Справа № 0427/8242/2012
№ 2/183/202/14
13.03.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
головуючого судді Дубовенко
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Новомосковська
районна державна нотаріальна контора
про встановлення факту проживання
чоловiка та жiнки однiєю сiм'єю без
реєстрації шлюбу, зміну черговості
спадкування, визнання права власності
Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, з врахуванням уточнених
позовних вимог, просила суд встановити
факт її проживання з ОСОБА_5 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 23.02.2001
року до ІНФОРМАЦІЯ_2 - дня його смерті;
визнати недійсними свідоцтва про право
на спадщину за законом на спірне
домоволодіння та земельну ділянку,
посвідчені Новомосковською районною
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області від 27.11.2012
року; визнати недійсними договори
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2
та купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_2 загальною площею 0,0967 га
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
укладені від 10.12.2012 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4; визнати за нею право власності
на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_2;
визнати за нею право власності на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_2
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку;
змінити черговість спадкування після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
та надати ОСОБА_1 право на спадкування
разом із спадкоємцями тієї черги, яка
має право на спадкування; визнати за
нею право власності на 1/4 частину
домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за нею
право власності на 1/4 частину земельної
ділянки АДРЕСА_2 загальною
площею 0,0967 га (кадастровий номер
будівництво та обслуговування
житлового будинку, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.
В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги та,
посилаючись на ті ж підстави та
обставини, про які вона зазначала в
своєму позові, просила суд
задовольнити їх в повному обсязі. Також
пояснила суду, що з 23.02.2001 року вона
стала проживати з ОСОБА_5 однією сім'єю
до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Спочатку вони проживали в АДРЕСА_3, що
належала ОСОБА_5 Потім у зв'язку з
претензіями колишньої дружини ОСОБА_5
та його доньки щодо цієї квартири,
ОСОБА_5 був вимушений продати цю
квартиру та поділити гроші зі своєю
колишньою дружиною. Натомість відразу
після цього за спільні кошти вони
придбали для їхньої сім'ї нову
квартиру, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Під
час їх спільного проживання за спільні
кошти вони в 2004 році придбали земельну
та розпочали будівництво нового
будинку по вулиці Верхній в селі
Орлівщина Новомосковського району
Дніпропетровської області. Після
завершення будівництва, вони продали
квартиру АДРЕСА_1, щоб повернути
грошові кошти, що були взяті у борг на
будівництво будинку. Після інфаркту її
чоловік дуже погано себе почував,
постійно потребував стороннього
догляду. Вона єдина, хто доглядав його.
Тому вона як особа, що проживала разом
зі спадкодавцем не менш як п'ять років
до часу відкриття спадщини вважає , що
має право право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5
Позивач здійснила його поховання та
продовжувала проживати в їхньому
домоволодінні. Після його смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_2
області та ? частина земельної ділянки
АДРЕСА_2 загальною площею 0,0967 га
Спадщину фактично прийняла вона та
донька померлого, ОСОБА_3, адже вони в
передбачений законом строк звернулися
до Новомосковської районної державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після ОСОБА_5 Але
відповідач, ОСОБА_3, її право на ?
частину спірного домоволодіння та ?
частину земельної ділянки не визнає та
вважає, що до спадкового майна належить
все майно в тому числі і те, що було
набуте за час їх спільного проживання
однією сім'єю з її батьком, ОСОБА_5 11.12.2012
року, коли позивач перебувала на
роботі, невстановлені особи, захопили
її володіння, заволоділи всіма речами
та документами, що знаходились в її
будинку, викинули її особисті речі на
вулицю, змінили замки, поставили
охорону та не пускають її до будинку.
Тому весь цей час вона вимушена
проживати на своєму робочому місці - в
приміщенні Департаменту освіти і науки
Дніпропетровської обласної державної
Представник позивача також в повному
обсязі підтримав позовні вимоги
позивача та, посилаючись на ті ж
підстави, просив суд задовольнити їх в
повному обсязі та зазначив,що проти
заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 або її представник,
що був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання повторно не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили.
Відповідач ОСОБА_4 або її представник,
що був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання повторно не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, в своєму листі
просили справу розглянути за
відсутності їхнього представника.
В ході судового розгляду також було
допитано ряд свідків:
- свідок, ОСОБА_6, повідомив суду, що знає
позивача з початку 2001 року. З 1998 року
він працював особистим водієм ОСОБА_5,
на підприємстві яке останній очолював.
В 2001 році ОСОБА_5 особисто представив
йому ОСОБА_1 як свою дружину. Спочатку
вони разом проживали в квартирі, що
розташована в АДРЕСА_3, - з якої він
постійно забирав на роботу ОСОБА_5
Потім вони переїхали проживати в нову
квартиру на в АДРЕСА_1 - з якої він теж
постійно забирав на роботу ОСОБА_5
Зазначив, що в ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були
стосунки як між дружиною та чоловіком.
Він неодноразово за вказівкою ОСОБА_5
зустрічав з вокзалу та привозив до них
матір позивача. Він особисто, як водій
свого керівника, возив позивача по
магазинам придбавати для нового
будинку будівельні матеріали для
внутрішнього оздоблення, шпалери та
сантехніку. Відповідача, ОСОБА_3, він
знає як доньку ОСОБА_5 Зазначив про
випадок, коли ОСОБА_3 без дозволу
продала автомобіль БМВ батька, після
цього в них відбулася сварка й донька
взагалі перестала спілкуватися зі
своїм батьком. Через цю сварку з
донькою у ОСОБА_5 стався інфаркт, після
якого він близько місяця знаходився у
лікарні. Останні роки донька, ОСОБА_3, зі
своїм батьком не спілкувалася. Коли
ОСОБА_5 помер, похованням займалася
позивач, яка взяла на себе
організаційні поховання та
матеріальні витрати.,
- свідок, ОСОБА_7, зазначив, що знає
позивача з 2004 року. ОСОБА_5 представив
йому ОСОБА_1, як свою дружину. ОСОБА_7
займався будівництвом будинку в селі
Орлівщина Новомосковського району
Дніпропетровської області. Всі
технічні аспекти будівництва він
вирішував безпосередньо з
ОСОБА_5, а всі фінансові питання -
вирішував з ОСОБА_1, саме вона вела всю
«бухгалтерію» будівництва їхнього
будинку. Він особисто придбавав
будівельні матеріали, а оздоблювальні
матеріали придбала ОСОБА_1, яка їздила з
водієм ОСОБА_6. Підтвердив, що позивач
разом з ОСОБА_5 проживали в
м. Дніпропетровську, адже він був в
гостях у них на квартирі, що
розташована в районі парка імені
Шевченка. В липні 2005 року, відразу після
завершення будівництва будинку, вони
вселилися в цей будинок.,
- свідок, ОСОБА_8, повідомив, що знає
позивача з того моменту, як вона разом
зі своїм чоловіком, ОСОБА_5 розпочали
будівництво їхнього будинку в селі
Орлівщина Новомосковського району
Дніпропетровської області. Зазначив,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 будували для себе
цей будинок, він взагалі вважав, що вони
чоловік та жінка. Підтвердив, що
позивач разом зі своїм чоловіком після
того, як заселилися в будинок проживали
в ньому разом до самої смерті ОСОБА_5.,
- свідок, ОСОБА_9, зазначила, що знає
позивача з 2004 року. Вона проживала по
сусідству з позивачем та її чоловіком
ОСОБА_5 по вулиці Верхній в селі
Орлівщина Новомосковського району
Дніпропетровської області. Вони
проживали однією сім'єю. Вони
товаришували сім'ями, святкували разом
дні народження. Вона вважала ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 однією сім'єю. Позивач після
смерті ОСОБА_5 продовжувала проживати в
- свідок, ОСОБА_10, зазначив, що він
проживає з 2001 року в будинку АДРЕСА_4
Він познайомився першим з ОСОБА_5, а
потім вже останній представив йому
ОСОБА_1 як свою дружину. Вони постійно
проживали в будинку однією сім'єю.
Позивач після смерті ОСОБА_5
продовжувала проживати в їх
домоволодінні, доки взимку 2012 року її
речі невідомі особи не викинули з
домоволодіння та поставили туди
- свідок, ОСОБА_11, зазначив,що з ОСОБА_5
він був знайомий ще з 1997 року, коли
ОСОБА_11 працював в обласному ДАІ та
допомагав йому з оформленням машини.
ОСОБА_5 особисто йому представив ОСОБА_1
як свою дружину, під час його
перебування ще в гостях на їх квартирі.
Він товаришував з ОСОБА_5 Знав про
будівництво нового будинку в с.
Орлівщина Новомосковського району
Дніпропетровської області. Після того,
як ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком,
ОСОБА_5 переїхали до цього будинку, він
приїздив до них у гості. Вважав їх
чоловіком та дружиною.
Ухвалою суду встановлено заочний
розгляд справи, відповідно до вимог ст..
169, 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, яка
заявила про своє бажання бути
допитаною в якості свідка в порядку ст.
62 ЦПК України, пояснення її
представника, покази свідків,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, приходить до висновку про
те, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню, за
В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5після смерті
якого із заява про відкриття спадщини
звернулися: ОСОБА_1 (заява про прийняття
спадщини від 06.06.2008 р.) та ОСОБА_3 (заява
про прийняття спадщини від 17.06.2008 р.),
які протягом строку передбаченого ст.
1270 ЦК України звернулися до
Новомосковської районної державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після ОСОБА_5
Відповідно до вимог ст.. 74 СК України,
який набрав законної сили з 01 січня 2004
року - якщо жінка та чоловік проживають
однією сім`єю, але не перебувають у
шлюбі між собою, майно, набуте ними за
час спільного проживання, належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу щодо права спільної сумісної
Згідно ст. 61 СК України об'єктами
права спільної сумісної власності
подружжя можуть бути будь-які речі, за
винятком тих, які виключені з
цивільного обороту. Відповідно до
вимог ст.ст. 69, 70 СК України майно
підлягає поділу між подружжям в рівних
Згідно з п. 20 Постанови пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»,
встановлено, що при застосуванні ст. 74
СК України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно врахувати,
що правило зазначеної норми
поширюється на випадки, коли чоловік та
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі і між ними склались
уставлені відносини, що притаманні
В силу положень ст. ст. 60, 74 СК України
правовий статус майна як спільної
сумісної власності подружжя
визначається не придбанням майна за
спільні кошти, а наявністю укладеного
відповідно до закону між жінкою та
чоловіком шлюбу або ж проживання
Станом на 01 січня 2004 року ні позивач,
ОСОБА_1, ні ОСОБА_5 у будь-якому
зареєстрованому шлюбі не перебували.
Відомості про місце проживання ОСОБА_1
та ОСОБА_5 в одній оселі, а також покази
свідків в судовому засіданні,
переконують суд в тому, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 проживали разом однією сім'єю
без реєстрації шлюбу. Однак, що
стосується встановлення рішенням суду
часу з якого може бути встановлений
такий факт, для можливого встановлення
в подальшому взаємних прав та
обов'язків, можливо лише після 01 січня
2004 року, що повністю знайшло своє
підтвердження в ході судового
29.04.2004 року на ім'я ОСОБА_5 була придбана
земельна ділянка та розпочато
будівництво будинку по вулиці Верхній
в селі Орлівщина Новомосковського
району Дніпропетровської області. З
кошторисів, актів приймання-передачі, а
також показів самого позивача та
свідків, вбачається, що будівництвом
займалися як ОСОБА_5 так і ОСОБА_1
Після завершення будівництва в 2005 році,
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 переїхали на постійне
проживання в збудований ними будинок
АДРЕСА_2 області, де до теперішнього
часу значиться зареєстрованою позивач.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після смерті
ОСОБА_5 - позивач продовжувала
проживати в зазначеному домоволодінні.
Із заявами про прийняття спадщини
звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Свідоцтво про право на спадщину було
видане на ім'я ОСОБА_3, як спадкоємця
першої черги 27.11.2012 року на
домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну
ділянку за цією ж адресою, загальною
площею 0,0967 га (кадастровий номер
У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не визнає
права ОСОБА_1 на оспорювані будинок та
земельну ділянку, позивач вимушена
звернутися до суду з позовом про
встановлення факту проживання однією
сім'єю із ОСОБА_5, як чоловіка та жінки
без реєстрації шлюбу та визнання за нею
права власності на 1/2 частину майна, що
було ними придбано та побудовано за
спільні кошти та спільними зусиллями.
10.12.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
укладені договори купівлі-продажу
спірного домоволодіння та спірної
земельної ділянки, не дивлячись на те,
що судом ще не було ухвалено рішення з
приводу спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
предметом якого було спірні
домоволодіння та земельна ділянка.
Спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 неодноразово
розглядався в різних судах та в різних
Рішенням Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 24.03.2008 року
по цивільній справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа районний відділ
земельних ресурсів Новомосковського
району про встановлення факту
проживання однією сім'єю, був
встановлений факт родинних відносин,
що має юридичне значення, а саме, що
ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю
як жінка без реєстрації шлюбу за
адресою: АДРЕСА_2 до дня смерті
ОСОБА_5, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.10.2010
року вищезазначене рішення було
скасовано, а заяву ОСОБА_1 залишено без
розгляду, у зв'язку з тим, що був наявний
спір про право цивільне й ОСОБА_3 не
була залучено до розгляду справи.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 05.05.2008 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_12
до ОСОБА_1 про визнання договору міни
дійсним, визнання договору дарування
недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_12 про визнання дійсним
договору дарування та визнання права
власності на подароване майно та
земельну ділянку, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_12 було відмовлено,
позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені
у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01.12.2008
року вищезазначене рішення було
скасоване та справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.07.2008 року було відкрито
провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
Новомосковська районна державна
нотаріальна контора про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 28.05.2009 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_12
до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про
визнання договору міни дійсним,
визнання договору дарування недійсним,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_12
про визнання дійсним договору
дарування та визнання права власності
на подароване майно та земельну
ділянку, було направлено за
підсудністю для розгляду до
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області. Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06.09.2009 року ухвала
Жовтневого районного суду міста
Дніпропетровська по даній справі була
залишена без змін.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області були залишені без розгляду
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення
від спадкування, визнання права
власності на сумісно набуте майно,
розподіл майна та визнання договору
дарування дійсним, а також вимоги щодо
визнання дійсним договору дарування та
визнання права власності на житловий
будинок і земельну ділянку. Також були
залишені без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_12 щодо визнання договору міни
дійсним, визнання договору дарування
недійсним.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14.02.2012 року позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
договорів дарування дійсними, визнання
права власності на нерухоме майно,
залишено без розгляду у зв'язку з
повторною неявкою позивача, ОСОБА_1

Рішенням Номосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15.02.2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа Новомосковська районна
державна нотаріальна контора про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, було визнано за
ОСОБА_3 право власності на житловий
будинок та земельну ділянку, що
розташовані за адресою:
Дніпропетровська область,
Новомосковський район, АДРЕСА_2, та
право власності на автомобіль
«Мерседес-Бенц».

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30.08.2012
року була скасована ухвала
Новомосковського районного суду від
14.02.2012 року щодо залишення без розгляду
позовної заяви ОСОБА_1 поданої до
ОСОБА_3 про визнання договорів
дарування дійсними, визнання права
власності на нерухоме майно, та
направлено справу на новий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30.08.2012
року було скасоване рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15.02.2012
року та в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
Новомосковська районна державна
нотаріальна контора про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом було відмовлено.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17.04.2013 року було залучено у
якості третьої особи ОСОБА_4 по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1
подану до ОСОБА_3 про визнання
договорів дарування дійсними, визнання
права власності на нерухоме майно.

В серпні 2013 року позивач ОСОБА_1
уточнила свої позовні вимоги та
просила суд встановити факт її
проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 23.02.2001 року до
ІНФОРМАЦІЯ_2 - дня його смерті; визнати
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідчені
Новомосковською районною державною
нотаріальною конторою
Дніпропетровської області від 27.11.2012
року; визнати недійсними договори:
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2
та купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_2 загальною площею 0,0967 га
(кадастровий номер -02-0160003) з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
укладені 10.12.2012 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4; визнати за нею право власності
на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_2;
визнати за нею право власності на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_2
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
номер -02-0160003) з цільовим
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку;
змінити черговість спадкування після
смерті ОСОБА_5 Теодоровича, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, та надати мені, ОСОБА_1,
право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування; визнати за нею право
власності на 1/4 частину домоволодіння
АДРЕСА_2 в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за нею право
власності на 1/4 частину земельної
ділянки АДРЕСА_2 загальною площею 0,0967
га (кадастровий номер -02-0160003) з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку, в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги щодо встановлення факту
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією
сім'єю, як жінки та чоловіка без
реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2, - є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Земельна ділянка та будинок АДРЕСА_2 є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, а тому вимоги позивача щодо
визнання за нею права власності на 1/2
частину спірного будинку та земельної
ділянки також підлягають задоволенню.

Тому до складу спадщини входить тільки
1/2 частина вищезазначеного
домоволодіння та 1/2 частина
вищезазначеної земельної ділянки. А
значить ОСОБА_3 не мала право
отримувати свідоцтва про право на
спадщину за законом на майно, яке не
входить до спадкової маси.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України -
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Саме тому відповідно до ст. 1301 ЦК
України свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідчені
Новомосковською районною державною
нотаріальною конторою
Дніпропетровської області від 27.11.2012
року на ім'я ОСОБА_3 є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України -
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України -
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Саме тому враховуючи положення ч.1 ст.203,
ч.1 ст. 215 ЦК України суд приходить до
висновку про недійсність договорів
купівлі-продажу домоволодіння
№20А по вулиці Верхній в селі Орловщина
Новомосковського району
Дніпропетровської області та
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_2 загальною площею 0,0967 га
(кадастровий номер -02-0160003 з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку),
укладених 10.12.2012 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 202 ЦК України -
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, свідоцтво про право на
спадщину не є правочином, саме тому
спірні договори купівлі-продажу
спірного майна від 10.12.2012 року є першими
правочинами, а не наступними
правочинами, які були вчинені після
недійсних правочинів. Тому в даній
ситуації спосіб захисту права, шляхом
пред'явлення саме негаторного позову,
відповідає позиції ВСУ, наданій в
Постанові Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

Щодо вимог позивача про зміну
черговості спадкування після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, й
надання позивачу, ОСОБА_1, право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування та
визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом на 1/4
частину вищезазначених домоволодіння
та земельної ділянки, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення зазначених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК
України: фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування, за умови, що вона протягом
тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Проте позивачем не було надано до суду
жодного доказу, який би підтвердив той
факт, що ОСОБА_5 знаходився в
безпорадному стані

Відповідно до висновків, викладений у
п. 5.2 Інформаційного листа ВССУ від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» судовий порядок зміни
черговості застосовується на підставі
задоволення позову спадкоємця
наступних черг до спадкоємців тієї
черги, які безпосередньо закликаються
до спадкування. Право на пред'явлення
позову про зміну черговості
спадкування мають лише спадкоємці за
законом. Підставами для задоволення
такого позову є сукупність наступних
юридичних фактів, встановлених в
судовому порядку: 1) здійснення опіки
над спадкоємцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне
забезпечення спадкодавця; 3) надання
будь-якої іншої допомоги
спадкодавцеві, тобто такої допомоги,
яка має матеріалізоване вираження, -
прибирання приміщення, приготування
їжі, ремонт квартири; 4) тривалий
час здійснення дій, визначених у
пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан
спадкодавця, тобто такий стан, під час
якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом. Для задоволення позову
необхідна наявність всіх п'яти
вищезазначених обставин.

Вимоги ж про визнання за позивачем
права власності в порядку спадкування
за законом на 1/4 частини вищезазначених
домоволодіння та земельної ділянки є
похідними від вимог позивача про зміну
черговості спадкування після смерті
ОСОБА_5 Тому з врахуванням положень ч.
1258 ЦК України вони теж є безпідставними
та не підлягають задоволенню, адже
ОСОБА_3 має право на спадкування в першу
чергу, натомість ОСОБА_1 відповідно до
ст. 1264 ЦК України має право на
спадкування тільки в четверту чергу.

А тому в іншій частині позовних вимог
необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 5-8, 10-11, 27, 31, 58-61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Новомосковська
районна державна нотаріальна контора
про встановлення факту проживання
чоловiка та жiнки однiєю сiм'єю без
реєстрації шлюбу, зміну черговості
спадкування, визнання права власності
на майно задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з
ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 01 січня 2004 року до 19 грудня 2007
року - дня його смерті.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 27.11.2012
року Новомосковською районною
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області, на
домоволодіння АДРЕСА_2, видане ОСОБА_3 в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 27.11.2012
року Новомосковською районною
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області, на земельну
ділянку АДРЕСА_2 загальною площею 0,0967
га (кадастровий номер -02-0160003) з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
видане ОСОБА_3 в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2,
посвідчений 10.12.2012 року приватним
нотаріусом Київського нотаріального
округу, ОСОБА_14, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_2 загальною площею 0,0967 га
(кадастровий номер -02-0160003 з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку),
посвідчений 10.12.2012 року приватним
нотаріусом Київського нотаріального
округу, ОСОБА_14, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1,
виданий 29.05.1997 року Марганецьким МВУМВС
України в Дніпропетровській області,
і.п.н.НОМЕР_2), право власності на 1/2
частину домоволодіння АДРЕСА_2, що в
цілому складається з житлового будинку
«А» загальною площею 217,1 кв.м., житловою
площею 72,7 кв.м. та складається з:

І поверх:

приміщення 1 - коридору площею 2,9 кв.м.,
приміщення 2 - комори площею 0,7 кв.м.,
приміщення 3 - гаражу площею 23,3 кв.м.,
приміщення 4 - туалету площею 2,7 кв.м.,
приміщення 5 - парної площею 4,7 кв.м.,
приміщення 6 - душової площею 8,2 кв.м.,
приміщення 7 - кухні площею 19,9 кв.м.,
приміщення 8 - передпокою площею 33,4
кв.м., приміщення 9 - вітальні площею 21,2
кв.м.,

ІІ поверх:

приміщення 10 - коридору площею 19,9 кв.м.,
приміщення 11 - житлової кімнати площею
16,4 кв.м., приміщення 12 - житлової кімнати
площею 16,8 кв.м., приміщення 13 - домашній
кабінет площею 18,3 кв.м., приміщення 14 -
туалету площею 2,5 кв.м., приміщення 15 -
ванної площею 5,0 кв.м., приміщення 16 -
комори площею 4,6 кв.м., І - веранди площею
16,6 кв.м.,

а також наступних господарських
будівель та споруд:

літ. «Б» - навіс, з.я - зливна яма, № 1 -
хвіртка, № 2 - ворота, № 4-5 - огорожа, І -
замощення.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1,
виданий 29.05.1997 року Марганецьким МВУМВС
України в Дніпропетровській області,
і.п.н.НОМЕР_2), право власності на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_2
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
номер -02-0160003) з цільовим
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого Цивільним процесуальним
кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення, на
рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

Суддя

І.Г.Дубовенко