СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013р. по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
старший державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Жорноклей
ОлегАндрійович

про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню,

встановила:

у серпні 2011р. позивач звернувся до суду
з позовом про визнання виконавчого
напису про стягнення з нього на користь
відповідача боргу у сумі 687 264,14грн.
шляхом звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 таким, що не підлягає
виконанню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що уклав з
відповідачем 7 червня 2006р. договір
кредиту на суму 73 100 доларів США зі
сплатою 11,7% річних. У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між ними 7 червня 2006р. був
укладений іпотечний договір, предметом
якого була вищезазначена квартира.

2 березня 2011р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 було
вчинено виконавчий напис про стягнення
боргу за кредитним договором, шляхом
звернення на предмет іпотеки.

Позивач стверджував, що не
отримував від відповідача письмової
вимоги про погашення заборгованості за
кредитним договором, тому приватний
нотаріус не мав законних підстав для
вчинення виконавчого напису.

Також позивач вважає, що спірний
напис не відповідає Інструкції про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, оскільки у ньому не зазначена
адреса стягувача, а також неправильно
зазначена адреса боржника та місце
його роботи.

Рішенням суду від 26 листопада
2013р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник позивача просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Апелянт посилається на
неправильне застосування судом норм
матеріального права, не застосування
судом норм Закону України «Про захист
прав споживачів».

Також апелянт стверджує, що
позивач не отримував вимогу банку про
дострокове погашення кредитної
заборгованості, що підтверджується
висновком судово-почеркознавчої

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/2473/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Роман О.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.експертизи, тому
відсутні підстави стверджувати, що
заборгованість є безспірною.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, який

- 2
-

підтримав апеляційну скаргу, пояснення
представника банку, який заперечував
проти апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 7 червня
2006р. між АКБ «Укрсоцбанк» та позивачем
укладено кредитний договір, на
підставі якого позичальник отримав 73
100доларів США строком до 7 червня 2026р. зі
сплатою 11,7% річних за користування
кредитом.

У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 7
червня 2006р. між АКБ «Укрсоцбанк» та
позивачем був укладений іпотечний
договір, відповідно до якого
іпотекодавець передав банку в іпотеку
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

2 березня 2011р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено
виконавчий напис про звернення
стягнення на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 у рахунок погашення вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» за кредитним договором
від 7 червня 2006р. у сумі 86 519,06 доларів
США, що згідно курсу НБУ становить 687
264грн. 14коп., за період з 14 лютого 2010р. по
14 лютого 2011р., з яких: заборгованість за
кредитом - 69 907,17 доларів США, що
еквівалентно 555 307,60грн.; заборгованість
за відсотками - 3 542,09 доларів США, що
еквівалентно 28 136,59грн.; пеня за
несвоєчасне повернення кредиту - 7 951,63
доларів США, що еквівалентно 63 163,77грн.;
пеня за несвоєчасне повернення
відсотків - 732,17 доларів США, що
еквівалентно 5 815,99грн.; штрафи - 4 386
доларів США, що еквівалентно 34 840,19грн.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що нотаріусу були
надані документи, які свідчили про
безспірність заборгованості.

Проте, повністю погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежно-го виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного закону
встановлено, що у разі порушення
основного зобов'язан-ня та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
поруше-ного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Таким чином, іпотекодержатель має
право розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі
виконавчого напису нотаріуса у разі
незадоволення іпотекодавцем вимоги
іпотекодержателя про виконання
порушеного боржником зобов'язання у
тридцятиденний строк.

З наданих суду документів вбачається,
що 4 червня 2010р. на адресу позичальника,
яка зазначена в іпотечному договорі,
банком була направлена письмова вимога
про повернення заборгованості по
кредиту у розмірі 73 906,96 доларів США та
3278,51грн. (с.с.76 т.1).

Дана вимога була отримана боржником 10
червня 2010р. (с.с.77 т.1).

Доводи апелянта про те, що він не
отримував зазначеної вимоги банку, що
підтверджується висновком
почеркознавчої експертизи про те, що
підпис на повідомленні вчинений не ним,
на думку колегії суддів, не свідчить
про необізнаність позивача про
наявність вимоги банку про повернення
заборгованості.

Пунктом 6.2. іпотечного договору сторони
погодили, що усі повідомлення за цим
договором будуть вважатися зробленими
належним чином, у випадку, якщо вони
направлені

- 3
-

у письмовій формі та надіслані
рекомендованим листом, кур'єром,
телеграфом, або вручені особисто за
зазначеними адресами сторін. Датою
отримання таких повідомлень буде
вважатися дата їх особистого вручення,
або дата поштового штемпеля відділення
зв'язку одержувача.

Згідно з п. 114 Правил надання послуг
поштового зв'язку адресовані фізичним
особам рекомендовані поштові
відправлення, рекомендовані
повідомлення про вручення
реєстрова-них поштових відправлень
(поштових переказів), повідомлення про
надходження переказів, що
пересилаються телеграфом або
електронною поштою, а також усі
повторні повідомлення про надходження
поштових відправлень (поштових
переказів) вручаються особисто
адресату (одержувачу), а у разі його
відсутності - повнолітнім членам сім'ї
за умови пред'явлення ними документа,
що посвідчує особу.

Позивач не повідомив банк про зміну
свого місця проживання, тому банк,
виконуючи вимоги зазначеного пункту
іпотечного договору, направив письмову
вимогу на адресу іпотекодателя, яка
була зазначена у договорі, і отримав
відомості про отримання цієї вимоги.

Також позивачем не було надано суду
доказів, які б спростували, що вказане
повідомлення було отримано не членом
його сім'ї, які проживають за вказаною
адресою.

Крім того, 15 червня 2010р. позивач
звернувся до банку із заявою про не
вчинення примусового стягнення
заборгованості по кредитному договору
та зобов'язання погасити прострочену
заборгованість (с.с.78 т.1), що свідчить
про отримання боржником вимоги банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України
«Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Пунктом 282 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 року № 20/5, передбачено, що
для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п. 284 Інструкції нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості.

Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

Так, п. 1 Переліку, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року,
встановлено, що для одержання
виконавчого напису подаються: а)
оригінал нотаріально посвідченої
угоди, що передбачає сплату грошових
сум, передачу або повернення майна, а
також право звернення стягнення на
заставлене майно; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов'язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень.

Пунктом 283 Інструкції встановлено, що
для вчинення виконавчого напису
стягувачем або уповноваженим
представником нотаріусу подається
заява, у якій, зокрема, має бути
зазначено: відомості про найменування
і адресу стягувача та боржника; дата та
місце народження боржника - фізичної
особи, місце його роботи; номери
рахунків у банках,

-
4 -

кредитних установах, код в ЄДРПОУ для
юридичної особи; строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо. Заява може містити також
іншу інформацію, необхідну для
вчинення виконавчого напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що
при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Приватному нотаріусу ОСОБА_3 для
вчинення виконавчого напису
відповідачем в підтвердження
наявності заборгованості були подані
наступні документи: кредитний договір,
договір іпотеки; розрахунок
заборгованості станом на 14 лютого 2011
року; заява банку про вчинення
виконавчого напису; вимога до ОСОБА_1
про сплату суми заборгованості по
кредиту та відсоткам з повідомленням
іпотекодавця про невиконання
зобов'язань за кредитним договором та
про можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки; повідомлення про
отримання поштового відправлення.

Проте, приватним нотаріусом ОСОБА_3 не
було звернуто увагу на те, що
розрахунок заборгованості та складові
заборгованості, які зазначені у заяві
банку про вчинення виконавчого напису,
а також розмір заборгованості,
зазначений у письмовій вимозі, яка була
отримана іпотекодавцем, суттєво
різняться.

Зокрема, суттєво був збільшений розмір
пені з 3278,51грн. до 7 951,63 доларів США, що
еквівалентно 63 163,77коп., та 732,17 долара
США, що еквівалентно 5 815,99грн., а також
висунута вимога про стягнення штрафу у
сумі 4 386 доларів США, оплату якого
попередньо не вимагав банк.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що надані банком приватному
нотаріусу документи, не могли
підтверджувати безспірність вимог
банку до боржника.

Проте, доводи апелянта про не
застосування судом вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»,
не перевірку судом обставин видачі та
отримання кредиту, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки вказані обставини не були
підставою заявленого позивачем позиву.

Крім того, вирішуючи спір про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, суд не
зобов'язаний перевіряти обставини
видачі та отримання кредиту, а
позичальник не позбавлений можливості
захисти свої порушені права,
пред'явивши відповідний позов.

Оскільки судом першої інстанції не
повно були встановлені обставини
справи, неправильно застосовані норми
матеріального права, колегія суддів
скасовує рішення суду та ухвалює нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013р.
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

Визнати винавчий напис № 776 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» боргу у сумі 687 264,14грн.
шляхом звернення на нерухоме майно -
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 45,2кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, таким,
що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі
1700грн., 120грн., 850грн., всього 2670грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до

- 5 -

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: