виходячи зі змісту позовних вимог,
ОСОБА_2 просить суд в тому числі визнати
його таким, що мешкав однією родиною
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період
з травня 2007 року по 16 липня 2010 року.

Статтею 3 СК України передбачено,
що сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки, а
також те, що сім'я створюється на
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що сторони проживали однією
родиною без реєстрації шлюбу у період
часу з січня 2008 року по 16 липня 2010 року
та вели спільне господарство, оскільки
це підтверджується наявністю у сторін
спільного бюджету, проведенням
спільних витрат, придбанням іншого
майна в інтересах сім'ї, а також -
наявністю між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
усталенних відносин, що притаманні
подружжю.

Матеріали справи свідчать про те, що у
лютому 2007 року позивач познайомився з
відповідачкою ОСОБА_3 та вони почали
періодично зустрічатися, з січня 2008
року почали проживати разом однією
родиною як подружжя без реєстрації
шлюбу.

Факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
однією сім'єю та ведення ними спільного
господарства у зазначений період
підтвердили в суді першої інстанції
свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які
пояснили, що позивач фактично мешкав у
квартирі по АДРЕСА_1 та при зустрічі із
ОСОБА_7 позивач представляв ОСОБА_3 як
свою дружину.

Також, факт перебування у
фактичних шлюбних відносинах позивача
разом з ОСОБА_3 у 2008 році
підтвердила в суді першої інстанції
донька відповідачки - ОСОБА_4

З довідки № 2118 від 23.04.2012 року,
засвідченою печаткою ЖЕК № 1
Суворовського району м. Херсона,
вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1 з 19.11.2008 року.

У вищевказаний період часу
позивач проводив ремонт у спірній
квартирі, що не заперечувалось
сторонами по справі та узгоджується із
показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
пояснили, що у 2010 році вони разом з
позивачем здійснювали ремонт даху на
балконі у будинку по АДРЕСА_1 За
виконану роботу їм платив ОСОБА_2 та на
час ремонту квартира була у житловому
стані.

З боку ОСОБА_3 придбавались будівельні
матеріали на проведення ремонту та
здійснювались інші необхідні витрати
на підтримання квартири у належному
стані.

Позивачем періодично
здійснювалась оплата комунальних
послуг стосовно квартири АДРЕСА_1 що
підтверджується довідкою ПАТ
«Український Професійний Банк» від
26.07.2012 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2
має відкритий поточний рахунок та на
протязі 2010-2012 р.р. сплачувались
комунальні платежі по ситемі
«СОНАР-безготівковий» по о/рахунках
вказаної адреси.

У довідці 1-8/241 від 10.07.2012 року з
Херсонської міської
протитуберкульозної поліклініки,
зазначено, що ОСОБА_3 лікувалася
амбулаторно, потім стаціонарно з
14.05.2009 р. по 19.03.2010 р. та з 08.04.2010 р. по
19.11.2010 р., потім знову амбулаторно по
25.10.2011 р.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що у
період її хвороби позивач неодноразово
навідувався до неї в лікарню.

Згідно статті 62 СК України якщо
майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових чи
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2011 року № 11,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Майно, яке належало
одному з подружжя, може бути віднесено
до спільної сумісної власності
укладеною при реєстрації шлюбу угодою
(шлюбним договором) або визнано такою
власністю судом з тих підстав, що за час
шлюбу його цінність істотно
збільшилася внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя чи
їх обох.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 26.10.2007
року. У квартирі здійснено
перепланування з метою поліпшення
житлових умов без зміни цільового
призначення, внаслідок чого була
збільшена підсобна площа квартири (за
рахунок прибудови): з 15,9 кв. м до 23,3 кв.
м.;

У висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
27.01.2014 року № 40 зазначено, що в квартирі
АДРЕСА_1 виконана робота по
забезпеченню теплопостачання
(загальні стояки опалення
металопластикові); здійснено
будівельно-монтажні роботи по
встановленню контурного котла по
забезпеченню газопостачання; виконані
роботи по встановленню каналізації,
підводу гарячої води до змішувачів
санвузлу і кухні, замінені розетки,
вимикачі та встановлені запобіжники,
електричний лічильник встановлений у
під'їзді сходової клітини. Крім того, в
квартирі здійснена робота по
встановленню металопластикових вікон
та заміні дверей.

В результаті оздоблення вказаної
квартири стіни обклеєні щільними
тисненими шпалерами по оштукатуреним
стінам; стеля - залізобетонні поверхні
перекриття прошпакльовані і
пофарбовані водоемульсійною фарбою, є
багет; на підлозі є лінолеум по
цементній стяжці, в санвузлі стіни
облицьовані керамічною плиткою; у
приміщенні кухні є мийка з
підключенням до центральної
каналізаціїі холодного
водозабезпечення, встановлена газова
плита.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
27.01.2014 року № 40 вбачається, що
кошторисна вартість прямих витрат при
реконструкції квартири АДРЕСА_1 за
наданими чеками становить 16 188 грн.

Колегія суддів вважає, що заміна
вікон та дверей в квартирі, оздоблення
її приміщень шпаклівкою, керамічною
пліткою та поклейкою шпалерами, а
також встановлення систем, водо-, газо-,
тепло-, електропостачання тощо на
загальну суму 16 188 грн. - не є
капітальним ремонтом, а тому не
призвело до істотного збільшення
вартості квартири.

Позивачем не доведено, що під час
його проживання з ОСОБА_3 однією
родиною без реєстрації шлюбу та - під
час зареєстрованого шлюбу квартира
істотно збільшилась у своїй вартості
внаслідок спільних трудових чи
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, тому правові підстави для
визнання за рішенням суду спірної
квартири об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя відсутні.

Під час шлюбу сторони здійснювали
ремонтно-будівельні роботи у квартирі,
вартість яких не можна визнати
істотною в розумінні ст. 62 СК України.

Встановлення факту проживання
однією сім'єю подружжя без реєстрації
шлюбу та визнання у зв'язку з цим права
спільної сумісної власності на предмет
нерухомого майна можливо лише тоді,
якщо це породжує юридичні наслідки.
Оскільки внаслідок матеріальних та
трудових затрат ОСОБА_2 по ремонту
квартири вартість останньої істотно не
збільшилась, тому встановлення
вищезазначеного факту не тягне за
собою юридичних наслідків.

Оскільки колегія суддів дійшла
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог про визнання квартири
АДРЕСА_1 об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя та
визнання за ОСОБА_2 права спільної
сумісної власності на ? частину спірної
квартири, то заявлені позивачем вимоги
про визнання недійсним нотаріально
посвідченого договору дарування від
15.07.2011 року є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 17 червня 2013 року
змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на недоведеність
факту сумісного проживання сторін
однією сім'єю та ведення спільного
господарства.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді