КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2851/13-ц
Провадження № 2/488/520/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.02.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Варакута Є.В.,

за участю позивача ОСОБА_2,

та відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини , -

в с т а н о в и в :

В червні 2013 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом до відповідача - ОСОБА_3, в обґрунтування якого вказала, вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем починаючи з 21.08.1999 року. І в цьому шлюбі у них народився спільний син Данило, 13.09.2001 р., який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

В свою чергу відповідач не надає коштів на утримання свого сина, чим ставить позивачку у скрутний матеріальний стан, так як її заробітку недостатньо для нормального утримання та розвитку дитини.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2013 року позов ОСОБА_2 був задоволений у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням суду, відповідач подав заяву про його перегляд, і ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.12.2013 р. заочне рішення було скасоване, а цивільна справа була призначена до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні по справі позивачка підтримала свій позов у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що фактично дитина знаходиться на його утриманні, і саме він займається її вихованням та доглядом через те, що позивачка часто виїжджає за межі України.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.1999 року, і в шлюбі у них народився спільний син - Данило, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі.

Частина 1 статті 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. При цьому частина 3 цієї статті визначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Із наданої відповідачем характеристики на дитину за місцем навчання вбачається, що починаючи з червня 2013 року дитина проживає разом із батьком, а мати перебуває за кордоном. При цьому дитина доглянута, охайна, а батько регулярно цікавиться її навчанням.

Із копії акту про проживання від 21.02.2014 року вбачається, що дитина проживає разом із батьком, який займається її утриманням та вихованням.

Із копії акту обстеження умов проживання від 24.02.2014 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради вбачається, що з червня 2013 року дитина проживає разом із батьком, який займається її вихованням та утриманням.

Із копій чеків та квитків, наданих відповідачем вбачається, що він несе витрати на утримання сина та на його оздоровлення.

Позивачка у судовому засіданні не заперечувала того, що вона дійсно періодично виїжджає за межі України через те, що займається оформленням документів для виїзду на постійне проживання до Росії, і в цей час за дитиною доглядає її мати, а інколи відповідач. При цьому позивач не надала суду доказів, які б спростували надані відповідачем письмові докази, та підтвердили її право на отримання від нього аліментів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачка не довела свій позов, чим не виконала свій обов'язок щодо доказування, що передбачений ст. 10 ЦПК України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення її позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.І. Селіщева