Справа №621/511/14-ц
Пр. №2-о/621/22/14
РІШЕННЯ

іменем України

07 березня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

народних засідателів - Болгарова
В.В., Давидової З.П.

за участю секретаря судового
засідання - Заводовського П.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
Харківської області цивільну справу за
заявою Комунального закладу охорони
здоров'я Обласний протитуберкульозний
диспансер №3 про обов'язкову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу,
заінтересована особа ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2014 року Комунальний заклад
охорони здоров'я Обласний
протитуберкульозний диспансер №3
звернувся до суду з заявою про
обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу,
заінтересована особа - ОСОБА_1

У заяві вказано, що у ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 вперше було виявлено
туберкульоз легень 03.03.2010 року. 13.04.2010
року на ЦЛКК у ОСОБА_1 встановлено
діагноз туберкульоз верхньої долі
правої легені інфільтративний. З 13.04.2010
року по 19.06.2010 року ОСОБА_1 лікувалася
стаціонарно у протитуберкульозному
закладі, але самовільно покинула його.
Після цього ОСОБА_1 була виписана за
самовільне залишення лікування та
відмови від лікування. В подальшому
ОСОБА_1 лікувалася амбулаторно. Під час
обстеження 03.08.2010 року в її стані
здоров'я не відмічалося динаміки в бік
покращення, тому їй знову було
запропоновано лікуватися в
стаціонарному відділенні. До 11.10.2010
року ОСОБА_1 на лікування не з'являлася.
11.10.2010 року ОСОБА_1 була госпіталізована
до стаціонарного відділення ОПТД №3, де
перебувала до 13.09.2011 року. Після цього
вона самовільно припинила лікування і
покинула диспансер. До лікування
ОСОБА_1 вдалося залучити лише 21.12.2011
року. ОСОБА_1 перебувала на лікуванні до
30.11.2012 року, після чого вона була
переведена для продовження лікування в
туберкульозний санаторій "Ріпки". Проте
до санаторію вона не з'явилася,
припинила лікування та не з'являлася на
виклики до амбулаторного відділення за
місцем проживання. 16.01.2013 року ОСОБА_1
була госпіталізована до ОПТД №3, де
перебуває і по теперішній час. В період
лікування ОСОБА_1 часто самовільно
залишає стаціонарне відділення з
невідомих причин, перериває лікування,
чим значно шкодить лікуванню. 17.01.2013
року ОСОБА_1 було консультовано лікарем
- наркологом. Під час обстеження та
враховуючи медичну документацію
лікарем наркологом було встановлено,
що ОСОБА_1 систематично зловживає
спиртними напоями. Тобто, у неї
встановлено також і діагноз хронічний
алкоголізм, у зв'язку із чим лікарем -
наркологом рекомендовано ОСОБА_1
примусове лікування. Окрім цього
ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального
захворювання, її чоловік ОСОБА_2 також
хворий на відкриту форму туберкульозу.
ОСОБА_1 під час перебування на
лікуванні зловживає спиртними напоями,
порушує режим медичного закладу, не
дотримується вимог медичного
персоналу, самовільно залишає
лікувальний заклад, бажання до
лікування не проявляє. За станом
здоров'я ОСОБА_1 потребує постійного,
тривалого лікування, що
підтверджується записами в історії
хвороби.

Відповідно до ч. 3 статті 20 Закону
України "Про протидію захворювання на
туберкульоз", хворі на туберкульоз та
інфіковані мікобактеріями
туберкульозу зобов'язані:

1) дотримуватися призначеного їм
відповідно до стандарту медичної
допомоги режиму лікування;

2) дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку закладу охорони здоров'я
під час стаціонарного чи
санаторно-курортного лікування;

3) проходити у встановлені строки
обов'язкові медичні огляди та
обстеження на туберкульоз, визначені
відповідними галузевими стандартами у
сфері охорони здоров'я;

4) дотримуватися вимог
протиепідемічного режиму.

В результаті недбалого лікування, що
відбувається з вини ОСОБА_1,
туберкульоз прогресує і перейшов у
хронічну форму, що становить загрозу
розповсюдження хвороби. В період коли
ОСОБА_1 не лікується у стаціонарному
відділенні, вона створює загрозу для
оточуючих в епідеміологічному
відношенні, вимоги медиків не виконує.
Хвора не бажає визнати, що становить
загрозу для оточуючих, а тому
найдоцільнішим буде направити ОСОБА_1
для примусового лікування до
психіатричної лікарні №1 для лікування
туберкульозу та алкоголізму.

Представник заявника Сергієнко С.М. у
судовому засідання підтримала заяву у
повному обсязі, просила її
задовольнити та госпіталізувати
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Обласної
психіатричної лікарні №1, терміном на
три місяці для примусового лікування
хронічного алкоголізму та заразної
форми туберкульозу.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явилася, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлялася належним чином. У
поданій до суду заяві просила справу
розглянути без її участі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
дійшов висновку, що заява обґрунтована
і підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до висновку ЛКК Обласного
протитуберкульозного диспансеру №3
від 18.04.2013 року №25, ОСОБА_1 має основний
діагноз - мультирезистентний
туберкульоз верхньої долі правої
легені інфільтративний та
супроводжуючий діагноз - хронічний
алкоголізмі. У зв'язку із чим вона
потребує примусового лікування від
хронічного алкоголізму та заразної
форми туберкульозу в Комунальному
закладі охорони здоров'я Обласна
психіатрична лікарня №1, терміном на
шість місяців. /а.с. 4/

Крім того, наявність захворювання на
туберкульоз у ОСОБА_1 підтверджується
випискою з амбулаторної картки хворої
№075924. /а.с. 5 - 8/

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України,
суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про обов'язкову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України
"Про протидію захворюванню на
туберкульоз" хворі на туберкульоз та
інфіковані мікобактеріями
туберкульозу зобов'язані: 1)
дотримуватися призначеного їм
відповідно до стандарту медичної
допомоги режиму лікування; 2)
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку закладу охорони здоров'я
під час стаціонарного чи
санаторно-курортного лікування; 3)
проходити у встановлені строки
обов'язкові медичні огляди та
обстеження на туберкульоз, визначені
відповідними галузевими стандартами у
сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися
вимог протиепідемічного режиму.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України
"Про протидію захворюванню на
туберкульоз", у разі якщо хворі на
заразні форми туберкульозу, у тому
числі під час амбулаторного чи
стаціонарного лікування, порушують
протиепідемічний режим, що ставить під
загрозу зараження туберкульозом інших
осіб, з метою запобігання поширенню
туберкульозу за рішенням суду вони
можуть бути примусово госпіталізовані
до протитуберкульозних закладів, що
мають відповідні відділення (палати)
для розміщення таких хворих. Примусова
госпіталізація осіб, стосовно яких
судом ухвалено відповідне рішення,
здійснюється з урахуванням висновку
лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1
хвора на заразну форму туберкульозу та
хронічний алкоголізм, а також
враховуючи той факт, що вона ухиляється
від обов'язкової госпіталізації до
протитуберкульозного закладу, суд
прийшов до висновку про необхідність
задоволення заяви Обласного
протитуберкульозного закладу №3 і
ухвалення рішення про обов'язкову
госпіталізацію ОСОБА_1 до Обласної
психіатричної лікарні №1 для
примусового лікування заразної форми
туберкульозу та хронічного
алкоголізму терміном на три місяці.

Керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 11, ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про
боротьбу із захворюванням на
туберкульоз", ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 212 - 215, 218,
234 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву Комунального закладу охорони
здоров'я Обласний протитуберкульозний
диспансер №3 про обов'язкову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу,
заінтересована особа ОСОБА_1 -
задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що проживає за адресою: АДРЕСА_1 до
Обласної психіатричної лікарні №1,
терміном на три місяці для примусового
лікування хронічного алкоголізму та
заразної форми туберкульозу.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:
Шахова В.В.

Народні засідателі:
Болгаров В.В.

Давидова З.П.