Справа № 500/6812/13-ц
Провадження № 2/500/419/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року

Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

Управління СБУ в Одеській області

до

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору

Ізмаїльської міської ради

про

визнання осіб такими, що втратили право
на житло і виселення

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача пояснив, що за
службовим ордером № 26 від 14 листопада
2005 року через роботу відповідача
ОСОБА_3 в Управлінні служби безпеки
України в Одеській області була разом
із відповідачами в якості членів сім'ї
надана службова квартира АДРЕСА_1. За
наказом № 280-ос від 27 жовтня 2012 року
відповідач переведений у
розпорядження начальника Управління
Служби безпеки України у Львівській
області. Через вказані обставини
відповідачі звільнили квартиру
АДРЕСА_1, разом із тим знаходяться на
реєстраційному обліку за вказаною
адресою. Просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 такими, що втратили право на
житло у квартирі АДРЕСА_1, виселити їх
із вказаної квартири, встановити
порядок виконання рішення суду з
вказівною на те, що дане рішення є
підставою для зняття відповідачів з
реєстрації за адресою у квартирі
АДРЕСА_1, а також стягнути судовий збір
у розмірі 114,7 грн.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, оповіщені через
представників у встановленому порядку
про час і місце судового розгляду, про
причини неявки не повідомили. У
запереченнях від 23 грудня 2013 року
вказали, що відсутні докази одержання
відповідачами постійного житлового
приміщення та не надано доказів щодо
виконання на даний момент відповідачем
ОСОБА_3, якому і надавалось приміщення,
обов'язків, які не потребують
проживання в такому приміщенні, або що
у зв'язку із характером таких
обов'язків потреба у службовому
приміщенні відпала. Також визначено, що
у зв'язку з переведенням відповідача
для подальшого проходження військової
служби до Головного Управління «К»
служби безпеки України в м. Київ
відповідач ОСОБА_3 не припиняв трудові
відносини із Службою Безпеки України
та продовжує входити до кадрового
складу Служби безпеки України і
виконувати службові обов'язки у межах
однієї і тієї ж служби. Разом із тим
вважає, ОСОБА_3 тимчасово відсутній за
місцем наданого житлового приміщення у
зв'язку із переведенням до іншого місця
роботи в межах Служби безпеки України,
що у відповідності до п.2 ч.3 ст. 71 ЖК
України є підставою для збереження за
ним та членами його сім'ї права на житло
протягом усього часу виконання цієї
роботи. Також вказано, що відповідач
сплатив заборгованість по квартирній
оплаті включено по кінець 2013 року.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Ізмаїльської міської
ради проти позовних вимог не заперечує,
підтвердила обставини відсутності
відповідачів у службовій квартирі
АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення, суд вважає
заявлені позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог на підставі доказів,
наданих сторонами у порядку,
передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

За службовим ордером № 26 від 14
листопада 2005 року через роботу
відповідача ОСОБА_3 в Управлінні служби
безпеки України в Одеській області
була разом із відповідачами в якості
членів сім'ї надана службова квартира
АДРЕСА_1.

Обставини надання саме службової
квартири підтверджене актом
прийому-передачі житла від 30 травня 2005
року і сторонами не оскаржується.

За наказом № 280-ос від 27 жовтня 2012 року
відповідач переведений у
розпорядження начальника Управління
Служби безпеки України у Львівській
області. Через вказані обставини
відповідачі звільнили квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог п. 19,34 Порядку
забезпечення військовослужбовців та
членів їх сімей житловими
приміщеннями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
за № 1081 від 03 серпня 2006 року у разі
переміщення військовослужбовців по
службі, пов'язаного з переїздом в іншу
місцевість, службові житлові
приміщення. які вони займали за
попереднім місцем служби, підлягають
звільненню. Робітники і службовці, що
припинили трудові відносини з
підприємством, установою,
організацією, підлягають виселенню зі
службового житлового приміщення з
усіма особами, які з ними проживають,
без надання іншого жилого приміщення.
Виселення провадиться в судовому
порядку.

Рапортом відповідача від 24 жовтня 2012
року підтверджені обставини
погодження відповідача на зняття з
реєстрації за адресою квартири у
відповідності до вищевказаних вимог.

З оглядом на визначене відповідачі
підлягають виселенню зі службової
квартири АДРЕСА_1 у відповідності до
вимог ст. 124 ЖК України.

Разом із тим сторони не оскаржують
того, що відповідачі у квартирі
АДРЕСА_1 не мешкають, що також
підтверджене актами комісії
співробітників управління СБ України в
Одеській області від 23 жовтня 2012 року, 04
квітня 2013 року, а також довідкою
громади володарів приватних квартири
«Пенати-2» від 04 березня 2013 року.

З оглядом на викладене відсутні
підстави для постановлення рішення про
виселення осіб, які фактично у квартирі
не знаходяться.

Таким чином є обгрунтованими вимоги
про визнання відповідачів через
відсутність без поважних причин у
квартирі понад шість місяців такими, що
втратили право на житло у
відповідності до вимог ст. 71 ЖК України.

Окрім того, рішенням Конституційного
суду України за № 15-рп від 14 листопада
2011 року щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положення
підпункту 1 пункту 4 Положення про
паспортну службу органів внутрішніх
справ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України (справа
щодо прописки) такий порядок прописки,
за яким вибір особою місця проживання
залежить, як правило, від рішення
паспортної служби органів внутрішніх
справ, обмежує право особи на вільний
вибір місця проживання, через що
визнано неконституційним положення,
згідно з яким паспортна служба органів
внутрішніх справ застосовує як
загальне правило дозвільний порядок
вибору особою місця проживання.

Вказане рішення Конституційного суду
України є обов'язковим до виконання на
території України, остаточним і не
може бути оскарженим, з урахуванням
чого визнання відоповідачів такими, що
втратили право на житло, за
встановленим законодавчим порядком є
законодавчо визначеною підставою для
зняття осіб з реєстрації, що за своєю
природою є зайвим для того, щоб вносити
вказівку у резолютивну частину
рішення.

Окрім того, вказані дії можуть
проводитись через Ізмаїльський
районний відділ Державної міграційної
служби України в Одеській області, який
позивачем не притягнуто до участі у
справі, що зумовлює неможливість
вирішувати питання щодо дії вказаної
установи.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
розподіляються судові витрати, які у
розмірі 114,70 грн. сплачені за платіжним
дорученням № 1199 від 25 вересня 2013 року,
стягуються з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з
урахуванням часткової недієздатності
особи, визначеної ст. 31 ЦК України з
оглядом на дату народження ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5, що визначено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Балтського районного управління
юстиції Одеської області на підставі
актового запису за № 225 від 01 жовтня 2005
року.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
такими, що втратили право на службове
житло за адресою квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог
Управління СБУ в Одеській області про
виселення

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із квартири
АДРЕСА_1 відмовити.

У задоволенні позовних вимог
Управління СБУ в Одеській області про
встановлення порядку виконання
рішення суду з вказівкою на те, що дане
рішення є підставою для зняття ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації за місцем
проживання у АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в рівних
частках на користь Управління СБУ в
Одеській області судові витрати 114,70
грн. (сто чотирнадцять грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя С.М. Жигулін