Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Гребенюка В. В. ,

при секретарях - Миколайцю Я. П.,
розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Служба у справах дітей Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації, про визначення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 (надалі за
текстом - позивач) звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом -
відповідач), третя особа - Служба у
справах дітей Подільської районної у м.
Києві державної адміністрації, про
визначення місця проживання дитини та
стягнення аліментів.

Зазначила, що 29.05.2009 року між позивачем
та відповідачем був укладений шлюб, що
підтверджено свідоцтвом про шлюб від
29.05.2009 року, серія НОМЕР_3, актовий запис
№ 308, видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
(а.с. 8). Від шлюбу сторони мають сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження від 23.06.2011
року, серія НОМЕР_4, актовий запис № 1134,
видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
(а.с. 10). 15.02.2011 року шлюб між сторонами
було розірвано, що підтверджено
свідоцтвом про розірвання шлюбу від
15.02.2011 року, серія НОМЕР_5, актовий запис
№ 42, видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
(а.с. 9). Спільна дитина фактично
проживає з позивачем за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджено формою № 3
виданою КП «Центральний» від 06.12.2013
року за № 2155 (а.с. 11).

З відповідачем виникають постійні
суперечки стосовно місця проживання
дитини, у зв'язку з чим просила
визначити місця проживання дитини
разом з позивачем, оскільки є всі
належні умови для її проживання та
розвитку. Крім того, позивач зазначала,
що відповідач добровільно матеріальну
допомогу на утримання дитини не надає,
а відтак, посилаючись на те, що коштів
на утримання дитини недостатньо, у
зв'язку з чим, просила стягнути з
відповідача на її користь на утримання
сина аліменти у розмірі 1/3 частини
заробітку (доходу) щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше 30 % від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Від представника позивача надійшла
заява про розгляд справи за її
відсутності, у якій вона зазначила, що
підтримує позов у повному обсязі та
проти ухвалення рішення судовому
засіданні не заперечує (а.с. 38).

Від відповідача надійшла заява про
розгляд справи за його відсутності, у
якій він зазначив, що позов визнає у
повному обсязі та проти ухвалення
рішення у судовому засіданні не
заперечує, крім того надав до суду
довідку про доходи (а.с. 39 - 40).

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 СК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
особа має право на попереднє звернення
за захистом своїх сімейних прав та
інтересів до органу опіки та
піклування. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання,
якщо протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду, крім випадку,
передбаченого частиною другою статті
170 цього Кодексу. Звернення за захистом
до органу опіки та піклування не
позбавляє особу права на звернення до
суду. У разі звернення з позовом до суду
орган опіки та піклування припиняє
розгляд поданої йому заяви. При
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини.
Забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Згідно з ст. 153 СК України мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини. Якщо
орган опіки та піклування або суд
визнав, що жоден із батьків не може
створити дитині належних умов для
виховання та розвитку, на вимогу баби,
діда або інших родичів, залучених до
участі у справі, дитина може бути
передана комусь із них. Якщо дитина не
може бути передана жодній із цих осіб,
суд на вимогу органу опіки та
піклування може постановити рішення
про відібрання дитини від особи, з якою
вона проживає, і передання її для
опікування органу опіки та піклування

Статтею 162 СК України передбачено, що
якщо один з батьків або інша особа
самочинно, без згоди другого з батьків
чи інших осіб, з якими на підставі
закону або рішення суду проживала
малолітня дитина, або дитячого закладу
(установи), в якому за рішенням органу
опіки та піклування або суду проживала
дитина, змінить її місце проживання, у
тому числі способом її викрадення, суд
за позовом заінтересованої особи має
право негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання. Дитина
не може бути повернута лише тоді, коли
залишення її за попереднім місцем
проживання створюватиме реальну
небезпеку для її життя та здоров'я або
обставини змінилися так, що повернення
суперечить її інтересам. Особа, яка
самочинно змінила місце проживання
малолітньої дитини, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому, з ким вона
проживала.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначені розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, а також
наявність інших обставин, що мають
істотне значення. Мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України передбачено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду
України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009
року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Оскільки, відповідач визнав позов у
повному обсязі і таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову у
повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 19, 150, 153, 161 - 162, 180, 182, 191 СК України,
ст. ст. 31, 174, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Служба у справах дітей Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації, про визначення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою:
АДРЕСА_1;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти
на утримання дитини (аліменти) ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 20.12.2013 року і до досягнення ОСОБА_3
повноліття - 18 років;

Допустити негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь держави 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок судового
збору;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Гребенюк