АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/764/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. УХВАЛА
13 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Дмитренко М. І. суддів
Вініченко Б. Б. , Храпко В. Д. при
секретаріБражнюк О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 04 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_7 звернувся з
вказаним позовом до суду,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11
січня 2001 року між ним та ОСОБА_6 був
укладений шлюб, який зареєстровано
Черкаським міським відділом РАЦС,
актовий запис № 12. Спільних дітей від
шлюбу не мають. В зв'язку з тим, що він
працює тривалий час за кордоном і
вимушений постійно знаходитися за
місцем роботи, вони з дружиною
припинили шлюбні відносини і з вересня
2010 року проживають окремо. Зазначав, що
неодноразово пропонував дружині
переїхати та проживати з ним разом
однією сім'єю для ведення спільного
побуту, однак вона не бажає змінювати
місце проживання та життя до якого вона
звикла. Під час останньої телефонної
розмови з відповідачем з'ясував, що
дружина не має наміру на збереження
сім`ї і не заперечує проти розірвання
шлюбу. Вважає, що подальше спільне
життя із відповідачем, як подружжя та
збереження шлюбу суперечитиме
особистим інтересам кожного, тому
просив суд розірвати шлюб, укладений 11
січня 2001 року між ним та ОСОБА_6, який
зареєстровано Черкаським міським
відділом РАЦС, актовий запис № 12.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 04 лютого 2014 року
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішення,
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, як незаконне та ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, і постановити
ухвалу про закриття провадження у
справі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
сторін, дослідивши матеріали по справі,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позов ОСОБА_7 виходив з
того, що шлюбні відносини між сторонами
припинені, спільне господарство та
спільний бюджет не ведуться,
збереження сім'ї неможливе.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду, та вважає, що суд повно
та всебічно дослідив матеріали справи,
надав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
і в результаті ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що 11 січня 2001
року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений
шлюб, який зареєстровано Черкаським
міським відділом РАЦС, актовий запис №
12. Спільних дітей сторони від шлюбу не
мають. В зв'язку з тим, що позивач працює
тривалий час за кордоном і вимушений
постійно знаходитися за місцем роботи,
вони з дружиною припинили шлюбні
відносини і проживають окремо.

Згідно ст.111 СК України суд вживає
заходів щодо примирення подружжя, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства. За змістом ст.111 СК України
суд не зобов'язаний призначати строк
для примирення подружжя.

Згідно ст.112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідна правова позиція викладена
у Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», згідно якої проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом
заходів щодо примирення подружжя
застосовується у випадку відсутності
згоди одного з них на розірвання шлюбу
за ініціативою однієї зі сторін або
суду у формі відкладення розгляду
справи слуханням та надання сторонам
строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК).
Судам слід використовувати надану
законом можливість відкласти розгляд
справи для примирення подружжя,
особливо за наявності неповнолітніх
дітей.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що з
урахуванням установлених обставин
відсутні підстави для надання сторонам
строку на примирення, а подальше
перебування їх у шлюбі суперечить
інтересам позивача.

Суд першої інстанції,
постановляючи рішення про розірвання
шлюбу повно встановив обставини справи
та фактичні взаємини подружжя, причини
розірвання шлюбу, врахував відсутність
у сторін дітей та відсутність спору
щодо розподілу майна, у зв'язку із чим,
дійшов обґрунтованого висновку про
неможливість збереження шлюбу та
наявність правових підстав для його
розірвання.

Колегія суддів відхиляє як
безпідставні доводи апелянта, щодо
невідповідності позовної заяви
вимогам ЦПК України, оскільки у
додатках до позову відсутнє свідоцтво
про реєстрацію шлюбу. З позовної заяви
вбачається, що у ОСОБА_7 відсутнє
свідоцтво про розірвання шлюбу, а тому
в прохальній частині він просив суд
витребувати у відповідача вказане
свідоцтво. В подальшому свідоцтво було
долучено до справи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

У рішенні суду про розірвання
шлюбу має бути зазначено, в якому
розмірі та з кого (з одного чи з обох з
подружжя) стягується судовий збір

Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення не
вирішив питання розподілу судових
витрат. Проте, це не може бути підставою
для зміни чи скасування рішення,
оскільки, може бути вирішено шляхом
ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 04 лютого 2014 року -
відхилити.

Рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 04 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про розірвання шлюбу - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :