Справа № 445/1959/14
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/7314/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Бермеса І.В.,
Савуляка Р.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника управління
Пенсійного фонду України у
Золочівському районі - Вербового В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України у
Золочівському районі на ухвалу
Золочівського районного суду
Львівської області від 11 вересня 2014
року в справі за поданням ВДВС
Золочівського РУЮ Львівської області
про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду
відмовлено в задоволенні подання.

Ухвалу суду оскаржило управління
Пенсійного фонду України у
Золочівському районі. В апеляційній
скарзі стверджує про порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що боржником на вимогу
державного виконавця не надано
інформації про доходи та майно, що
свідчить про ухилення останнього від
виконання свої зобов»язань. Стверджує,
що боржник продовжує ухилятись від
виконання зобов»язань, оскільки ним
протягом 14 місяців не вчиняються жодні
дії, спрямовані хоча б на часткове
виконання виконавчого документа та
погашення заборгованості перед
стягувачем. Просить ухвалу суду
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника управління Пенсійного
фонду України у Золочівському районі -
Вербового В.Є. на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити чатсково з наступних
підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у ВДВС Золочівського РУЮ
перебуває виконавчий лист №ВЗ-178 щодо
примусового виконання виконавчого
документа №813/6133/13-а від 10.10.2013 року
виданого Львівським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ФОП ОСОБА_3 в користь управління
Пенсійного фонду у Золочівському
районі Львівської області
заборгованості по сплаті штрафних
санкцій та пені в сумі 2243,36 грн.

26.02.2014 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні докази того, що боржник має
намір ухилятися від виконання своїх
зобов»язань шляхом виїзду за кордон.

Однак колегія суддів в таким висновком
суду першої інстанції колегія суддів
не погоджується з наступним.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду з України і в»їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п. 2 ст.6 вказаного Закону
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон, наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
зобов»язаний утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він
володіє спільно з іншими особами, про
рахунки у банках чи інших фінансових
установах; своєчасно з'являтися за
викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо)».

Як безспірно вбачається з матеріалів
справи, звертаючись до суду з поданням
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України, державний
виконавець ВДВС Золочівського РУЮ
посилався на обставини, що на його
думку, стверджують факт ухилення
боржником від виконання зобов»язань,
покладених на нього ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження».

Зокрема, до подання державним
виконавцем долучено копії наступних
документів: виконавчого листа,
постанови про відкриття виконавчого
провадження, постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, відомості про предмет
обтяження, відповіді на запити до
Державної податкової служби України,
постанови про арешт коштів боржника,
відповіді відділення Державного
ощадного банку України, відділу
Держземагенства у Золочівському
районі Львівської області,
повідомлення Золочівського ВРЕР ДАІ
про наявність транспортних засобів,
постанови про розшук майна боржника,
постанови про зупинення виконавчого
провадження, акти державного
виконавця, вимоги державного
виконавця про надання відомостей про
доходи та майно, відповіді відділення
ПАТ КБ «Приватбанку» (а.с.3-15)

Згідно з положеннями ст.210 ЦПК України
ухвала суду, що постановляється як
окремий документ, складається з
мотивувальної частини із зазначенням
мотивів, з яких суд дійшов висновків, і
закону, яким керувався суд,
постановляючи ухвалу.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним положенням закону
оскаржувана ухвала не відповідає,
оскільки не містить жодних мотивів, з
яких суд відхилив докази, подані
заявником.

А відтак, колегія суддів вважає
передчасним висновок суду першої
інстанції про відсутність доказів
ухилення боржника від виконання своїх
зобов»язань.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне оскаржувану
ухвалу суду скасувати, та відповідно
до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України передати
питання про новий розгляд до суду
першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
при новому розгляді питання суду
першої інстанції необхідно у
визначеному законом процесуальному
порядку зробити мотивовані та
обґрунтовані висновки щодо наявності
чи відсутності підстав для задоволення
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду боржника за кордон з
врахуванням наданих відповідних
матеріалів виконавчого провадження.

Керуючись п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Золочівському районі задовольнити
частково.

Ухвалу Золочівського районного
суду Львівської області від 11 вересня
2014 року скасувати і передати питання на
новий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий : Павлишин
О.Ф.

Судді: Бермес
І.В.

Савуляк Р.В.