Справа № 500/715/14-ц
Провадження № 2/500/1071/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовними вимогами, якими просить
встановити факт спільного проживання
ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_7,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття
спадщини, а саме на 03.12.2011 року та
визнати за нею, як спадкоємицею за
заповітом, право власності на 3/17 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, який складається з
літ. «А» кв. 2, приміщення № 1 - коридор, №
2, 3, 4 - житлові кімнати, № 5 - кухня, № 6 -
санвузол, літ. «Г» - сарай, який належав
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, мотивуючи
тим, що державним нотаріусом їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із тим, що
згідно статті 1270 Цивільного кодексу
України необхідно було протягом шести
місяців із дня смерті спадкодавця
подати заяву про прийняття спадщини, і
заява не була подана.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та наполягають на їх
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав та не заперечує
проти їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явились, про розгляд
справи повідомленні належним чином,
надали до суду заяви, якими позовні
вимоги визнають та не заперечують
проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивача, відповідача,
допитавши свідка, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування від 21.04.1992 року,
посвідченого держаним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори Великовою М.Д., зареєстрованого
в реєстрі за № 4/2264, ОСОБА_7 належить 3/17
частин житлового будинку з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1, який складається з
літ. «А» кв. 2, приміщення № 1 - коридор, №
2, 3, 4 - житлові кімнати, № 5 - кухня, № 6 -
санвузол, літ. «Г».

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України
встановлено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 06.12.2011 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 3/17
частин житлового будинку з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1, який складається з
літ. «А» кв. 2, приміщення № 1 - коридор, №
2, 3, 4 - житлові кімнати, № 5 - кухня, № 6 -
санвузол, літ. «Г».

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України
визначено, що право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України
встановлено, що заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого
15.04.1999 року державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори Єфіменко М.Д., зареєстрованого
в реєстрі за № 4/1844, ОСОБА_7 заповіла все
її майно, де б воно не знаходилось і з
чого б воно не складалось і взагалі все
те на що на день її смерті вона матиме
право за законом - ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частках
кожному.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) № 36511274 від
04.02.2014 року, наданого Ізмаїльською
державною нотаріальною конторою,
заповіт ОСОБА_7 від 15.04.1999 року,
зареєстрований за № 4/1844 не змінювався
та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині, незалежно від змісту
заповіту після смерті ОСОБА_7
відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Як було встановлено судом, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у встановлений
законом строк з заявою про прийняття
спадщини не звертались, що
підтверджено витягом зі Спадкового
реєстру (спадкові справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину) № 36511264 від 04.02.2014 року,
наданим Ізмаїльською державною
нотаріальною конторою та разом із
спадкодавцем не мешкали, що
підтверджено будинковою книгою на
квартиру АДРЕСА_1, тобто вважаються
такими, які фактично не прийняли
спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

В судовому засіданні було встановлено
та показаннями свідка ОСОБА_10
підтверджено те, що ОСОБА_1 в період
часу з 2006 року до 03.12.2011 року спільно
мешкала з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1,
тобто вважається такою, яка фактично
прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю державного
нотаріуса Ізмаїльської державної
нотаріальної контори Черненко С.М. за №
222/01-16 від 04.02.2014 року, позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із тим, що
згідно статті 1270 Цивільного кодексу
України необхідно було протягом шести
місяців із дня смерті спадкодавця
подати заяву про прийняття спадщини, і
заява не була подана.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача та відповідача,
допитавши свідка, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
відповідачі визнали позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222,
1233, 1234, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності
на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_7,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття
спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 3/17 частин житлового
будинку з надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
складається з літ. «А» кв. 2, приміщення
№ 1 - коридор, № 2, 3, 4 - житлові кімнати, №
5 - кухня, № 6 - санвузол, літ. «Г» - сарай.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар