РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Козлової
Н.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань № 3
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ДП "Дзержинський
лісгосп АПК", ОСОБА_3 про стягнення
компенсації за завдану шкоду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_5, Страхова компанія
«Провідна», ДП "Дзержинський лісгосп
АПК", ОСОБА_3 про стягнення компенсації
за завдану шкоду, зазначивши, що 14.12.2012
року на автодорозі Житомир Могилів
Подільський відбулось ДТП, в
результаті якої винними діями ОСОБА_3
було пошкоджено належний їй на праві
власності автомобіль марки «Мерседес
Бенц» S350 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3,
яким керував ОСОБА_5, в силу чого
позивачу було завдано майнової та
моральної шкоди, яку вона просила
стягнути з відповідачів на свою
користь. В послідуючому позовні вимоги
щодо СК «Провідна» були залишені без
розгляду, оскільки позивач одержав від
страховика відповідне страхове
відшкодування у межах суми страхування
цивільної відповідальності. Згодом
представником позивача було змінено
позовні вимоги, в результаті яких
позивач просить стягнути на свою
користь з ОСОБА_5 завдану матеріальну
шкоду в розмірі 10000 грн., стягнути
спільно з ДП "Дзержинський лісгосп АПК"
та ОСОБА_3 збитки у розмірі вартості
ремонтно-відновлювальних робіт у сумі
295107,68 грн., стягнути спільно з ДП
"Дзержинський лісгосп АПК" та ОСОБА_3
завдану моральну шкоду у розмірі 2000
грн.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
обгрунтувавши їх обставинами,
викладеними в позовній заяві,
зазначивши, що ОСОБА_5 керував
автомобілем позивача на достатніх
правових підставах. Пошкоджений
автомобіль марки «Мерседес Бенц» S350 2007
року випуску н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП
належав позивачу. Розписка ОСОБА_3 про
надання коштів ОСОБА_5 до уваги не можна
взяти, оскільки ці кошти позивач не
отримав. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ДП
"Дзержинський лісгосп АПК" ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнав,
зазначивши, що автомобіль позивача був
фізично знищений і його відновлення
економічно недоцільне. Вважає, що за
умови компенсації позивачу розміру
завданої шкоди, позивач повинна
повернути залишкову вартість такого
автомобіля. Визнає, що відповідач
ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП був
працівником ДП "Дзержинський лісгосп
АПК", однак чи ОСОБА_3 використовував
автомобіль на достатніх правових
підставах - не знає, так як відповідний
подорожній лист в той день йому не
видавався.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечував проти позову, зазначивши,
що дійсно був винним у вчиненні
відповідного ДТП, під час якого він
керував належним ДП "Дзержинський
лісгосп АПК" автомобілем. Подорожній
лист йому видавали, однак в результаті
ДТП сильно було пошкоджено його
автомобіль, а тому, можливо, подорожній
лист був втрачений на місці ДТП і про
який в той час ніхто не думав. Сплатив
ОСОБА_5 кошти за пошкоджений
автомобіль, склавши відповідну
розписку.

Позивач ОСОБА_4, явка якої в судове
засідання була визнана обов'язковою, до
суду не з'явилась, однак забезпечила
явку свого представника, що з огляду на
тривалий час розгляду даної справи та
проживання позивача за межами України,
не може унеможливити розгляд даної
справи і в цій частині суд буде
враховувати позицію представника
позивача та письмові докази по справі.

Відповідач ОСОБА_5 повторно в судове
засідання не з'явився, хоча про місце та
час розгляду справи був належним чином
повідомлений, причини неявки суду не
повідомив, а тому в цій частині справа
розглянута на підставі наявних
документів та доказів.

Дослідивши матеріали справи,
взявши до уваги позицію учасників
судовго розгляду, суд встановив,
визначив та дослідив наступні докази,
обставини та відповідні
правовідносини.

Відповідно до постанови
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області, прийнятої 08.02.2012
року по справі № 0603/637/12, 14 грудня 2011
року о 14 год. 20 хв. на 26 км. автодороги
Житомир - М. Подільський водій ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» р.н.
НОМЕР_4, не надав перевагу в русі
автомобілю «Мерседес-Бенс», р.н. НОМЕР_3,
який рухався по головній дорозі,
внаслідок чого відбулося зіткнення
автомобілів. Після зіткнення ОСОБА_3
залишив місце ДТП., в силу чого ОСОБА_3
було визнано винним за ст. 124 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.
Дана постанова набрала законної сили
(т.1 а.с.10-11).

Свідоцтво про реєстрацію К 0801140
від 10.10.2008 року вказує, що автомобіль
марки «Мерседес Бенц» S350 2007 року
випуску н.з. НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_5
належить ОСОБА_4.(т.1 а.с. 5).

Суд відхиляє та не бере до уваги
докази належності під час ДТП на праві
власності ИООО «Автотранспортна фирма
«Владимир» автомобіля марки «Мерседес
Бенц» S350 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3,
оскільки свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу автомобіля
моделі «Мерседе-Бенц S 350», 2007 року
випуску, кольору сірий металік,
номерний знак НОМЕР_3, дата видачі 02.02.2010
року видане на ім'я власника - ИООО
«Автотранспортна фирма «Владимир»
відповідно до Наказу про припинення
договору оренди від 27.06.2011 року, заяви
ИООО «Автотранспортна фирма
«Владимир» на адресу Рибницького МРЕВ
ДАІ про припинення договору оренди від
27.06.2011 року та наказу ИООО
«Автотранспортна фирма «Владимир» від
27.06.2011 року про зняття транспортного
засобу з тимчасового обліку в МРЕВ ДАІ
вказують, що автомобіль моделі
«Мерседе-Бенц S 350», 2007 року випуску,
кольору сірий металік, номерний знак
НОМЕР_3, знаходився лише на тимчасовій
реєстрації та реєстрації в МРЕВ ДАІ (т.1
а.с.36 - 39), при цьому договір оренди
автомобіля від 28.06.2011 року вказує, що
орендодавцем відповідного автомобіля
є ОСОБА_4, а орендарем - є ИООО
«Автотранспортна фирма «Владимир»(т.1
а.с. 165).

Також суд не бере до уваги та
сприймає як технічну помилку те, що у
вищезазначених документах вказана
модель іншого транспортного засобу
Мерседес Е 320, так як з досліджених
документів чітко вбачається, що даному
випадку має місце саме технічна
помилка, оскільки відповідно до всіх
наданих та зазначених документів номер
кузова автомобіля моделі «Мерседе-Бенц
S 350» є НОМЕР_5, в матеріалах справи
модель транспортного засобу Мерседес Е
320 взагалі не просліджується (т.1 а.с. 5, 6,
13, 35-39).

Зміст довідки № 373 від 14.11.2012 року,
виданої ДП "Дзержинський лісгосп АПК",
вказує, що автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_4
є власністю ДП "Дзержинський лісгосп
АПК"(т.1 а.с. 123).

Довідка № 369 від 14.11.2012 року,
видана ДП "Дзержинський лісгосп АПК",
вказує, що ДП "Дзержинський лісгосп АПК"
путьовий лист на автомобіль ВАЗ 2107 н.з.
НОМЕР_4 14.12.2011 року не видавав(т.1 а.с. 125).

Оцінюючи вищезазначений доказ,
суд вважає, що довідка про не видачу
подорожнього листа на автомобіль ВАЗ
2107 н.з. НОМЕР_4 14.12.2011 року не є
безумовною ознакою користування даним
автомобілем в зазначений день ОСОБА_3
без відома та згоди власника, оскільки
представником відповідача ДП
"Дзержинський лісгосп АПК" не надано
жодного доказу службової перевірки та
звернення до правоохоронних органів
щодо заволодіння ОСОБА_3 14.12.2011 року
відповідним транспортним засобом поза
їх волею, крім цього згідно наказу № 57
від 27.04.2011 року даний автомобіль був
закріплений за працівником
Бердичівського лісництва - ОСОБА_3.(т.1
а.с. 126,127), а тому суд вважає обставини не
видачі подорожнього листа ОСОБА_3 14.12.2011
року можуть мати наслідком
дисциплінарну та адміністративну
відповідальність, але не можуть бути
ознакою неправомірного заволодіння
таким транспортним засобом, а відтак
суд вважає, що ОСОБА_3 14.12.2011 року під час
вчинення відповідного ДТП
використовував автомобіль ВАЗ 2107 н.з.
НОМЕР_4 як працівник Бердичівського
лісництва, виконуючи свої посадові
обов'язки.

Суд не бере до уваги листи
державної митної служби України з
інформацією про те, що митні кордони
України перетинав на автомобілі
«Мерседес-Бенс», номер державної
реєстрації НОМЕР_3 ОСОБА_6 а не ОСОБА_5(т.1
а.с. 145), оскільки дані докази не
стосуються предмету спору та виходять
за межі судового розгляду.

Суд вважає, що згідно ч.2 ст. 160 ЦПК
України звіт про визначення вартості
відновлювального ремонту автомобіля
марки «Мерседес Бенц» S350 н.з. НОМЕР_3,
виконаний СПД ОСОБА_7, не має істотного
значення для вирішення справи, а тому
судом до уваги не береться та
відхиляється, оскільки виконуючи
вказівки Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ по даній справі(т.1
а.с. 254) з метою визначення саме майнової
шкоди була проведена відповідна судова
експертиза.

Згідно висновку експерта № 2185/13-21
від 11.02.2014 року, зробленого під час
проведення судової автотоварознавчої
експертизи по даній справі, розмір
матеріальної шкоди, завданої власнику
транспортного засобу «Мерседес-Бенц»,
номер державної реєстрації НОМЕР_3
ОСОБА_4, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 14.12.2011 року на автодорозі
Житомир-Могилів-Подільський, становить
237351,87 грн., а розмір майнової шкоди,
завданої власнику транспортного
засобу «Мерседес-Бенц», номер
державної реєстрації НОМЕР_3 ОСОБА_4,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась 14.12.2011 року на
автодорозі
Житомир-Могилів-Подільський,
визначеної згідно Порядку визначення
розміру матеріальних збитків, завданих
пошкодженням колісного транспортного
засобу, затвердженого наказом
Міністерства юстиції та Фонду
державного майна України від 24.11.2003
року № 142/5/2092(у редакції наказу
Міністерства юстиції та Фонду
державного майна України від 24.07.2009
року № 1335/5/1159) становить 237351,87 грн., при
цьому зазначено, що на огляд було
надано відновлений автомобіль, митна
вартість якого на час його пошкодження
менше вартості повного
відновлювального ремонту, а тому даний
автомобіль ремонтувати економічно
недоцільно.(т.2 а.с. 48-68).

Зміст платіжного доручення № 056312
(#26764632) від 09.11.2012 року платника ПрАТ «СК
«Провідна» про приватні страхові
відшкодування та зміст відомості №
ВПТ-004932 від 07.11.12р. про виплати коштів
страхових відшкодувань одержувачам за
період: 05.11.12 - 07.11.12 та змісту
довіреності від ОСОБА_4, ОСОБА_6, який
діяв на підставі довіреності від
ОСОБА_4, одержав страхове відшкодування
в розмірі 49500,00 грн.

Суд вважає позицію представника
відповідача ДП "Дзержинський лісгосп
АПК" ОСОБА_2 щодо повернення залишкової
вартості пошкодженого автомобіля
власником з мотивів економічної
недоцільності ремонту - помилковою,
оскільки відповідне зазначення
експертом є рекомендаційне, а не
обов'язкове, в силу чого не можна
заборонити власнику відновити належну
йому річ та заборонити йому нею
користуватися лише із-за економічної
недоцільності такого ремонту, при
цьому в даному випадку, враховуючи, що
власник відновив та користується
відповідним автомобілем, а страховик
виплатив відповідну страхову суму, то
дані обставини щодо повернення
залишкової вартості автомобіля - не
можуть мати місце, оскільки право на
відшкодування власнику фізично
знищеного транспортного засобу шляхом
сплати різниці між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди має
виключно страховик в порядку ст.ст. 29, 30
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», при цьому право
на залишки транспортного засобу
отримує також страховик чи МТСБУ, що
передбачено ст. 30 вказаного закону в
редакції чинній на момент ДТП, однак,
враховуючи можливість застосування
аналогії закону, дані правовідносини
щодо права на залишки пошкодженого
транспортного засобу не можуть бути
реалізовані, так як в даному випадку
транспортний засіб був відновлений, що
унеможливлює вчинити відповідні дії.

Допитаний в судовому засіданні як
свідок відповідач по справі ОСОБА_3
суду показав, що перебував в трудових
відносинах з лісгоспом. Згідно наказу
автомобіль ВАЗ 2107 був закріплений за
ним. В день вчинення ДТП виїжджав
автомобілем з території контори
лісгоспу, яка знаходиться по вул.
Ватутіна, 16, м. Бердичів, де в бухгалтера
отримав подорожній лист. В той день
виконував посадові обов'язки. ОСОБА_5
після ДТП неодноразово телефонував та
зазначав про необхідність розрахунку
за пошкоджений автомобіль, а тому він
передав йому 4000,00 тис. дол. США, що
еквівалентно 31960 грн. та 300 Євро, що
еквівалентно 2943,00 грн., відібравши
відповідну розписку.

Зміст розписки наданої 18.07.2012 року
ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_3 коштів
вказує, що ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування завданої ОСОБА_5
шкоди 4000,00 тис. дол. США, що
еквівалентно 31960 грн. та 300 Євро, що
еквівалентно 2943,00 грн. (т.1 а.с. 246).

Оцінюючи вищезазначені докази,
суд приходить до висновку, що покази
ОСОБА_3 в частині зазначення правової
природи передачі ОСОБА_5 коштів на
підставі розписки - суперечать змісту
погодженої сторонами розписки, який
стосується відшкодування завданої
шкоди ОСОБА_5, а не стосується
відшкодування завданої майнової шкоди
власнику пошкодженого автомобіля
ОСОБА_4, адже розуміючи зміст розписки
сторона таких правовідносин могла не
підписувати її, в силу чого суд вважає,
що в цій частині покази свідка судом
відхиляються, а тому вирішуючи даний
спір, сплачені ОСОБА_3 кошти ОСОБА_5 за
завдану йому шкоду - не можуть бути
враховані, оскільки вони не
передавались на відшкодування
майнової шкоди, завданої власнику
пошкодженого автомобіля, і не
передавались безпосередньо ОСОБА_4, при
цьому суд звертає увагу, що вирішення,
можливо спірних правовідносин,
пов'язаних з написанням даної розписки,
можуть бути окремим предметом судового
розгляду при відповідному зверненні до
суду учасників таких правовідносин.

Відповідно до норми ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі,
якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. На вимогу особи,
якій завдано шкоди, та відповідно до
обставин справи майнова шкода може
бути відшкодована і в інший

спосіб, зокрема, шкода, завдана майну,
може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо).

Суд при ухваленні рішення
враховую, що ст. 22 ЦК України регулює
відшкодування саме майнової шкоди, та
бере до уваги вказівку Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ по даній справі(т.1 а.с. 254) про
відшкодуванні власниці пошкодженого
автомобіля саме майнової шкоди, при
цьому суд враховує, що відшкодування
власнику пошкодженого транспортного
засобу витрат, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу, можливо
страховиком виключно в порядку ст. 29
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

А тому, виходячи із висновку
експерта, де завдана позивачу майнова
та матеріальна шкода визначена на
рівні 237351,87 грн., беручи до уваги
відновлення позивачем пошкодженого
автомобіля, однак не надання суду
жодного доказу вартості відповідних
відновлювальних робіт, що позбавляє та
унеможливлює суд врахувати такі
величини при ухвалені рішення, суд
вважає, що розмір компенсації позивачу
за завдану майнову шкоду під час ДТП,
яке відбулось 14.12.2012 року на автодорозі
Житомир Могилів Подільський, в
результаті якої було пошкоджено
належний йому автомобіль марки
«Мерседес Бенц» S350 2007 року випуску н.з.
НОМЕР_3, становить 237351 грн. 87 коп.

Зміст ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України
прописує, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Відповідно до норми ч.1 ст. 1172 ЦК
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Враховуючи, що в судовому
засіданні суд прийшов до висновку, що
ОСОБА_3 під час ДТП, яке відбулось 14.12.2012
року на автодорозі Житомир Могилів
Подільський, в результаті якої було
пошкоджено належний ОСОБА_4 автомобіль
марки «Мерседес Бенц» S350 2007 року
випуску н.з. НОМЕР_3, керував
автомобілем ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_4, що є
власністю ДП "Дзержинський лісгосп
АПК", під час виконання своїх трудових
(службових) обов'язків, при цьому суду
не було надано жодного належного та
допустимого доказу неправомірного
заволодіння ним відповідним
автомобілем, в силу чого в розумінні ч.1
ст. 1172 ЦК України та з огляду на
вказівки Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ по даній справі(т.1
а.с. 254) суд вважає, що саме ДП
"Дзержинський лісгосп АПК" повинно
відшкодувати позивачу завдану майнову
шкоду, а тому позовні вимоги в цій
частині зверненні до відповідача
ОСОБА_3 є безпідставними та задоволенню
не підлягають..

Визначаючи розмір відшкодування
ДП "Дзержинський лісгосп АПК" завданої
позивачу майнової шкоди, суд враховує
сплачену страховиком суму страхового
відшкодування в розмірі 49500 грн. 00 коп.,
а тому розмір компенсації ДП
"Дзержинський лісгосп АПК" завданої
позивачу майнової шкоди під час ДТП,
яке відбулось 14.12.2012 року на автодорозі
Житомир Могилів Подільський, в
результаті якої було пошкоджено
належний ОСОБА_4 автомобіль марки
«Мерседес Бенц» S350 2007 року випуску н.з.
НОМЕР_3, становить 187851 грн. 87 коп.( 237351,87 -
49500,00 = 187851,87).

Зміст ч.1 ст. 23 ЦК України прописує, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Норма ч.1 ст. 60 ЦПК України зазначає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
розгляді справи. Особа, яка бере участь
у справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в Постанові від 31 березня 1995
року № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

З огляду на зазначене, суд при вирішені
вимоги про стягнення з відповідачів ДП
"Дзержинський лісгосп АПК" та ОСОБА_3 на
користь позивача моральної шкоди,
виходив із доведеності позивачем тих
обставин, на які він посилається як на
підставу своїх вимог, врахувавши право
позивача розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд, в силу чого суд вважає, що
позивач не навів жодного належного та
допустимого доказу того, що вказані
відповідачі завдали йому моральної
шкоди, в результаті чого мали місце
фізичні, душевні та психічні
страждання, а тому в цій частині
позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження, а відтак задоволенню не
підлягають.

Щодо позовних вимог відносно стягнення
з відповідача ОСОБА_5 на користь
позивача завданої матеріальної шкоди,
то суд також вважає, що в цій частині
позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження, в силу чого задоволенню
не підлягають, оскільки не надано
жодного належного та допустимого
доказу того, що вказаний відповідач
завдав позивачу матеріальної шкоди.

При ухвалені рішення суд бере до уваги
правову позицію Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, закріплену в п. 6, п. 9 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» де зазначено, що
Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, не відповідає за
шкоду, завдану цим джерелом, якщо
доведе, що воно вибуло з його володіння
внаслідок протиправних дій інших осіб
(наприклад, у разі незаконного
заволодіння транспортним засобом),
внаслідок непереборної сили
(наприклад, у разі стихійного лиха), а не
з його вини.

За даних обставин, враховуючи
вказівки Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ по даній справі
щодо компенсації позивачу саме
майнової шкоди, з огляду на відновлення
позивачем пошкодженого автомобіля та
не надання суду жодних доказів
вартості відповідних відновлювальних
робіт, що унеможливлює суд врахувати
такі витрати, беручи до уваги те, що
ОСОБА_3 під час ДТП керував довіреним
йому автомобілем, виконуючи свої
трудові обов'язки, а ДП "Дзержинський
лісгосп АПК", якому належить
відповідний автомобіль, не довів
обставин вибуття такого автомобіля з
його володіння внаслідок протиправних
дій ОСОБА_3, в силу чого в розумінні ч.1
ст. 1172 ЦК України за завдану шкоду
відповідальність повинен нести
власник відповідного автомобіля -
відповідач ДП "Дзержинський лісгосп
АПК", а тому суд вважає, що завдана
позивачу майнова шкода, враховуючи
розмір страхового відшкодування,
підлягає компенсації на його користь
лише з ДП "Дзержинський лісгосп АПК" в
розмірі 187851 грн. 87 коп., при цьому в
іншій частині позовні вимоги свого
підтвердження в судовому засіданні не
знайшли, а відтак задоволенню не
підлягають.

Враховуючи, що сплата судового
збору, який в даному випадку не може
перевищувати 3441 грн. 00 коп., була
відстрочена ухвалою суду до прийняття
рішення, з огляду на відсутність в
матеріалах справи та не надання суду
доказів понесення сторонами витрат на
правову допомогу, суд вважає, що судові
витрати підлягають розподілу в порядку
ст. 88 ЦПК України пропорційно до
задоволеної частини вимог з
врахуванням того, що позовні вимоги,
звернені до СК «Провідна», були
останньою виконані добровільно, що не
позбавляє таку особу відшкодування
сплаченої суми судового збору за
розмір заявлених до неї вимог, а тому
суд вважає, що на користь держави
необхідно стягнути з ДП "Дзержинський
лісгосп АПК" судовий збір в розмірі 2167
грн. 83 коп., що відповідає 63 %
задоволених позовних вимог, з СК
«Провідна» на користь держави
необхідно стягнути судовий збір в
розмірі 500 грн. 00 коп., а з ОСОБА_4 на
користь держави необхідно стягнути
залишок суми судового збору - 773 грн. 17
коп., виходячи із максимального його
розміру, який необхідно було сплатити
за подання відповідного позову.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 22, 23, 1172 ЦК України, ст.
ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ДП "Дзержинський
лісгосп АПК" на користь ОСОБА_4 187851 грн.
87 коп. (сто вісімдесят сім тисяч
вісімсот п'ятдесят одну грн. вісімдесят
сім коп.), що становить компенсацію за
завдану майнову шкоду автомобілю марки
«Мерседес Бенц» S350 2007 року випуску н.з.
НОМЕР_3 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась 14.12.2011 року на автодорозі
Житомир-Мог. Подільський.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ДП "Дзержинський
лісгосп АПК" на користь держави судовий
збір в розмірі 2167 грн. 83 коп.

Стягнути з СК «Провідна» на
користь держави судовий збір в розмірі
500 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір в розмірі 773 грн. 17
коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя