АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-7963515/2014
Головуючий у 1 інстанції - Малинников
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Невідомої Т.О.

при секретарі Охневській Т.В.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 листопада 2013 року

в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А
:

В серпні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк»
звернулося до суду з зазначеним
позовом, та вказувало, що 13.06.2008 року між
банком та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір про надання невідновлювальної
кредитної лінії і відповідачці було
надано кредит у розмірі 618 000 доларів
США, строком до 12.06.2023 року, на умовах
щомісячного погашення кредиту за
встановленим графіком та сплатою
відсотків 14,00 % річних за користування
кредитом. Проте, ОСОБА_1 свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, у зв'язку з чим у неї станом на
22.07.2013 року утворилась заборгованість у
сумі 8 848 762,22 грн., яку банк і просив
стягнути.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 20.11.2013 року
позов задоволено повністю.

Не погодившись з заочним рішенням суду
представник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу та посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просить заочне рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
пунктами 6.1, 6.2 договору про надання
невідновлювальної кредитної лінії №
10-29/7409 від 13.06.2008 року передбачено, що у
випадку неможливості вирішення спору
шляхом переговорів сторони, керуючись
ст. 5 Закону України "Про третейські
суди", домовляються про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції та до початку її розгляду по
суті, він подавав заперечення на
позовну заявута клопотання про
залишення позову без розгляду, з
підстав наявності в договорі кредиту
третейського застереження. Проте, суд
безпідставно відмовив в задоволенні
зазначеного клопотання. Вважає, що у
суду не було підстав для ухвалення
заочного рішення.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції особи, які беруть участь у
розгляді справи не з'явились. Про місце
та час розгляду справи повідомлені
належно, причини неявки в судове
засідання не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін, або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом 13 червня 2008 року між
ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено
договір про надання невідновлювальної
кредитної лінії № 10-29/7409 від 13.06.2008 року,
у відповідності до якого останній було
надано кредит у розмірі 618 000 доларів
США строком до 12.06.2023 року, на умовах
щомісячного погашення кредиту за
встановленим графіком та сплатою
відсотків 14, 00 % річних за користування
кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги банку та
стягуючи з ОСОБА_1 кредитну
заборгованість суд першої інстанції
виходив з їх доведеності та того, що
ОСОБА_1 зобов'язання за договором про
надання не відновлювальної кредитної
лінії порушує і станом на 22.07.2013 року у
неї утворилася заборгованість, яка з
врахуванням відсотків та пені склала 8
848 762, 22 грн.

Вирішуючи клопотання представника
відповідача, про залишення без
розгляду позову через наявність в
договорі третейського застереження,
суд виходив з того, що відповідно до
вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, позивач
обрав спосіб захисту своїх прав та
інтересів саме шляхом звернення до
суду із даним позовом.

Проте, такі висновки суду зроблено на
порушення процесуального права, з
огляду на що заочне рішення суду не
можна визнати законним.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК
України якщо між сторонами укладено
договір про передачу спору на
вирішення третейського суду, суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду.

Згідно зі ст. 17 ЦПК України сторони
мають право передати спір на розгляд
третейського суду, крім випадків,
встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 січня 2008 року у справі у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців сьомого, одинадцятого
статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та
розділу VIII «Третейське
самоврядування» Закону України «Про
третейські суди» (справа про завдання
третейського суду) визнано, що
відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК
України, ст. 6 Закону України «Про
третейські суди»), оскільки, гарантуючи
право на судовий захист з боку держави,
Конституція України водночас визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч. 5
ст. 55 Конституції України).

Це конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64
Конституції України).

За положеннямст. 5 Закону України «Про
третейські суди» спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Відповідно до ст. 12 цього Закону
третейська угода може бути укладено у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові від 12 червня 2009
року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», договір про
передачу спору на розгляд до
третейського суду не є відмовою від
права на звернення до суду за захистом.
Разом з тим пред'явлення позову до суду
за наявності такого договору не дає
підстав для повернення заяви чи
відмови у відкритті провадження у
справі (ст. ст. 121, 122 ЦПК України) за
винятком, передбаченим п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України.

Таким чином, за наявності третейської
угоди (або третейського застереження)
про передачу спору на розгляд до
третейського суду та в разі звернення
однієї зі сторін цієї угоди до
державного суду цей суд зобов'язаний
прийняти позовну заяву до розгляду й у
разі, якщо в ході судового розгляду від
відповідача до початку з'ясування
обставин у справі та перевірки їх
доказами надійде заперечення проти
вирішення спору в суді, суд постановляє
ухвалу про залишення заяви без
розгляду (п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України).

Як вбачається, згідно п. 6.1 договору про
надання невідновлювальної кредитної
лінії, всі спори та непорозуміння , які
можуть виникнути у зв'язку з укладенням
та виконанням положень цього договору
вирішуються шляхом переговорів між
сторонами на рівні їх уповноважених
представників.

19.11.2013 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2
подавав до суду клопотання про
залишення позовних вимог ПАТ
«Укрсоцбанк» без розгляду та вказував,
що пунктами 6.1, 6.2 договору про надання
не відновлюваної кредитної лінії
передбачено, що у випадку неможливості
вирішення спору шляхом переговорів
сторони домовилися про те, що спір може
бути передано на розгляд Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків (а.с. 33-34).

За таких обставин у суду першої
інстанції не було підстав для
ухвалення в справі рішення по суті та
відмови представнику відповідачки в
задоволенні клопотання про залишення
позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України,
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Керуючись ст.ст. 130, 205, 207, 303, 304, 307, 310, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 20 листопада
2013 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення кредитної заборгованості
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді