08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на додаткове рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із заявою про ухвалення
додаткового рішення щодо стягнення з
відповідача судових витрат, пов'язаних
із наданням правової допомоги в сумі
Додатковим рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014
року заяву задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на
правову допомогу в сумі 5000,00 грн.
В апеляційній скарзі представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд
скасувати додаткове рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 17 жовтня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
заяви.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 19.06.2014 з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 стягнуто суму боргу в розмірі 21
704,43 грн.

Однак, зазначеним рішенням не було
вирішено питання витрат, понесених
позивачем на правову допомогу в
розмірі 5 000,00 грн.

Тому, у липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із відповідною заявою про
ухвалення додаткового рішення.

Як вбачається із договору про надання
правової допомоги № 18/06-к від 18.06.2013
сторони, а саме ОСОБА_3 та ТОВ
«Міжрегіональна правова компанія»,
домовилися про комплексне
представлення інтересів довірителя у
справі. Загальна вартість робіт
становить 5 000,00 грн.

Справа № 758/8587/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/14584/2014Головуючий у
суді першої інстанції Роман
О.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.Із квитанції № 110
від 18.06.2013 вбачається, що ОСОБА_3
сплатила на користь ТОВ
«Міжрегіональна правова компанія»
аванс в сумі 350,00 грн.

Із квитанції № 110 від 19.06.2013 вбачається,
що ОСОБА_3 сплатила на користь ТОВ
«Міжрегіональна правова компанія»
кошти в сумі 2000,00 грн.

Із квитанції № 115 від 24.06.2013 вбачається,
що ОСОБА_3 сплатила на користь ТОВ
«Міжрегіональна правова компанія»
кошти в сумі 2650,00 грн.

Вирішуючи питання про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того, що за надання правової
допомоги позивачем було сплачено кошти
в сумі 5000,00 грн., а питання судових
витрат на правову допомогу не вирішене.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Відповідно до п. п. 47, 48 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про
застосування судами законодавства про
судові витрати у цивільних справах»
при стягненні витрат на правову
допомогу слід враховувати, що особа,
яка таку допомогу надавала, має бути
адвокатом (стаття 6 Закону України від 05
липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність") або іншим
фахівцем у галузі права незалежно від
того, чи така особа брала участь у
справі на підставі довіреності, чи
відповідного договору (статті 12, 42,56
ЦПК). Витрати на правову допомогу,
граничний розмір якої визначено
відповідним законом, стягуються не
лише за участь у судовому засіданні при
розгляді справи, а й у разі вчинення
інших дій поза судовим засіданням,
безпосередньо пов'язаних із наданням
правової допомоги у конкретній справі
(наприклад, складання позовної заяви,
надання консультацій, переклад
документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути
документально підтверджені та
доведені. Відсутність документального
підтвердження витрат на правову
допомогу, а також розрахунку таких
витрат є підставою для відмови у
задоволенні вимог про відшкодування
таких витрат.

Колегією суддів встановлено, що
заявником в якості доказу на
підтвердження витрат на правову
допомогунадано договір про надання
правової допомоги № 18/06-к від 18.06.2013 та
квитанції про сплату коштів, які
містяться в матеріалах справи.

Однак, колегією суддів встановлено, що
в матеріалах справи відсутній
розрахунок витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
заявлених вимог щодо стягнення суми
витрат на правову допомогу, оскільки
такі витрати мають бути документально
підтверджені та доведені, проте в
матеріалах справи відсутній
розрахунок таких витрат, що є підставою
для . відмови у задоволенні вимог про
відшкодування таких витрат.

За таких обставин, додаткове рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 17 жовтня 2014 року ухвалено з
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи та з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
задовольнити.

Додаткове рішення Подільського
районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

В задоволенні вимог ОСОБА_3 про
стягнення судових витрат з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: