АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/855/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Шимчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. РІШЕННЯ
20 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Дмитренко М. І. суддів
Бондаренко С. І. , Храпко В. Д. при
секретарі Яремич В.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 25 серпня 2013 року на
свинячому ринку м. Жашків, Черкаської
області він купив двоє поросят у
відповідачки ОСОБА_8, за які заплатив
кошти в сумі 3270 грн. 27 серпня 2013 року він
помітив, що поросята, які він придбав є
«хряки». Після чого позивач поїхав до
ОСОБА_8 з проханням, щоб вона забрала
свої свині та повернула йому гроші, але
вона повідомила, що грошей немає і
свині залишаться у нього. 29 серпня 2013
року позивач завіз свиней в с. Вороне,
Жашківського району, Черкаської
області, відповідачці ОСОБА_8 Гроші
повернути йому вона відмовилася,
повідомивши, що купила автомобіль. 11
вересня 2013 року ОСОБА_7 звернувся із
письмовою заявою на дії відповідачки
до Жашківського РВ УМВС. Окрім
матеріальної шкоди позивачеві було
завдано і моральну шкоду
неправомірними діями відповідачки,
оскільки позивач переживав, тому що
відповідачка відмовилася повертати
кошти. В зв'язку з цим ОСОБА_7 звернувся
до суду і просив стягнути на його
користь 3270 грн. матеріальної шкоди та
1000 грн. моральної шкоди.

Під час розгляду справи в якості
співвідповідача була залучена ОСОБА_6

Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
позов задоволено частково. Вирішено
стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3270
грн. матеріальної шкоди та 229 грн. 40 коп.
судового збору. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, порушення норм
матеріального права, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
не відповідає таким вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судом встановлено, що 25 серпня 2013 року
позивач придбав двоє поросят у ОСОБА_6,
за які він заплатив 3270 грн.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Позивачем не ставилася вимога про
розірвання договору купівлі-продажу,
відсутні і докази істотного порушення
договору з боку відповідачів.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до вимог цього
Кодексу, у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Предмет та підставу позову визначає
виключно позивач (ст. ст. 10, 11 ЦПК
України).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач просив стягнути матеріальну та
моральну шкоду, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги відповідними нормами
Закону України «Про захист прав
споживачів» ст.ст. 1166, 1167 ЦК, України.

Суд першої інстанції ухвалив рішення
та задовольнив позов керуючись
вказаними нормами закону, на які
посилався позивач, обґрунтовуючи
позовні вимоги.

Однак вказані норми закону до вказаних
правовідносин застосовані не можуть
бути.

Так відповідно до п. 18 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавець за цим законом - суб'єкт
господарювання, який згідно з
договором реалізує споживачеві товари
або пропонує їх до реалізації.

У розумінні Закону України «Про захист
прав споживачів» та відповідно до
Закону України N 1775-III від 01.06.2000 року
суб'єкт господарювання - зареєстрована
в установленому законодавством
порядку юридична особа незалежно від
її організаційно-правової форми та
форми власності, яка провадить
господарську діяльність, крім органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, а також фізична особа -
підприємець, а також інвестор, у тому
числі іноземний.

У даному випадку відповідачка ОСОБА_6
не є суб'єктом господарювання, а тому
положення Закону України «Про захист
прав споживачів» на дані
правовідносини не поширюються саме з
цих підстав, а не через те, що придбаний
товар є належної якості, як зазначив
суд першої інстанції.

Вимоги ст. 1167, 1166 ЦК України, на які
позивач посилався при подачі позову до
суду, не застосовується в даному
випадку, оскільки вони поширюються на
правовідносини щодо завдання шкоди в
результаті позадоговірних
правовідносин.

Згідно роз'яснень п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі", у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Позивач не надав достатніх та
беззаперечних доказів порушення своїх
прав, внаслідок придбання товару
неналежної якості, що і зазначив суд
першої інстанції, проте, ухвалив
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, мотивувавши це
загальними засадами цивільного
законодавства, що є необґрунтованим та
незаконним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає до скасування з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Жашківського районного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
- задовольнити.

Рішення Жашківського районного
суду Черкаської області від 10 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі 20 днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :