У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ЗАТ
«Альфа-Банк», ОСОБА_5, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Пол і К» про
визнання недійсним договору поруки за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 13 грудня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
26 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, в обґрунтування
якого зазначив, що він був учасником
ТОВ «Пол і К» з часткою як учасника
товариства у статутному фонді у
розмірі 50% від загального розміру
статутного капіталу. Іншим учасником
ТОВ «Пол і К» був ОСОБА_6, який володів
часткою у розмірі 50% від загального
розміру статутного фонду.

31 липня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ТОВ «Пол і К» укладено договір про
відкриття кредитної лінії, відповідно
до умов якого товариство отримало
кредит у розмірі 2 000 000 гривень зі
сплатою 15,5% річних за користування
кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 31 липня 2007 року
між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Пол і К»
укладено договір іпотеки, предметом
якого є земельна ділянка площею 2,78 га,
що знаходиться за адресою: 21-й км
Старокиївського шосе на території
Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області.

На виконання ТОВ «Пол і К» зобов'язань
за кредитним договором, 31
липня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ТОВ «Мейкер» укладено договір поруки.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 2
липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_5 укладено договір поруки та того
ж дня в рахунок дострокового погашення
кредиту ТОВ «Пол і К» внесено на
рахунок банку 30000 гривень, ОСОБА_5 - 120000
гривень.

У зв'язку з достроковим виконанням
зобов'язань за кредитним договором, 7
серпня 2008 року договір про відкриття
кредитної лінії був розірваний
сторонами.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 9 квітня 2012 року, залишеним
без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 14
червня 2012 року та постановою Вищого
господарського суду України від 16
жовтня 2012 року частково задоволено
позов ОСОБА_4 до ТОВ «Пол і
К» про визначення та стягнення частки
майна товариства у розмірі 10285350
гривень та інфляційні втрати у розмірі
2008815 гривень 65 копійок.

Позивач вважає, що договір поруки від 2
липня 2008 року не відповідає вимогам ст.
ст. 203, 215, 548 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 65 СК
України, оскільки порушує його права на
отримання стягнутої рішенням
господарського суду частки в майні
товариства, укладений без отримання
згоди дружини ОСОБА_5 і укладення
декількох договорів поруки в
забезпечення виконання зобов'язань не
передбачено умовами кредитного
договору та чинним законодавством, а
тому просив визнати його недійним.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 13 грудня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 26
листопада 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
і направити справу на новий розгляд,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 13 грудня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
26 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна Ю.Г.
Іваненко