Справа № 192/2680/13-ц
Провадження № 2/192/119/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді
Омелюх В.М.,

при секретарі - Короті
Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт.Солоне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до
Сурсько-Михайлівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування за
заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач з урахуванням доповнень від 13
березня 2014 року звернувся до суду з
позовом до відповідача про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за заповітом.

На обґрунтування позову посилається на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся
ОСОБА_2, після смерті якої відкрився
спадок на належне їй на праві власності
майно у вигляді житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці
Сурсько-Михайлівської сільської ради
та який вона згідно нотаріально
посвідченого заповіту від 14 квітня 1997
року в разі своєї смерті заповідала
йому.

Рішенням виконавчого комітету
Солонянської районної ради народних
депутатів у Дніпропетровській області
№143/3 від 20 липня 1989 року «Про визнання
права власності на житлові будинки» за
ОСОБА_2 було визнано право власності на
зазначений житловий будинок, але за
життя нею не було оформлено
правовстановлюючих документів. В той
же час, відповідно до записів в
погосподарських книгах
Сурсько-Михайлівської сільської ради
на померлу ОСОБА_2 було зареєстровано
особові рахунки, відповідно до яких
саме вона була зазначена головою
господарства та власником житлового
будинку, право власності на який на
період виникнення спірних
правовідносин відповідно до діючого
законодавства не залежало від
державній реєстрації цього права,
оскільки розташовані в сільській
місцевості будинки та домоволодіння не
підлягали державній реєстрації, а
право власності на житлові будинку
виникало відповідно до записів в по
господарських книгах відповідної
сільської ради.

Після смерті спадкодавця він як
спадкоємець за заповітом звернувся до
Солонянської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, яка складалась з зазначеного
житлового будинку АДРЕСА_1, але у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на житловий будинок
померлої, нотаріусом було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом через відсутність
правовстановлюючого документа на
будинок на ім'я померлого спадкодавця.

Вважає, що має право на спадкове майно у
вигляді житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, який належав
спадкодавцеві, оскільки він в
установлений законом строк звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але в зв'язку з
відсутністю у померлої бабусі
правовстановлюючого документа на
житловий будинок позбавлений
можливості оформити свої спадкові
права, оскільки нотаріус не визнає
права померлого на спірний житловий
будинок, внаслідок чого змушений
звернутися з позовом до суду.

Позивач та його представник, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи (а.с.42), у судове
засідання не з'явилися. Згідно поданої
до суду письмової заяви представник
позивача в межах повноважень за
довіреністю прохав проводити розгляд
справи у їх відсутність за наявними в
матеріалах справи доказами, позов
підтримали в повному обсязі та прохали
задовольнити (а.с.5-6,51-54).

Представник відповідача -
територіальної громади в особі
Сурсько-Михайлівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області, який
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи(а.с.45), у судове
засідання не з'явився. Згідно письмової
заяви прохали розглядати справу у
відсутність їх представника, позов
визнали (а.с.50).

В зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК
України ухвалив здійснювати розгляд
справи у відсутність сторін, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
по наявним у справі доказах.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, при
цьому доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях, а кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень, крім випадків
встановлених цим законом.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сурсько-Михайлівка
Солонянського району
Дніпропетровської області померла
бабуся позивача ОСОБА_2 (а.с.8,22,30,33), в
зв'язку з чим відкрилась спадщина на
належне їй на праві власності майно, в
тому числі у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, в якому померла була
зареєстрована та проживала на день
своєї смерті(а.с.32).

Житловий будинок був збудований до 1964
році та розташований на
неприватизованій земельній ділянці
площею 0.15 га, що вбачається з виданого
ТОВ «Абріс» Солонянського району
Дніпропетровської області технічного
паспорту та довідки
Сурсько-Михайлівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області (а.с.12-15,19).

Згідно рішення виконавчого комітету
Солонянської районної ради народних
депутатів у Дніпропетровській області
№143/3 від 20 липня 1989 року «Про визнання
права власності на житлові будинки» за
ОСОБА_2 було визнано право власності на
розташований на території
Сурсько-Михайлівської сільської ради
по вулиці Леніна в селі
Сурсько-Михайлівка Солонянського
району Дніпропетровської області
житловий будинок з надвірними
будівлями (а.с.11), але на день смерті на
який нею не було отримано
правовстановлюючих документів та не
проведено державної реєстрації права
власності на нерухоме майно відповідно
до вимог діючого на день смерті
спадкодавця законодавства (а.с.34).

В той же час, спірний житловий будинок
було збудовано відповідно до діючого
на час такого будівництва
законодавства, при цьому відсутність
факту державної реєстрації права
власності на нерухоме майно за
померлою не свідчить про те, що у неї не
виникло право власності на спірний
житловий будинок відповідно до
приписів діючих станом на 1962-1977 роки
нормативних актів, оскільки в 1964 році,
тобто на час виникнення права
власності на нерухоме майно за
померлою, момент виникнення права
власності на житловий будинок не
залежав від державної реєстрації цього
права, так як зазначені норми
законодавства почали діяти лише з 01
січня 2004 року відповідно до ЦК України
2003 року, а право власності у померлої на
спірний житловий будинок виникало на
підставі записів в по господарській
книзі відповідної сільської ради,
оскільки відповідно до ЦК України 1963
року, абзацу 2 п.6 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах та селищах міського типу
Української РСР від 31.01.1966 року, чинним
на момент виникнення у померлого
спадкодавця права власності на
житловий будинок, не підлягали
державній реєстрації будинки і
домоволодіння, що розташовані в
сільських населених пунктах, які
адміністративно підпорядковані містам
або селищам міського типу, але до них не
приєднанні, а право власності на такі
житлові будинку підтверджувалось
записами у по господарських книгах
сільських рад, що підтверджується і
зазначеним вище рішенням виконавчого
комітету Солонянської районної ради
народних депутатів у
Дніпропетровській області №143 від 20
липня 1989 року та відсутності в
технічному паспорті на будинок
відмітки про самочинне
будівництво(а.с.11-15).

За життя спадкодавця за результатами
проведеної інвентаризації житлового
фонду рішенням виконкому
Сурсько-Михайлівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області №6 від 24
січня 2007 року житловому будинку, який
належав ОСОБА_2 було присвоєно адресу:
АДРЕСА_1 (а.с.4), що підтверджується також
і витягами з по господарських книг
Сурсько-Михайловської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина на спадкове майно померлої, до
якого входив в тому числі і житловий
будинок АДРЕСА_1 (а.с.19) та будівництво
якого разом з господарськими будівлями
та спорудами протягом 1964-1965 років
згідно висновку відділу
містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області від 04 червня 2013 року №67
здійснено відповідно до вимог ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» (а.с.20),
який затверджено рішенням виконкому
Сурсько-Михайлівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області №7а від 11
грудня 2012 року (а.с.21).

При житті померлою ОСОБА_2 14 квітня 1997
року було складено заповіт, який
нотаріально посвідчено у
Сурсько-Михайлівській сільській раді
Солонянського району
Дніпропетровської області за реєстром
№46, за яким вона в разі своєї смерті
заповідала своєму онуку - позивачу
ОСОБА_1 все своє майно де б воно не було
та з чого б не складалося (а.с.23,32).

За місцем відкриття спадщини за
заявою позивача ОСОБА_1 як спадкоємця
за заповітом Солонянською державною
нотаріальною конторою
Дніпропетровської області відкрито
спадкову справу №35/2011(а.с.24,29-35), з якої
вбачається, що позивачем в
установлений законом строк було подано
заяву про прийняття спадщини за
заповітом. Згідно постанови від 15
лютого 2012 року державним нотаріусом
Солонянської державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 в
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
спірний житловий будинок на ім'я
померлої ОСОБА_2 (а.с.25,34,35), що свідчить
про те, що позивач позбавлений
можливості оформити право на спадщину
на житловий будинок за заповітом в
позасудовому порядку. Інші спадкоємці
як за повітом, так і за законом в
установлений законом строк з заявами
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
не звертались.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, а за позивачем необхідно
визнати право власності на належний
померлому спадкодавцю ОСОБА_2 житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.100-104 ЦК України 1963 року, ст.ст. 328,
346, 392, 1216-1226, 1258-1267,1268,1270,1273-1275,1296-1299 ЦК
України, Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах та селищах міського типу
Української РСР від 31.01.1966 року ст.ст.
10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до
Сурсько-Михайлівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування за
заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності в порядку спадкування за
заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
бабусі ОСОБА_2 на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: суддя