Справа № 445/2128/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Золочівський
районний суд Львівської області

в складі судді
Постигача Б. А.

при секретарі Захарчук
Н.Я.

з участю адвокатів ОСОБА_1 і
ОСОБА_2

розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Надія" про стягнення
частки майна ,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_3 30 жовтня 2013 року
звернулась в суд з позовом до
товариства з обмеженою
ваідповідальністю "Надія" і в цьому
позові вона просить стягнути з
товариства в її користь вартість її
частки в в розмірі 6,6 % від вартості
майна товариства.

Свій позов вона обгрунтовує тим ,
що працювала заступником директора
державного комунального торгівельного
підприємста ( ДКТП) "Надія" ( тепер це
ТзОВ "Надія") , яке знаходиться в м.
Золочеві Львівської області по вул.
Сковороди 1.

У відповідності до статуту ДКТП
"Надія" від 5.05.1992 року і підписного
листа учасників товариства було нею
заявлено кошти на придбання об`єкта
приватизації в сумі 2408,57 грн. , що
становило 6,6% до вартості майна.

В 1997 році вона виїхала на роботу за
кордон і знаходиться там до цього часу
, періодично приїжджаючи в Україну.
12.11.2000 році вона була звільнена з ДКТП
"Надія" за власним бажанням. Рішенням
загальних зборів товариства покупців
від 11 листопада 2001 року її було
звільнено від виконання обов`язків
голови товариства та виключено з
членів товариства з виділенням її
частки в майні товариства в розмірі 6,6%
в грошовому еквіваленті.

Їй мали бути виплачені кошти в сумі 2408,57
грн. шляхом переводу на депозитний
рахунок з послідуючою виплатою їй
особисто або законному представнику.

18.11 2001 р. було зареєстровано ТзОВ
"Надія", яке являється правонаступником
ДКТП "Надія". 18.07 2013 р. вона звернулася з
письмовою заявою до ТзОВ "Надія", яке
вважала правонаступником ДКТП "Надія" ,
про визначення та виділення їй , як
колишньому співзасновнику ДКТП "Надія"
, належної їй на праві власності частки
майна із майна спільної часткової
власності та надання відповідної
інформації щодо виключення її з ДКТП та
розпорядження її часткою у майні, в
чому їй було відмовлено листом по тій
причині, що вона не є членом ТзОВ
"Надія".

З такою відмовою вона не
погодилася, оскільки до підписаного
листа учасників товариства покупців
членів трудового колективі ДКТП "Надія"
вона мала право на придбання об`єкта
приватизації - нежитлового приміщення
магазину "Гастроном" №1 м. Золочів вул.
Сковороди 1 в межах суми коштів,
заявлених нею на придбання об"єкту
приватизації у сумі, що становила на
час утворення ДКТП "Надія" 2408 грн. 57 коп.
та становила 6,6 % частки від вартості
майна товариства .

На даний час розрахунок із нею не
проведено.

З усної відповіді директора ТзОВ
"Надія" щодо виплати їй грошового
еквіваленту у сумі 2408,57 грн., яка ніби -
то відповідає 6,6 % вартості належної їй
частки майна колишнього ДКТП "Надія"
вона не згідна, оскільки сума 2408,57 грн.,
заявлених у 1992 році коштів придбання 6,6
% майна ДКТП не могла відповідати тій же
сумі 2408,57 грн станом на 2001 рік, оскільки
протягом минулих 9 років пройшла
інфляція, обезцінилися кошти,
нерухомість виросла в ціні.

Тому вона просить стягнути з ТзОВ
"Надія" еквіваленту вартості, належної
їй на час виключення її з ДКТП "Надія"
частки майна, що становила 6,6 % у майні
спільної часткової власності.

Представник ТзОВ "Надія" позову не
визнала і пояснила , що ОСОБА_3 на час
приватизації мала 6,6 % в майні ДКТП
"Надія" . На той час в грошовому виразі
її ця частка становила 2408,57 грн.

Але ОСОБА_3 в 1997 році виїхала на роботу
за кордон , участі в роботі
підприємства не приймала, на роботу не
виходила. Тому рішенням загальних
зборів в 2001році вона була виключена з
учасників товариства і було прийнято
рішення про виплату їй її частки в
майні грошима в сумі 2408,57 грн.

. Але позивачка відмовилась ці гроші
отримувати , підтвердила це в своєму
листі , на зборах трудового колективу.

З 2001 року по сьогоднішній день вона
своїх грошей не отримала і пропустила
строк позовної даності. Тому вона
просить в задоволенні її позову
відмовити.

Оцінивши подані сторонами докази ,
суд прийшов до переконання , що позов
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як видно з загальних зборів
товариства покупців ДКТП "Надія" від
11.11.2001 року , то збори вирішили
звільнити ОСОБА_3 від обов`язків голови
товариства та виключити її з членів
товариства. Ці ж збори вирішили
виплатити їй її частку в майні
товариства ( 6,6%) в грошовому виразі в
сумі 2408,57 грн.

Суд встановив , що і на сьогодні ці
кошти позивачці не виплачені .
Безспірно , що це порушення права
позивачки.

Але , з огляду на те , що ТзОВ "Надія"
просить застосувати строк позовної
давності , суд враховує такі обставини.

Допитані судом свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 , всі працівники ТзОВ "Надія",
пояснили , що ОСОБА_3 пропрацювала в
товаристві до 1997 року , а потім
залишила робту і виїхала на заробітки
за кордон.

Вони звертались до родичів позивачки
, її чоловіка щоб та прийшла в
товариство і отримала свою частку , але
ОСОБА_3 спочатку прислала листа в якій
образливо про них всіх висловилася і
відмовилась від частки ..

В 2006 році померла мати ОСОБА_3 і вона
приїхала на похорон матері. ОСОБА_3
прийшла в магазин , просила зібрати
працівників . На цих зборах їй було
запроновано отримати свою частку в
майні в грошах , але ОСОБА_3 відмовилась.

Як видно з листа позивачки від 17.12.2001
року , який нею написаний власноручно і
який був адресований ТзОВ "Надія" , що
підтвердила в судовому засіданні її
дочка ОСОБА_8 , то в цьому листі ОСОБА_3
прямо вказує , що їй нічого не треба , а
свої ваучери і 908 грн. нехай працівники
залишать собі на "чорну годину".

Цей лист прямо вказує на те , що
позивачка знала про те , що їй її частка
в майні товариста виділена в грошах ,
але вона сама добровільно відмовилась
від цих коштів.

Отже в судовому засіданні чітко
встановлено , що 17.12.2001 року ОСОБА_3
знала про порушення свого права.

У відповідності до ст.257 ЦК України на
ці правовідносити поширюється
загальний строк позовної давності в 3
роки. Цей строк почався 17 грудня 2001
року і закінчився 17 грудня 2004 року. З
цього часу пройшло вже більше 9 років.

ОСОБА_3 мала можливість звернутись в
суд за захистом свого права в межах
строку позовної давності , але цього не
зробила.

У відповідності до ст. 267 ч.4 ЦК
Укроавїни сплив позовної даності , про
застосування якої заявлено стороною у
спорі , є підставою для відмови у
позові.

ТзОВ "Надія" з письмовою заявою про
застосування строку позовної давності
звернулось в суд ще 21.1.2013 року.

Керуючись ст.209,212-15 ЦПК УКраїни ,
ст.256, 267 ч.4 ЦК України суд ,

В И Р І Ш
И В :

в задоволенні позову ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Надія" про стягнення
вартості 6,6 % в майні товариства
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
на протязі 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя :