РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя у складі головуючого судді
Гашук К.В., при секретарі Соловйовій
А.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Запорізької міської
ради, Головного управління
Держземагенства в Запорізькій області
про визнання частково недійсним
рішення Запорізької міської ради,
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку,
визнання права на безоплатну
приватизацію земельної ділянки по
фактичному землекористуванню, без
узгодження його кордонів із суміжним
землекористувачем,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, Запорізької
міської ради, Управління Держкомзему у
м. Запоріжжі про визначення порядку
користування земельною ділянкою,
виділення у власність частки спільного
майна з припиненням права спільної
часткової власності на земельну
ділянку, визнання права власності та
зобов'язання видати Державний акт на
право власності на земельну ділянку.

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, Запорізької
міської ради, Управління Держкомзему у
м. Запоріжжі про визнання частково
недійсним рішення Запорізької міської
ради, визнання недійсним Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, визнання права на безоплатну
приватизацію земельної ділянки по
фактичному землекористуванню, без
узгодження його кордонів з суміжним
землекористувачем.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 16.04.2012 року
вказані цивільні справи об'єднано в
одне провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 22.05.2013 року
замінено відповідача за обома позовами
з Управління Держкомзему у м. Запоріжжі
на Головне управління Держземагенства
в Запорізькій області.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 08.11.2013 року позов
ОСОБА_2 залишено без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначено, що він є власником 19/50 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці загальною площею
510 кв. м., власником іншої частини
домоволодіння (31/50) є ОСОБА_2

Рішенням Запорізької міської ради
шостого скликання третьої сесії № 72
від 29.12.2010 року «Про затвердження
технічної документації по землеустрою
відносно складання документів, які
посвідчують право на земельні ділянки
громадян», затверджено технічну
документацію та передано у власність
земельні ділянки громадянам для
будівництва та обслуговування жилих
будинків, господарських будівель та
споруд, ведення садівництва. У Додатку
№ 1 до даного рішення закріплено
перелік громадян, зокрема п. 69
вказаного додатку передбачено, що
затверджено технічну документацію
ОСОБА_2 та земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий № 23101000:05:001:0721, площею 0,0376
га передано у власність ОСОБА_2

На підставі вказаного рішення
відповідачу ОСОБА_2 видано державний
акт про право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ № 529277 від 29.03.2012 року,
відповідно до якого йому передано у
власність земельну ділянку у розмірі
31/50 від 0,606 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач вважає зазначений державний
акт незаконним, оскільки відповідно до
договору купівлі-продажу від 01.07.2005
року ОСОБА_2 придбав свою частину
домоволодіння у ОСОБА_3 Задовго до того,
як ОСОБА_2 придбав частину
домоволодіння, між співвласниками
домоволодіння було визначено порядок
користування земельною ділянкою у
добровільному порядку. У зв'язку з чим
до нього на підставі договору
купівлі-продажу у відповідності до ч. 1
ст. 377 ЦК України перейшло право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано домоволодіння без
зміни цільового призначення в об'ємі та
на умовах, встановлених для
попереднього власника - ОСОБА_3, тобто
площею 316 кв. м. або 0,0316 га, згідно меж
розмежування по яким встановлено
«внутрішній паркан», позначений на
викопіюваннях із схем плану
будівельного кварталу під № 5. Саме цю
земельну ділянку площею 316 кв. м., з
урахуванням вищезазначених меж, тобто
фактичного землекористування, на думку
позивача, мав право приватизувати
ОСОБА_2

Позивач вважає, що для виникнення у
ОСОБА_2 права спільної часткової
власності на спірну земельну ділянку
не було законних підстав, у зв'язку з
чим він не мав права на приватизацію 376
кв. м. (0,0376 га) або 31/50 частина земельної
ділянки загальною площею 0,0606 га, який
знаходився у їх спільному
користування.

Технічна документація по землеустрою
на приватизацію земельної ділянки
ОСОБА_2 не містить письмової згоди на
приватизацію ОСОБА_2 присадибної
земельної ділянки у відповідності
(пропорційно) з його долею у сумісному
домоволодінні. Такої згоди ні в усному
ні в письмовому вигляді позивач не
надавав. У зв'язку з чим ОСОБА_2 було
незаконно надано дозвіл на притягнення
спеціалістів для проведення проектних
робіт по виготовленню технічної
документації та незаконно узгоджено
технічну документацію по відводу
земельної ділянки у власність ОСОБА_2
та передано на затвердження
Запорізької міської ради, яка в свою
чергу винесла рішення, на підставі
якого ОСОБА_2 отримав державний акт.

Внаслідок приватизації ОСОБА_2 31/50
частини земельної ділянки, позивачу у
користування залишена 19/50 частин
земельної ділянки від її загальної
площі, що складає 230,28 кв. м., замість 306
кв. м., які він займав та постійно
користувався. Крім того, при розробці
технічної документації було допущено
помилку у загальному розмірі земельної
ділянки, яка знаходилась у спільному
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зокрема,
зменшено розмір земельної ділянки з 622
кв. м. до 606 кв. м.

Внаслідок незаконної приватизації
ОСОБА_2 земельної ділянки, яка раніше
знаходилася у спільному користуванні
позивач позбавлений можливості
приватизувати земельну ділянку площею
306 кв. м., яку він займає відповідно до
встановленого порядку фактичного
землекористування, оскільки він
добросовісно, відкрито та безперервно
користується протягом 30 років. Дана
земельна ділянка включає в себе 194 кв. м.
з 510 кв. м. території, відведеної для
домоволодіння АДРЕСА_1 та прилеглої до
неї території надлишок площею 112 кв. м.,
переданий місцевою владою у тимчасове
користування.

Посилаючись на вказані обставини
ОСОБА_1 просив суд:

- визнати недійсним та скасувати
рішення Запорізької міської ради
шостого скликання третьої сесії № 72
від 29 грудня 2010 року в частині
затвердження технічної документації
по землеустрою відносно складання
документів, які посвідчують право
ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0376
га або 31/50 частини від 0,0606 га,
розташований в АДРЕСА_1, згідно додатку
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, а також в частині передачі,
згідно додатку у власність ОСОБА_2
земельної ділянки, площею 0,376 гав або
31/50 від 0,0606 га, розташованого в АДРЕСА_1;

- визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 529277, виданий на ім'я ОСОБА_2
29.03.2012 року на підставі рішення
Запорізької міської ради шостого
скликання третьої сесії № 72 від 29
грудня 2010 року, зобов'язавши Управління
Держкомзему в м. Запоріжжі Головного
управління Держкомзему в Запорізькій
області Державного комітету України по
земельним ресурсам анулювати його
реєстрацію у Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю і на право постійного
користування земель, договорів оренди
землі за № 002326;

- визнати за ним право на приватизацію
по фактичному землекористуванню
земельної ділянки загальною площею 0,0309
га, розташованого за адресою: АДРЕСА_1
без узгодження її меж з власником 31/50
частин домоволодіння АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представники
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у
повному обсязі ат просили їх
задовольнити з підстав зазначених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засідання заперечував проти позовних
вимог в повному обсязі з підстав
зазначених у запереченнях на позовну
заяву.

Представники Запорізької міської ради
та Головного управління
Держземагенства в Запорізькій області
в судове засідання жодного разу не
з'явились, про день та час розгляду
справи, повідомлялися судом у
встановленому законом порядку,
надавали суду заперечення проти
позовних вимог, у зв'язку з чим суд
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи у відсутність належним
чином повідомлених представників
відповідачів на підставі наявних
письмових доказів у справі.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь у справі, дослідивши
матеріали справи, оцінивши встановлені
обставини у сукупності, суд доходить
наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на праві спільної часткової власності
належить домоволодіння АДРЕСА_1, на
якому розташовано два житлових будинки
літ. А. та літ. Б.

Рішенням виконкому Орджонікідзевської
райради від 11.06.1952 року № 395 житловому
будинку АДРЕСА_1 наділена земельна
ділянка площею 510 кв. м.

Рішенням виконкому Орджонікідзевської
райради від 16.08.1983 року № 257, надлишки
земельної ділянки у розмірі 112 кв. м.
залишені в тимчасове користування за
житловим будинком АДРЕСА_1 (Т. 1 а. с. 11).

Тобто у користування власників
житлового будинку АДРЕСА_1 органами
місцевого самоврядування надано
земельну ділянку загальним розміром 622
кв. м.

Фактично власники домоволодіння
АДРЕСА_1 займають земельну ділянку
площею 617 кв. м., а її надлишки - 107 кв. м.
(висновок судової будівельно-технічної
експертизи від 28.02.2013 року - Т. 1 а. с. 60-64)

ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 19.03.1992 року,
укладеного між виконкомом
Орджонікідзевської районної ради
народних депутатів м. Запоріжжя та
ОСОБА_1, на праві власності належить 19/50
частин жилого будинку (літ. Б) з
відповідною частиною господарських та
побутових будівель і споруд, який
розташований на земельній ділянці
загальною площею 510 кв. м. (Т. 1 а. с. 12).

ОСОБА_2 є власником 31/50 частини
домоволодіння (літ. А), розташованого за
адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 622 кв. м., на підставі договору
купівлі-продажу від 01.07.2005 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, реєстр. № 1-655 (Т. 1 а. с.
14-15).

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 120 Земельного
кодексу України, у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 18 "ґ" постанови від 16 квітня
2004 року № 7 "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ", у разі
переходу права власності на будівлі та
споруди до кількох осіб право на
земельну ділянку визначається
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруд, якщо інше не
передбачено в договорі відчуження
останніх.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України,
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Стаття 126 Земельного кодексу України
передбачає, що державний акт є
документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, надану у
власність відповідним рішенням.

За зверненням ОСОБА_2, рішенням
Запорізької міської ради № 72 від 29.12.2010
р., затверджено технічну документацію
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельні ділянки громадян та передано
ОСОБА_2 у власність земельна ділянка
площею 31/50 від 0,0606 га за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд (Т. 2 а.
с. 17-18).

29.03.2012 року, на підставі рішення
Запорізької міської ради шостого
скликання третьої сесії № 72 від 29.12.2010
року, ОСОБА_2 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯЛ № 529277 відповідно до якого він
є власником земельної ділянки площею
31/50 частини від 0,0606 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка). Вказаний
державний акт зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 002326
(Т. 1 а. с. 22).

Вказані обставини свідчать про те, що
ОСОБА_2 набув право власності на
частину земельної ділянки, яка
відповідає його частині домоволодіння
АДРЕСА_1, що узгоджується із
зазначеними вище нормами чинного
законодавства та фактичними
обставинами справи.

Посилання позивача у позовній заяві та
його представників у судовому
засіданні на те, що між колишніми
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
було визначено порядок користування
земельною ділянкою, тобто склався
порядок фактичного землекористування,
у зв'язку з чим ОСОБА_2 не мав права на
приватизацію земельної ділянки згідно
часток у домоволодінні є
безпідставними, оскільки суду не
надано жодного належного доказу на
підтвердження того, що між колишніми
або нинішніми співвласниками
домоволодіння була домовленість щодо
порядку користування земельною
ділянкою, оформлена належним чином.
Суду не надано ні нотаріально
посвідченого договору про визначення
порядку користування земельною
ділянкою ні відповідного рішення суду,
які би у відповідності до ст. 377 ЦК
України були би обов'язковими для
нового власника. А встановлення
паркану на земельній ділянці одним із
співвласників домоволодіння не
свідчить про належне оформлення
договору щодо користування земельною
ділянкою.

Доводи позивача про те, що при
виготовленні технічної документації,
яка згодом була затверджена рішенням
Запорізької міської ради, він не давав
згоди на узгодження меж земельної
ділянки спростовуються матеріалами
справи. Зокрема, з витребуваної судом
технічної документації із землеустрою
(Т. 1 а. с. 195-233) вбачається, що в ній
наявний акт узгодження меж
землекористування від 13.08.2010 року щодо
земельної ділянки ОСОБА_2 з підписом і
ОСОБА_1, який, до того ж, ніяких
претензій до меж земельної ділянки
ОСОБА_2 не мав (Т. 1 а. с. 209).

Невідповідність загальної площі
земельної ділянки у державному акті
розміру тієї земельної ділянки, яка
надавалась власникам домоволодіння
органами місцевого самоврядування для
користування, на думку суду, також не є
підставою для визнання недійсним
державного акту за позовом ОСОБА_1,
оскільки загальна площа земельної
ділянки визначена в меншому розмірі у
державному акті ОСОБА_2, який у свою
чергу з позовними вимогами про
визнання державного акту недійсним до
суду не звертався.

Враховуючи викладені обставини суд
приходить до висновку, що позовні вимог
є безпідставними та необґрунтованими у
зв'язку з чим задоволенню не підлягають
у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Запорізької
міської ради, Головного управління
Держземагенства в Запорізькій області
про визнання частково недійсним
рішення Запорізької міської ради,
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку,
визнання права на безоплатну
приватизацію земельної ділянки по
фактичному землекористуванню, без
узгодження меж із суміжним
землекористувачем - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

К.В. Гашук