РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/16426/13-ц

Пров. №2/668/170/14

11.03.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без
самостійних вимог щодо предмету спору:
Виконавчий комітет Суворовської
районної у м. Херсоні ради - орган опіки
та піклування Суворовського району м.
Херсона, ОСОБА_6, про переведення прав
та обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу та визнання недійсним
договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, в якому просила перевести права
та обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу від 05.01.2012 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на її
неповнолітню дочку ОСОБА_2, а також
визнати недійсним договір дарування
від 11.05.2012 року, укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
співвласниками квартири спільного
заселення АДРЕСА_1 були ОСОБА_4, ОСОБА_6
та ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_8 неповнолітня
ОСОБА_2 успадкувала 1/3 частину
приміщення у спірній квартирі. Крім неї
спадкоємцями померлого є ОСОБА_3 та
ОСОБА_9, які також успадкували по 1/3
частині квартири.

При оформленні спадщини у листопаді 2013
року позивачу стало відомо, що 05.01.2012
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено
договір купівлі-продажу приміщення
спірної квартири, а 11.05.2012 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір
дарування 1/3 частини приміщення
спірної квартири.

Своєї згоди на відчуження спірної
квартири позивач, як законний
представник дитини, не давала. Із
письмовим повідомленням про намір
продати свою частку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
звертались.

Позивач вважає, що за договором
купівлі-продажу порушено переважне
право купівлі ОСОБА_2, а тому на неї слід
перевести права та обов'язки покупця.

Договір дарування, на її думку, порушує
права та інтереси неповнолітньої
дитини, як спадкоємця ОСОБА_8

У судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені позовні
вимоги в повному обсязі, просила їх
задовольнити з підстав зазначених у
позові.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
позов не визнали, проти його
задоволення заперечували, надали свої
письмові заперечення проти позову, які
мотивовано тим, що ОСОБА_4 був власником
окремого приміщення в квартирі
спільного заселення, яке не
відносилось до спільної часткової
власності, у зв'язку з чим позивач не
мала переважного права купівлі. Крім
того, договір дарування жодним чином не
порушує права неповнолітньої дитини.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третя
особа ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явились, про розгляд справи
повідомлялись неодноразово, причини
неявки суду не відомі, письмові
заперечення проти позову суду не
надавали.

Представник органу опіки та піклування
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
є квартирою спільного заселення, яка
складається з трьох окремих жилих
кімнат та приміщень загального
користування, що підтверджується
інвентарними справами № 83333, 63987, 83332.

Власниками кожної з кімнат на підставі
свідоцтв про право власності були
ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, кожен з яких
використав своє право і приватизував
окремі кімнати в квартирі спільного
заселення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Належну йому
на праві власності кімнату в квартирі
спільного заселення по 1/3 успадкували
ОСОБА_3 (мати померлого), ОСОБА_9 (донька
помрлого) та неповнолітня ОСОБА_2
(донька померлого).

05.01.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
укладено договір купівлі-продажу
приміщення у спірній квартири.

11.05.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
укладено договір дарування 1/3 частини
приміщення у спірній квартирі.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині
переведення прав та обов'язків покупця
за договором купівлі-продажу від 05.01.2012
року є необґрунтованими. Оскільки
відповідно до договору купівлі-продажу
ОСОБА_4 продав майно, яке належало йому
на праві власності.

Статус спільного заселення квартири не
утворює спільної часткової власності
на приміщення цієї квартири, кожне з
окремих приміщень є самостійним
об'єктом права власності, що відповідає
вимогам Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. За ст. 317 ЦК України
власникові належить право
розпоряджатися своїм майном.

Отже позивач не мала переважного права
купівлю цього приміщення.

Таким чином, при відчужені спірного
приміщення, яке належало ОСОБА_4, не
були порушені права неповнолітньої
ОСОБА_2, а відтак суд не вбачає підстав
для переведення на неї прав та
обов'язків покупця за договором
купівлі-продажду.

Не є також обґрунтованими вимоги щодо
визнання договору дарування недійним.

Так, позивач в якості підстав позову в
цій частині посилається на вимоги
ст.ст. 11, 17, 18 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», ст. 177 СК України.

Однак ці правові норми не можуть бути
застосованими до спірних
правовідносин, оскільки регулюють
відносини щодо додержання батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
майна.

ОСОБА_4 не є матір'ю неповнолітньої
ОСОБА_2 або особою, яка її замінює, а
відтак відчужуючи частину спірного
нерухомого майна шляхом дарування, не
була зобов'язана діяти у порядку та у
спосіб, які передбачають зазначені
вище норми права.

Чинним законодавством України не
передбачено обмежень при реалізації
права власника на розпорядження майном
в залежності від того чи мають право на
користування ним інші особи, зокрема,
неповнолітні діти, якщо власник не є їх
батьком або ж особою, яка його замінює.
Інших підстав для визнання договору
дарування недійсним позивачем не
зазначено.

Крім того, в судовому засіданні було
встановлено, що договір дарування від
11.05.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є
удаваною угодою, насправді між
сторонами було укладено договір
купівлі-продажу, що підтвердив і сам
ОСОБА_5, пояснивши, що після сплати
ОСОБА_3 коштів за майно ними вирішено
оформити відчуження майна договором
дарування.

Відповідно до положень ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Згідно вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 362 ЦК України у
разі продажу частки у праві спільної
часткової власності співвласник має
переважне право перед іншими особами
на її купівлю. Продавець частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний письмово повідомити інших
співвласників про намір продати свою
частку.

Відповідно до ч. 4 ст. 362 ЦК України у
разі продажу частки у праві спільної
часткової власності з порушенням
переважного права купівлі співвласник
може пред'явити до суду позов про
переведення на нього прав та обов'язків
покупця.

Вчинивши договір купівлі-продажу та
оформивши його договором дарування,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 порушили права ОСОБА_9
та ОСОБА_2, як власників по 1/3 частині
приміщення у квартирі спільного
заселення, на переважне право купівлі
частки у спільній частковій власності.

За таких обставин єдиним способом
захисту для позивача є переведення
прав та обов'язків покупця за договором
дарування від 11.05.2012 року, який є
удаваною угодою купівлі-продажу. Такі
вимоги позивачем не заявлялись.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Керуючись 235, 316, 317, 362 ЦК України ст.ст.
209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без
самостійних вимог щодо предмету спору:
Виконавчий комітет Суворовської
районної у м. Херсоні ради - орган опіки
та піклування Суворовського району м.
Херсона, ОСОБА_6, про переведення прав
та обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу та визнання недійсним
договору дарування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.