У х в а л а

17 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.

суддів: Євграфової
Є.П., Іваненко Ю.Г.,

Журавель В.І.,
Ситнік О.М.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про визнання
договору купівлі-продажу та витягу про
державну реєстрацію прав недійсними,
визнання права власності та поділ
майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому з урахуванням
уточнень просив визнати недійсним
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 від 24 травня2012 року, визнати
недійсним витяг про державну
реєстрацію прав від 22 червня 2012 року за
№ 34602644, виданий на ім'я ОСОБА_5, визнати
спірне жиле приміщення спільним майном
подружжя його та ОСОБА_3, визнати за ним
та ОСОБА_3 право власності
на Ѕ частину вказаної вище квартири за
кожним, визнати автомобіль марки «Пежо
- 206» д.н. НОМЕР_1 спільним майном
подружжя та виділити його в натурі
ОСОБА_3, стягнути з останньої на його
користь половину вартості зазначеного
транспортного засобу, що становить
40 500 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що з 30 серпня 1997 року до 02 грудня
2009 року перебував з ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі, який розірваний
за рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова.

За час перебування у шлюбі ними
придбано квартиру АДРЕСА_1 та
автомобіль марки «Пежо - 206», які за
спільною згодою були зареєстровані за
відповідачкою.

У липні 2012 року йому стало відомо, що 24
травня 2012 року відповідачкою укладено
договір купівлі - продажу спірної
квартири, відповідно до якого вона
продала її своєму батькові ОСОБА_5 за 334
100 грн.

Посилаючись на те, що вказане вище
майно є спільним майном подружжя і
ОСОБА_3 без його згоди не мала права ним
розпоряджатися, просив задовольнити
позов.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 29 січня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 9 жовтня 2013 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24
травня 2012 року, що посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6

Визнано недійсним витяг про державну
реєстрацію прав № 34602644 від 22 червня 2012
року, виданий на ім'я ОСОБА_5 на право
власності на спірну квартиру АДРЕСА_1.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль
марки «Пежо-206», реєстраційний номер
НОМЕР_1 спільним майном подружжя ОСОБА_4
та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частку квартири АДРЕСА_1, визнано за
ОСОБА_3 право власності на 12 частку
квартири АДРЕСА_1.

Автомобіль марки «Пежо-206»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 виділено в
натурі ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 40 500
грн, що становить половину вартості
автомобіля «Пежо-206» реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2013 року
ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за її
касаційною скаргою на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 29 січня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 9 жовтня 2013 року з підстав,
визначених п.5 ч.4 ст.328 ЦПК України.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 31 жовтня 2013 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема, ст.ст. 203, 215, 234 ЦК України та ст.
60 СК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

В обґрунтування заяви посилається на:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 серпня 2013 року
в справі за позовом про визнання
недійсними договору дарування
квартири, третейської угоди,
скасування рішення третейського суду,
визнання права власності на Ѕ частини
квартири, встановлення порядку
користування квартирою, витребування
майна - квартири, вселення;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 вересня 2013
року в справі за позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, за зустрічним позовом про
визнання недійсними договору
купівлі-продажу, договору іпотеки та
рішення виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області;

- рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 червня 2013 року
в справі за позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нежитлових підвальних приміщень;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2013
року в справі за позовом про визнання
договору купівлі-продажу недійсним;

- рішення Верховного Суду України від 16
лютого 2011 року в справі за позовом про
визнання договору недійсним, за
зустрічним позовом про визнання
добросовісним набувачем та визнання
права власності на квартиру, за
зустрічним позовом про визнання
договору дійсним.

Розглянувши заяву, колегія суддів
вважає, що підстави для її допуску до
провадження відсутні, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

У пункті 7 зазначеної вище постанови
зазначено, що постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й не відбулося застосування
норм матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК.

Як убачається, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 серпня 2013 року, копію якої
долучено до заяви про перегляд та на
яку здійснюється посилання, передано
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, тобто вказаним судовим
рішенням остаточно не вирішено спір, а
отже, на нього і не може здійснюватися
посилання як на підтвердження
неоднакового застосування касаційним
судом норм матеріального права.

Крім того, у відповідності до п. 6
згаданої вище постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року, заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК
України, може бути подана за сукупністю
таких умов: судом касаційної інстанції
при розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні і ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Аналіз наведених судових рішень від 04
вересня 2013 року, від 05 червня 2013 року,
від 20 березня 2013 року та від 16 лютого 2011
року також не дає підстав для висновку
про наявність, передбачених ст. 355 ЦПК
України, обставин для перегляду
судових рішень у порядку,
встановленому главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки предмет спору,
підстави позову та фактичні обставини
у цих справах не є тотожними.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи:
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про визнання
договору купівлі-продажу та витягу про
державну реєстрацію прав недійсними,
визнання права власності та поділ
майна подружжя, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31
жовтня 2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік