22-ц/772/1626/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Романчук Р. В.Категорія:
27Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Іванюка М.В., Медвецького С.К.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 04.04.2014 року по справі за
позовом ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в
и л а :

В грудні 2013 року позивач звернувся в
суд із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 22.02.2007 року між ПАТ «Сведбанк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №0101/0207/88-014, згідно якого банк
надав відповідачу кредит в сумі 50 000
доларів США, а відповідач зобов'язався
в порядку та на умовах, визначених
кредитним договором повертати кредит,
виплачувати проценти за користування
кредитом, сплачувати комісію та інші
передбачені платежі в сумі, строки та
на умовах, що передбачені кредитним
договором. 28.11.2012 року між банком і ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
було укладено договір факторингу № 15,
за умовами якого банк відступив
позивачу право вимоги за
зобов'язаннями ОСОБА_2 за кредитним
договором. Зобов'язання стосовно умов
повернення кредиту, відповідачем не
виконуються і тому позивач, маючи
право вимагати з останнього сплати
заборгованості по кредиту (включаючи
проценти, комісії, штрафні санкції та
інші платежі), направив на адресу
відповідача вимогу про дострокове
повернення кредиту, але на даний час
зазначена вимога не виконана і станом
на 19.11.2013 року загальна заборгованість
відповідача за кредитним договором
становить 66 557,03 доларів США, яку просив
стягнути на його користь, а також
стягнути судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 04.04.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представником ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов,
посилаючись на неповноту з`ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм матеріального
і процесуального права.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
апеляційну скаргу підтримав з
посиланням на викладені в ній
обставини.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вказавши на її безпідставність та
законність і обґрунтованість рішення
суду.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
позивачем не доведено факт набуття ним
права вимоги за кредитним договором,
укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2
і останній не був повідомлений про
відступлення права вимоги.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 22.02.2007 року між
АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №0101/0207/88-014,
згідно якого банк надав відповідачу
кредит в сумі 50 000 доларів США, а
останній зобов'язався в порядку та на
умовах визначених кредитним договором
повертати кредит, виплачувати проценти
за користування кредитом, сплачувати
комісію та інші передбачені платежі в
сумі, строки та на умовах, що
передбачені кредитним договором.

Вимогами ст. 1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.3.9 кредитного договору
при порушенні умов 5.1.9 цього договору
та/або у випадках, в яких чинним
законодавством передбачено право
дострокової вимоги виконання
зобов'язань, забезпечених іпотекою,
та/або якщо відповідач порушує строки
платежів, встановлені п.3.1 договору
позивач має право вимагати
дострокового повернення кредиту та
сплати процентів, а відповідач
зобов'язаний виконати зазначені
зобов'язання в порядку, передбаченому
цим пунктом договору. Вимога про
дострокове повернення кредиту та
сплату процентів за користування ним
направляється відповідачу у порядку
передбаченому п.3.10 договору.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» було укладено договір факторингу
№15, відповідно до п. 2.1 якого, банк
згідно умов даного договору відступає
фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, зазначених у
реєстрі заборгованості боржників,
право на вимогу якої належить банку на
підставі документації, а фактор шляхом
надання фінансової послуги банку
набуває права вимоги такої
заборгованості від боржників та
передає банку за плату грошові кошти в
розпорядження в розмірі, що становить
ціну продажу та в порядку,
передбаченому даним договором.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором.

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України
встановлено, що предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Відповідно до п. 2.5 укладеного договору
факторингу, фактор зобов'язується
протягом 20 робочих днів, наступних за
розрахунковою датою надіслати
письмові повідомлення боржникам про
відступлення банком фактору прав
вимоги заборгованості.

Згідно ст. 1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж. Боржник має право
вимагати від фактора надання йому в
розумний строк доказів того, що
відступлення права грошової вимоги
факторові справді мало місце. Якщо
фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

З матеріалів справи видно, що наданий
договір факторингу не містить
відповідної інформації про передачу
права вимоги за кредитним договором
№0101/0207/88-014, укладеним 22.02.2007 року між
АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2, при
цьому наданий витяг з реєстру не
може бути прийнятий за належний доказ,
оскільки не посвідчений від імені
банку.

Крім того, в порушення вимог закону та
умов укладеного договору факторингу,
відповідач не був належним чином
повідомлений про відступлення права
грошової вимоги факторові, а також
позивачем не було надано
обґрунтованого розрахунку щодо
розміру заборгованості, який в свою
чергу не був наданий і на вимогу суду.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, щодо
недоведеності позову та відсутності
підстав для стягнення заборгованості.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 04.04.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ М.В.
Іванюк

/підпис/ С.К.
Медвецький

З оригіналом вірно: