Справа № 456/401/11
Головуючий у 1 інстанції: Андрейків
Провадження № 22-ц/783/2435/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді
- Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі:
Бадівській О.О.

за участю:
представників ОСОБА_2, Романової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 27 січня 2014
року у справі за позовом ПАТ «Державний
ощадний банк» в особі ТВБВ № 10013/0188
філії ЛОУ АТ «Ощадний банк України» до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
заставне майно шляхом його продажу,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Державний ощадний банк» в особі
ТВБВ № 10013/0188 філії ЛОУ АТ «Ощадний банк
України» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4. В якому, з урахуванням уточнень
просить звернути стягнення на заставне
майно - транспортний засіб марки HYUNDAI
модель Sonata 2.0 GLS, 2008 року випуску, сірого
кольору, тип легковий седан шасі (кузов)
НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1
належний на праві власності ОСОБА_4 та
переданий в заставу відкритому
акціонерному товариству «Державний
ощадний банк України» за договором
застави механічного транспортного
засобу від 08.08.2008р. укладеного між ВАТ
«Державний ощадний банк України» (ТВБВ
№ 10013/0188 філії Львівського обласного
управління АТ «Ощадний банк України»
м.Стрий, вул. 1-го листопада, 12 ) та ОСОБА_5, шляхом продажу на
публічних торгах та направлення коштів
отриманих від реалізації предмета
застави в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ № 10013/0188 філії Львівського
обласного управління АТ «Ощадний банк
України» за кредитним договором № 122-08
від 08.08.2008р. розмір якої станом на
23.12.2013р. становить 11399,41 доларів США в
тому числі : 1) 7182 доларів США -
заборгованість за кредитним договором
2) 761,37 доларів США - заборгованість по
процентах 3) 2266,75 доларів США - сума
нарахованої пені за несплату кредиту 4)
1189,29 доларів США - сума заборгованості
пені по процентах. В обгрунтування
вимог вказує, що 08.08.2008 року між
позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір №122-08,
згідно якого останній отримав кредит в
розмірі 22 000 доларів США для здійснення
оплати за автомобіль HYUNDAI модель Sonata 2.0
GLS, 2008 року випуску. Даний кредит
надавався під 14,5% річних з кінцевим
терміном погашення 08.08.2015р. З метою
належного виконання кредитного
договору між банком та відповідачем
було укладено договір застави,
предметом якого є автомобіль HYUNDAI
модель Sonata 2.0 GLS, 2008 року випуску, сірого
кольору, тип легковий седан шасі (кузов)
НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вказує, що починаючи з вересня 2009 р.
ОСОБА_4 допускав порушення умов
кредитного договору, а саме прострочив
сплату чергових платежів за кредитом
та процентів за його користування. Банк
повідомляв відповідача про наявність
заборгованості та надіслав вимогу про
дострокове погашення кредиту, але
відповідач її не погасив.

Позивач в уточнених позовних вимогах
просив задовольнити його вимоги у
спосіб звернення стягнення на
транспортний засіб належний на праві
власності ОСОБА_4 та переданий в
заставу ПАТ "Державний ощадний банк
України" ТВБВ №10013/0188 філії - Львівське
обласне управління за договором
застави від 08.08.2008 року в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №122-08 від 08.08.2008 року.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львіської області від 27 січня 2014
року позов задоволено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
рішення є помилкове, прийняте без
повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
має місце недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими і на основі цього
є невідповідність висновків суду
обставинам справи. Вказує, що районним
судом не досліджувались квитанції
банку згідно яких він проводив оплату
за кредит і які заперечують наявність
боргів, а тому не погоджується із
висновком суду щодо боргу в сумі 11 399
дол. США, оскільки кредит ним погашено
повністю і достроково в квітні 2013 року.
Окрім того, звертає увагу на те, що
судом першої інстанції не застосовано
ст. 259 ЦК України щодо періоду
нарахування та стягнення пені в сумі 3
456, 04 дол. США за період п'ять років, в той
час як законом передбачено за один рік,
що становить 99, 82 дол. США.

Просить скасувати рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 27 січня 2014 року повністю та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову за недоведеністю
вимог.

При розгляді справи в суді
апеляційної інстанції представник
відповідача - ОСОБА_2 підтримав
апеляційну скаргу ОСОБА_4, а
представник позивача - Романова Н.В.
заперечила проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, заслухавши
учасників процесу, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам в повній мірі не
відповідає.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний Банк України» та
ОСОБА_4 було укладено договір № 122-08.
згідно умов якого останній отримав
кредит в розмірі 22 000 доларів США для
здійснення оплати за автомобіль марки
HYUNDAI Sonata, 2008 року випуску, сірого
кольору, шасі (кузов)
№ НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1 під 14,5 % річних терміном на 84
місяці з кінцевим строком погашення не
пізніше 08 серпня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору між позивачем
та відповідачем 8 серпня 2008 року було
укладено договір застави, за яким в
заставу передано вказаний
транспортний засіб.

Відповідно до п. 3.1.5. договору застави у
разі невиконання чи неналежного
виконання відповідачем зобов'язання в
цілому чи /або/ іншої його частини, а
також в інших випадках, передбачених
договором, позивач має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання
шляхом звернення стягнення на предмет
застави та його реалізації у порядку,
визначеному кредитним договором та
договором застави.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору
за порушення взятих на себе зобов'язань
по своєчасному поверненню основної
суми кредиту та сплати процентів за
користування кредитом відповідач
зобов'язався сплатити па користь
позивача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки суми платежу за кожен
день прострочення. Сплата пені не
звільняє відповідача від сплати
процентів за користування кредитними
коштами до моменту фактичного
погашення заборгованості.

Судом встановлено, що відповідач не в
повній мірі виконав умов договору щодо
сплати заборгованості, чим порушив
прийняті на себе договірні
зобов'язання, а тому станом на 27 січня
2014 року загальна сума заборгованості
за кредитом становить 11399 Доларів США в
тому числі : 1) 7182 доларів США -
заборгованість за кредитним договором
2) 761,37 доларів США - заборгованість по
процентах 3) 2266,75 доларів США - сума
нарахованої пені за несплату кредиту 4)
1189,29 доларів США - сума заборгованості
пені по процентах.

Відповідно до п. 3.3.4 кредитного
договору позичальник зобов'язаний
здійснювати погашення кредиту рівними
частинами у сумі 262 долари США та сплату
нарахованих процентів по останній
робочий день місяця, починаючи з
наступного місяця після видачі кредиту
шляхом внесення готівки до каси банку
або шляхом безготівкових перерахувань.

Із матеріалів цивільної справи № 2-3499/11
за позовом ОСОБА_4 до ВАТ «Державний
ощадний банк України» про зміну умов та
доповнення договору вбачається, що
ухвалою судді Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12 жовтня 2009 року в порядку
забезпечення позову зупинено дію п. 3.3.4
кредитного договору № 122-08 від 8 серпня
2008 pоку, укладеного між сторонами, до
вирішення позову по суті.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 18 квітня 2011 року ухвалу
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 12 жовтня 2009 року
залишено без змін.

Районний суд не врахував, що по
причині зверненням відповідача до
банку про зміну умов договору
боржника, судом 12.10.2009 року в порядку
забезпечення позову винесено ухвалу
про зупинення дії п. 3.3.4 даного
кредитного договору до вирішення
позову по суті. Тому підстав
нарахування передбачених кредитним
договором платежів за порушення
зобов"язанння по сплаті тіла кредиту та
відсотків за користування таким у цей
період часу вимагає відповідної
правової оцінки.

Покликання представника позивача
Романової Н.В. про відсутність даних
про направлення копії ухвали про
забезпечення позову для виконання до
ДВС Стрийського МРУЮ чи інші виконавчі
органи, не свідчить про те, що така
ухвала про забезпечення позову не
діяла.

Оскільки за змістом п. 9 ст. 153 ЦПК
України - ухвала про забезпечення
позову виконуються негайно, а не з часу
звернення такої ухвали до виконання
чи направлення стороні.

Рішенням апеляційного суду
Львівської області від 13 жовтня 2011 року
в позові ОСОБА_4 до ВАТ «Державний
ощадний банк України» про визнання
такими, що не відповідають вимогам
чинного законодавства та скасування
пунктів кредитного договору і
зобов'язання банку до вчинення дій
відмовлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України
якщо у задоволенні позову було
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову, однак
такі скасовані не були.

Задовольняючи позов про стягнення з
ОСОБА_4 на користь позивача
заборгованості в розмірі 11399, 41 доларів
США за рахунок звернення стягнення на
предмет застави суд першої інстанції
не врахував зазначених обставин
справи, не звернув увагу на те, що з 12
жовтня 2009 року по 13 жовтня 2011 року дія
договору була зупинена, тому за цей
період не підлягали нарахуванню та
сплаті проценти за користування
коштами, як і погашатись кредит.

З метою належного виконання
зобов'язання, що випливає з кредитного
договору позичальник ОСОБА_4 на
підставі договору застави передав у
заставу банку автомобіль марки HYUNDAI
Sonata, 2008 року , для придбання якого
отримав кредит.

Вказані обставини підтверджено
матеріалами справи.

Аналізуючи мотиви апеляційної скарги
відповідача, колегія суддів вважає, що
необхідно врахувати наступні
обставини.

Згідно укладеного договору та Закону
України «Про заставу» банк має право
звернути стягнення на предмет застави
відповідача, передане останнім в
заставу в якості забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором №122-08 від 08.08.2008 року, окрім
того сторонами визначено кінцеву дату
повернення кредиту 08.08.2015 року ( т.1 а.с.
12-14) .

З врахуванням пояснень
представників сторін при розгляді
справи в суді апеляційної інстанції -
представник банку вважає
обґрунтованою суму позову, яка складає
станом на 23.12.2013 року загальна сума
заборгованості за кредитом становить
11399 доларів США в тому числі: 7182 доларів
США - заборгованість за кредитним
договором, 761,37 доларів США -
заборгованість по процентах, 2266,75
доларів США - сума нарахованої пені за
несплату кредиту, 1189,29 доларів США -
сума заборгованості пені по процентах,
що підтверджується розрахунком
заборгованості наданим банком (т.2 а.с.
119).

Представник відповідача
стверджує про сплату його довірителем
суму боргу за Кредитним договором і
заперечує наявність в його довірителя
такої суми заборгованості, котра
зазначена у позові, в тому числі з
врахуванням нарахування суми пені за
період, що поза межами позовної
давності, зазначаючи про розмір такої в
межах строку передбаченого законом за
один рік, що становить 99, 82 Долара США,
що могла бути нарахована на суму, яку
позивач вважає боргом по тілу кредиту,
яка могла бути нарахована на суму
несплачених відсотків за користування
кредитними коштами, що відповідає
вимогам ч.2 ст. 268 ЦК.

Дану обставину представник банку в
судовому засіданні не спростовував.

Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про
заставу», п.6.1 Договору право на
пред'явлення вимоги про звернення
стягнення на предмет застави виникає у
випадку, якщо зобов'язання не буде
виконано.

Згідно ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються: спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону;
початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

Якщо інше не передбачене рішенням суду
реалізація предмету забезпечувального
обтяження проводиться шляхом його
продажу на публічних торгах у порядку
виконавчого провадження (ч. 3 ст. 25 цього
Закону).

Окрім того, районний суд при винесенні
оскаржуваного рішення не врахував
п.41 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012р. №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних договорів» при
вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, а відповідно до п.42
зазначеної постанови резолютивна
частина рішення суду в разі
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як ст.39 Закону
України "Про іпотеку", так і положенням
пункту 4 частини першої ст.215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотеко-держателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Разом з тим, у порушення вимог
зазначеної норми Закону суд вирішуючи
вимоги про стягнення заборгованості
шляхом звернення стягнення на предмет
застави, не звернув уваги, що у рішенні
необхідно зазначати ціну предмета
застави для його подальшої реалізації.

Районний суд не врахував
вищезазначені вимоги при ухваленні
оскаржуваного рішення.

Окрім того відповідно до ухвали ВССУ
України від 13.11.2013р. задоволено
касаційну скаргу ОСОБА_4 та частково
задоволено касаційну скаргу ПАТ
«Державний ощадний банк України» і
скасовано рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 03.07.2012р. та рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 04.07.2013р. в частині стягнення
заборгованості за рахунок звернення
стягнення на предмет застави, справу в
цій частині передано на новий розгляд
до суду першої інстанції. При цьому
зазначивши, що при новому розгляді
справи суду першої інстанції
необхідно врахувати викладене,
уточнити предмет позову, зокрема щодо
того, чи ставить позивач питання про
стягнення з відповідача
заборгованості і звернення стягнення
на предмет застави в рахунок погашення
заборгованості, оскільки викладені в
позовній заяві банку вимоги не
конкретизовані, а можливість стягнення
заборгованості за рахунок звернення
стягнення на предмет застави, про що
просить позивач, як спосіб захисту
порушеного права кредитора не
передбачена (т.2 а.с. 107).

На зазначені обставини районний
при винесенні рішення суд не звернув
уваги.

За наведених вище обставин, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги
відповідача, скасування судового
рішення з ухваленням у справі нового
рішення про відмову у позові.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,
ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 27 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі ТВБВ №10013/0188 філії Львівського
обласного управління АТ "Ощадбанк" до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
заставлене майно - відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська