Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди, а також
спростування недостовірної
інформації,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
21.07.2010 року позивач ОСОБА_1 нотаріально
оформив довіреність на ім'я своєї тітки
- відповідача по справі ОСОБА_3 на право
продажу або дарування належної йому
квартири АДРЕСА_1. 07.10.2010 року від
спільних з ОСОБА_3 знайомих позивачу
ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_6 уклала з
ОСОБА_7 договір купівлі-продажу
вказаної квартири. Позивач ОСОБА_1
декілька разів телефонував ОСОБА_3 з
проханням віддати належні йому гроші
за продаж квартири та прохав
повідомити у якого нотаріуса був
оформлений договір купівлі-продажу,
але на всі ці прохання почув відмову. У
зв'язку з такою поведінкою відповідача
ОСОБА_3 30.10.2010 року позивач ОСОБА_1
направив їй поштою письмову вимогу про
передачу належних йому грошових коштів
за продаж належної йому квартири.
Одразу після отримання вказаної вимоги
- 18.11.2010 року відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 подали перші заяви про вчинення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шахрайських дій щодо
заволодіння ними (позивачами) грошових
коштів у розмірі 100 000 доларів США та
квартирою АДРЕСА_2, які начебто
належали ОСОБА_3 та її чоловіку ОСОБА_4
На вказану письмову вимогу від 30.10.2010
року ОСОБА_3 не відповідала, але
зателефонувала ОСОБА_1 та у телефонній
розмові почала погрожувати йому, зміст
чого приблизно був такий: якщо він не
відмовиться від претензій на гроші, то
вона за допомогою зв'язків та звання -
Герой України свого чоловіка ОСОБА_4,
зробить життя ОСОБА_1 та його родини
"пеклом". У зв'язку з таким перебігом
подій ОСОБА_1 подав позов до суду про
стягнення з ОСОБА_3 належних йому
грошових коштів. Протягом судового
слухання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали багато
звернень аналогічних заяві від 18.11.2010
року і перевірялися вони великою
кількістю правоохоронних та
контролюючих державних органів. По
всіх цих зверненнях були прийняті
рішення щодо відсутності в діях
подружжя ОСОБА_1 складів злочинів та
інших протиправних дій, що
підтверджується копією постанови про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 02.12.2010 року, винесеної
Згурівським РВ ГУ МВС України в
Київській області, а також листами з
інших державних органів. Усі вказані
обставини доводяться текстом рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 03.03.2011 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
повернення грошових коштів за продаж
останньою квартири, яке залишено без
змін апеляційною та касаційною
інстанціями. Для виконання даного
рішення був отриманий виконавчий лист,
було відкрите виконавче провадження, в
процесі виконання рішення суду 06.12.2012
року Актом державного виконавця було
вилучено належний ОСОБА_3 автомобіль.
Не погоджуючись з такими діями ВДВС
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали
адміністративний позов про визнання
незаконними дій ВДВС та про стягнення
моральної шкоди та про відшкодування
ОСОБА_1 моральної та матеріальної
шкоди. Окружний адміністративний суд
повністю відмовив у задоволенні даного
позову. Поширення з боку ОСОБА_5
негативної та недостовірної
інформації відносно позивачів
доводиться наступним: 18.11.2010 року
ОСОБА_5 подала на ім'я прокурора
Згурівського району Київської області
заяву стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якій
була викладена негативна та
недостовірна інформація, а саме, - що
ОСОБА_2, зловживаючи довірою ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, заволоділи належними ОСОБА_4
грошовими коштами в сумі 100 000 доларів
США; - що ОСОБА_1 та його дружина
ображають, погрожують та знущаються
над пенсіонерами, ветеранами праці
ОСОБА_4. 18.11.2010 року ОСОБА_3 подала на ім'я
прокурора Згурівського району
Київської області заяву стосовно
позивачів, в якій була викладена
негативна та недостовірна інформація,
а саме, - що позивачі, зловживаючи
довірою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, заволоділи
належними останнім грошовими коштами в
сумі 100 000 доларів США та квартирою
АДРЕСА_2, що належали їй та її чоловіку
ОСОБА_4; - що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх син
ОСОБА_9 ображають, погрожують та
знущаються над пенсіонерами,
ветеранами праці ОСОБА_4; - що ОСОБА_2
шахрайським способом забрали ключі від
квартири АДРЕСА_3, від будинку АДРЕСА_4,
від сейфу; - що ОСОБА_1 п'є кожного дня
горілку, їздить п'яним за кермом.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у газеті "Панорама" НОМЕР_1,
яка друкується і розповсюджується у
Згурівському районі Київської області,
де постійно проживають та здійснюють
свою підприємницьку діяльність
позивачі ОСОБА_2, була надрукована
стаття ОСОБА_4 "ІНФОРМАЦІЯ_1". У даній
статті викладена та розповсюджена
негативна та недостовірна інформація
про те, - що ОСОБА_1 здатний "встромити
ніж у спину" ОСОБА_4 та його дружині; - що
ОСОБА_1 за крадені гроші виклав плитку
до церкви; - що дзвін від сільського
храму кожного разу має нагадувати
ОСОБА_1 заповідь "не вкрадь"; - що сім'я
ОСОБА_1 заволоділа чужим майном; - що від
сім'ї ОСОБА_1 на адресу сім'ї ОСОБА_4
ідуть погрози та образливі нецензурні
слова. 27.11.2012 року ОСОБА_4 на особистому
прийомі подав своє звернення від 14.11.2012
року на ім'я Президента України, в якому
ОСОБА_4 розповсюдив негативну та
недостовірну інформацію про: -
ошукування ОСОБА_1 ОСОБА_4; - підробку
ОСОБА_1 підпису ОСОБА_4; - таємне
виключення ОСОБА_1 ОСОБА_4 з членів СФГ
"Зерно"; - на протязі семи років
збирання, продажу та зарахуванням
грошей від продажу урожаю ОСОБА_1 та
його дружиною на належні ним інші фірми
"Колос", "Наталка", при цьому, землі, з
яких був зібраний урожай, були
орендовані, оброблені та засіяні СФГ
"Зерно", а грошей від продажу урожаю,
який був вирощений та зібраний за
рахунок ОСОБА_4, останній не отримав; -
наявність в особистому користуванні
ОСОБА_1 4-х квартир, дві з яких він
отримав шляхом введення в оману сім'ї
ОСОБА_4, 2-х автомобілів Шкода,
автомобілі Мерседенс, Мазда, тракторів,
комбайнів та іншої техніки, які
отримані при незначній зарплатні, і
цитата "усі ці незаконні оборудки стали
можливі при повному потуранні і
сприянні кума - Голови Згурівської
державної адміністрації ОСОБА_11"; -
використання ОСОБА_1 імені, авторитету
та звання ОСОБА_4 для "облаштування"
першим шахрайських дій; - ухилення
ОСОБА_1 від сплати податків за рахунок
чеків, які він забирав у ОСОБА_4; -
зведення ОСОБА_1 свиноферми, стоки від
якої спускаються у сільський ставок, у
наслідок чого стоїть сморід,
"затравлюється" екологія, а від
мешканців села ОСОБА_1 відкупляється
поросятами; - погрожування ОСОБА_1
фізичною розправою над ОСОБА_4 та його
дружиною з метою відбирання всього
належного останнім майна; - викрадення
сином ОСОБА_1 - ОСОБА_9 державного акту
на право власності на 0,24 га землі, на
якій знаходиться будинок в селі
Рогозів Бориспільського району
Київської області та шантажу з метою
відібрати це майно, а як реалізація
погроз відключення узимку опалення,
унаслідок чого порвало батареї, а
ОСОБА_4 отримав матеріальні та моральні
збитки; - відібрання сином ОСОБА_1 -
ОСОБА_9 шляхом вимагання і грабежу
цінного ручного годинника вартістю 10 000
доларів США; - не повернення сином
ОСОБА_1 - ОСОБА_9 боргу в розмірі 20 000
доларів США, а також, залякування та
шантажу шляхом розправи над ОСОБА_4 з
використанням своєї роботи у
податковій міліції міста Києва; -
введення ОСОБА_1 в оману Дніпровського
районного суду міста Києва у наслідок
чого ОСОБА_1 отримав рішення цього суду
про стягнення з родини ОСОБА_4 більше 400
000 грн.; - порівняння ОСОБА_1 з людьми, які
крадуть, цькують, погрожують,
шантажують, а також, з особою на
прізвище Лозінський. Позивачі
звертають увагу на те, що з членів СФГ
"Зерно" саме ОСОБА_4 виключив ОСОБА_1, а
не навпаки, як зазначено у зверненні.
16.01.2013 року ОСОБА_4 подав заяву на ім'я
начальника Головного управління
держсанепідемслужби у місті Києві, в
якій розповсюдив негативну та
недостовірну інформацію про: -
заведення ОСОБА_1 свиноферми на 100
голів, стоки від якої відводяться у
річку та заражають воду; -
розповсюдження у радіусі кілометру від
вказаної ферми поганого запаху; -
хвороб свиней та розповсюдження ними
хвороб; - продаж на ринку ОСОБА_2 м'яса
хворих свиней; - цитуємо російською:
"ОСОБА_8, люди без чести и совести, они
способны на все ради денег, могут
унизить человека, обокрасть, оскорбить,
так как они это сделали со мной", "ОСОБА_8
украли у нас деньги, которые мы
собирали на похороны, квартиру
трехкомнатную, которая была куплена на
ОСОБА_8 по договоренности, они все
отобрали". На спростування вказаної
недостовірної інформації (при тому, що
законодавство не передбачає обов'язку
позивачам надавати докази на
спростування інформації) просили
врахувати надані ними документи: лист
Державної екологічної інспекції у
Київській області від 26.03.2013 року №1520;
лист Управління ветеринарної медицини
в Згурівському районі від 04.06.2013 року
№142; лист Державної екологічної
інспекції у Київській області від
08.07.2013 року №3-8/16. Крім вказаних
звернень, ОСОБА_12 21.05.2013 року подав три
абсолютно ідентичні заяви на ім'я
Генерального прокурора України,
Начальника ГУ МВС України у Київській
області, Голови Згурівської РДА
Київської області, в яких розповсюдив
негативну та недостовірну інформацію
про: - самовільно захоплення ОСОБА_1 50 га
землі, що орендовані ОСОБА_4; - незаконне
користування ОСОБА_1 земель, що
належать власнику СФГ "Зерно" ОСОБА_4; -
несплату ОСОБА_1 податків; - підробку
ОСОБА_1 у банківських документах
підписів ОСОБА_4; - викрадення ОСОБА_1
печатки; - незаконне отримання ОСОБА_1
кредитів; - самоуправне призначення
ОСОБА_1 собі великої зарплатні; -
викрадення ОСОБА_1 установчих
документів; - зняття та витрачання на
власні потреби ОСОБА_1 160 000 гривень без
дозволу ОСОБА_4, який є головою
правління ЧФГ "Зерно"; - порушення
закону ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_9 В
травні, а саме - 21.05.2013 року ОСОБА_4 подав
заяву на ім'я Міністра екології та
природних ресурсів України, в якій
розповсюдив недостовірну інформацію
про: - заведення ОСОБА_1 свиноферми на
сто голів, стоки від якої відводяться у
річку та заражають воду; - підкуп ОСОБА_1
інспектора підлеглого Міністру та
підкуп інших людей; - викрадення ОСОБА_1
грошей, які були зібрані на похорони; -
відібрання ОСОБА_1 квартири; -
відібрання ОСОБА_1 усього. На
спростування цієї інформації є вже
зазначені вище листи. 22.01.2013 року до
Окружного адміністративного суду
міста Києва ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали
позовну заяву до ВДВС Дніпровського
РУЮ у місті Києві, третя особа: ОСОБА_1, в
якій розповсюдили негативну та
недостовірну інформацію про: - "за кошти
надані нами разом була куплена
квартира для нього та членів його сім'ї
в м.Києві, автомобіль, одяг, та інші
цінності, які отримав та викрав у
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наш племінник ОСОБА_1
разом з своїми спіучасниками злочинів";
- "…я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали ОСОБА_1 кошти
на купівлю йому 3-х кімнатної квартири
на Оболоні в 120 метрів квадратних,
зробили там за свої кошти ремонт,
купили туди меблі"; - "ОСОБА_1
шахрайським методом разом з своїми
співучасниками відібрав у нас 100 000
доларів США і не віддав нам понині"; - "По
нашим підрахункам з ОСОБА_4 і ОСОБА_3
гр.ОСОБА_1 разом з своїми
співучасниками відібрав кошти на
загальну суму понад 258 000 доларів США"; -
"На даний час ОСОБА_1 за допомогою
вищевказаного відповідача по даній
справі відібрали у нас наш автомобіль
"Шкода Октавія", на якому ми з дачі
їздили до лікаря, за медикаментами, за
продуктами харчування, наклали арешт
на наше житло м.Києві в зв'язку з чим ми
змушені проживати на дачі, за вказаною
вище адресою та стягують з нас кошти в
сумі 400 520 грн.". Зазначили, що в даному
позові ОСОБА_3 було відмовлено. Вказані
дії відповідачів завдали дуже великої
моральної шкоди позивачам у зв'язку з
приниженням відповідачами честі,
гідності позивачів, завданням шкоди
діловій репутації. Крім цього, моральна
шкода завдана і у зв'язку з приниженням
відповідачами честі і гідності сина
позивачів - ОСОБА_9. Завдання
відповідачами позивачам моральної
шкоди полягає в негативній зміні їх
прийнятного повсякденного життя, у
негативній зміні їх психоемоційного та
психофізичного стану саме внаслідок
протиправної цивільно-правової
поведінки відповідачів у вигляді
розповсюдження негативної та
недостовірної інформації, зокрема:
позивачів по кожному зверненню
відповідачів постійно викликають до
правоохоронних органів, де їх
допитують, опитують працівники цих
установ, що завдає їм моральних
страждань; позивачі втрачають значний
час на підготовку, відвідування,
перебування у правоохоронних органах
та інших державних органах, що примушує
їх суттєво змінити їх звичайні життєві,
виробничі та ділові стосунки; уся
родина ОСОБА_9, у тому числі позивачі,
перебувають у постійному психічному та
нервовому напруженні; у позивачів
порушені нормальні життєві зв'язки
через неможливість продовження
активного громадського життя, порушені
стосунки з оточуючими людьми; усі
зазначені обставини напряму вплинули
на самопочуття та призвели до
суттєвого погіршення здоров'я кожного
з позивачів, у зв'язку з чим позивачі
були змушені звертатися до лікарів,
проходити лікування. Розмір моральної
шкоди визначили відповідно до Висновку
судово-психологічної експертизи від
10.10.2014 року і просили стягнути на
кожного позивача з усіх відповідачів
солідарно по 318 580 грн. моральної шкоди,
по 5 000 грн. додаткових витрат за
проведення спеціалістом-психологом
дослідження, по 5 500 грн. додаткових
витрат за надання експертних послуг та
судові витрати. Також просили
зобов'язати відповідача ОСОБА_4 на
особистому прийому Президента України,
у строк - 15 днів з моменту набрання
рішенням суду законної сили, подати
звернення, у якому зазначити про
спростування недостовірної та
негативної інформації, яка була
поширена у зверненні останнього від
14.11.2012 року. В судовому засіданні
представник позивачів та представник
позивача ОСОБА_2 підтримали позовні
вимоги в повному обсязі, просили їх
задовольнити та врахувати всі,
викладені ними обставини та факти.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їх
представник, представники відповідача
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, просили відмовити в
їх задоволенні та врахувати надані
ними пояснення та надані письмові
виступи в дебатах.

Вислухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, спеціаліста ОСОБА_18,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

В суді встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
племінником відповідача ОСОБА_3
Співвідповідач ОСОБА_5 також є
племінницею ОСОБА_3 З 2010 року між
сторонами погіршилися стосунки та
почалися судові справи, пов'язані з
майновими питаннями.

З цього ж часу - з 2010 року відповідачі
дійсно зверталися до різних органів,
установ, Президента, в газету з заявами,
які містять вказану позивачами
інформацію про останніх, що
підтверджено в суді поясненнями сторін
та копіями даних документів.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Статтею 297 ЦК України визначено, що
кожен має право на повагу до гідності
та честі. Гідність та честь фізичної
особи є недоторканими.

Відповідно до ст.277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Статтею 299 ЦК України передбачено, що
фізична особа має право на
недоторканість своєї ділової
репутації.

Саме на вказані вимоги законодавства
посилається сторона позивача в
обгрунтування своїх позовних вимог.
Для підтвердження своїх позовних вимог
позивачі зверталися до психолога, який
склав відносно кожного позивача
Висновки спеціаліста-психолога від
12.08.2013 року. В процесі розгляду справи в
суді сторона позивача заявила
клопотання про призначення судової
експертизи і відповідно до Висновку
№1-10/10 судово-психологічної експертизи,
складеної 10.10.2014 року, орієнтовний
еквівалент компенсації завданих
кожному з позивачів моральних
страждань складає по 108 мінімальних
заробітних плат. Враховуючи, що на час
розгляду справи в суді 108 мінімальних
заробітних плат складає суму 318 580 грн.,
сторона позивача збільшила свої
позовні вимоги і саме цей розмір
моральної шкоди є позовною вимогою.

При вирішенні даного спору судом
враховуються наступні вимоги
законодавства.

Так, в Постанові Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
№1 від 27.02.2009 року, в пункті 16, зазначено,
що відповідно до ст.40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
службових осіб цих органів, що
зобов'язанні розглянути звернення і
дати обгрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Суди
повинні мати на увазі, що у випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки в такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції України, а не
поширенням недостовірної інформації. У
випадку звернення особи з заявою до
правоохоронних органів судам слід
враховувати висновки, викладенні у
Рішенні Конституційного Суду України
від 10.04.2003 року №8-рп/2003, в якому
зазначено, що звернення громадян до
правоохоронних органів про захист
своїх прав від неправомірних дій інших
осіб не може вважатися поширенням
неправдивих відомостей. Інформація,
зазначена у позовній заяві чи іншій
заяві, адресованій суду, а також в
процесуальних документах, може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків, коли ця інформація була
визначена підставою пред'явленого
позову і стосувалася його предмета,
була доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку встановленому
процесуальним законом.

Таким чином, письмові заяви, звернення
відповідачів, в яких міститься
інформація про позивачів, яка
зазначена позивачами як обгрунтування
їх позовних вимог, а саме:

- заява ОСОБА_5 від 18.11.2010 року на
ім'я Прокурора Згурівського району
Київської області;

- заява ОСОБА_3 від 18.11.2010 року на
ім'я Прокурора Згурівського району
Київської області;

- звернення ОСОБА_4 від 14.11.2012 року
на ім'я Президента України, подане на
особистому прийомі 27.11.2012 року;

- заява ОСОБА_4 від 16.01.2013 року на
ім'я начальника Головного управління
держсанепідемслужби у м.Києві;

- три абсолютно ідентичні заяви
ОСОБА_4 від 21.05.2013 року, подані на ім'я
Генерального прокурора України,
Начальника ГУ МВС України у Київській
області; Голови Згурівської РДА
Київської області;

- заява ОСОБА_4 від 21.05.2013 року на
ім'я Міністра екології та природних
ресурсів України;

- позовна заява, подана 22.01.2013 року
від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 (позивачі) до
Окружного адміністративного суду
міста Києва;

не можуть бути враховані як підстава
для задоволення позовних вимог,
оскільки звернення до вказаних
органів, установ, є правом
відповідачів. Вказані органи, установи
є уповноваженими здійснювати
перевірку викладених у заявах фактів,
що і було зроблено останніми,
підтвердженням чого є надані
відповіді. Крім цього, в кожній заяві,
звернені поданих відповідачами
міститься прохання здійснити
перевірку викладених ними фактів.

Викладене вище, свідчить про те, що
підстав для задоволення позовних
вимог, пред'явлених до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та частково ОСОБА_4 (за
виключенням інформації в газеті
"Панорама") не має.

Щодо інформації, викладеній
відповідачем ОСОБА_4 відносно
позивачів в засобах масової
інформації, суд приходить до
наступного.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 у газеті "Панорама"
НОМЕР_1, яка друкується і
розповсюджується у Згурівському
районі Київської області, була
надрукована стаття ОСОБА_4
"ІНФОРМАЦІЯ_1". У даній статті викладена
та розповсюджена інформація про те, що
ОСОБА_1 здатний "встромити ніж у спину"
ОСОБА_4 та його дружині; що ОСОБА_1 за
крадені гроші виклав плитку до церкви;
що дзвін від сільського храму кожного
разу має нагадувати ОСОБА_1 заповідь "не
вкрадь"; що сім'я ОСОБА_1 заволоділа
чужим майном; що від сім'ї ОСОБА_1 на
адресу сім'ї ОСОБА_4 ідуть погрози та
образливі нецензурні слова.

Вказана стаття, надрукована з засобах
масової інформації, є доступною до
широкого кола осіб, що свідчить, що це є
поширенням інформації, що визначено в
п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" №1 від
27.02.2009 року. В п.18 вказаної Постанови
зазначено, при вирішенні питання про
визнання поширеної інформації
недостовірною, суди повинні визначати
характер такої інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості. Оціночними судженнями, за
винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема гіпербол, алегорій, сатири
(Закон України "Про інформацію").

Викладене вище свідчить про те, що
інформація, викладена в статті ОСОБА_4
"ІНФОРМАЦІЯ_1", надрукованій в газеті
"Панорама" НОМЕР_1: про те, що ОСОБА_1
здатний "встромити ніж у спину" ОСОБА_4
та його дружині; що дзвін від
сільського храму кожного разу має
нагадувати ОСОБА_1 заповідь "не вкрадь" -
не може бути визнана як поширення
недостовірної інформації.

Стосовно інформації із вказаної статті
про те, що сім'я ОСОБА_1 заволоділа чужим
майном; що ОСОБА_1 за крадені гроші
виклав плитку до церкви; що від сім'ї
ОСОБА_1 на адресу сім'ї ОСОБА_4 ідуть
погрози та образливі нецензурні слова -
суд приходить до того, що ця інформація
не була підтверджена як в статті (не
були вказані докази цього), так і в
судовому засіданні, що дає підстави для
визнання її недостовірною.

Таким чином, позивачі мають право на
відшкодування моральної шкоди з
відповідача ОСОБА_4 саме за частину
вказаної вище недостовірної
інформації, викладеній в газеті
"Панорама". На думку суду розмір
моральної шкоди має становити по 1 500
грн. на кожного позивача, від сплати
судового збору відповідач ОСОБА_4
звільнений. Судом враховується те, що
викладена в газеті інформація, яка не
містить посилань на наявність
документальних підтверджень цієї
інформації, та яка стала доступною
широкому колу осіб, стала підставою для
моральних переживань позивачів.

Висновок судово-психологічної
експертизи суд не приймає до уваги, так
як він зроблений з урахуванням всіх
зазначених позивачами документів, при
тому, що судом приймається лише стаття
в газеті, а всі інші документи, як
зазначалося вище, не можуть
враховуватися як підстава для
задоволення позовних вимог. Крім того,
висновок експертизи по даній категорії
справи не є обов'язковим для прийняття
його судом за основу, містить
орієнтовні розміри моральної шкоди.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" №1 від
27.02.2009 року, Законом України "Про
інформацію", ст.40 Конституції України,
ст.23, 297, 272 ЦК України, ст.ст.60, 88, 212-215, 218,
223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди, а також
спростування недостовірної інформації
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 1 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 1 500 грн.

В задоволенні всіх інших позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: