Справа № 148/1221/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 липня 2014 року
Тульчинський районний суд Вінницької
області

В складі : головуючого
судді Робак С. О.

при секретарі
Грох Т. А.

з участю
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Тульчині,
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів за договором
позики,

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_2 19 травня 2014 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів за
договором позики, мотивуючи свої
вимоги тим, що 02 березня 2014 року
відповідач позичив у нього гроші в сумі
18400 ( вісімнадцять тисяч чотириста) грн.
які зобов'язувався повернути до 28
березня 2014 року. Про отримання в борг
грошей відповідач написав розписку.
Таким чином, договір позики між ними
було укладено в письмовій формі. Однак,
після спливу дати повернення боргу,
відповідач борг не повернув.

Так як відповідач добровільно
борг йому не повернув, то він звернувся
до суду з даним позовом і просить
стягнути з відповідача 18 400 грн. та
понесені ним по справі судові витрати.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав і наполягає
на їх задоволенні, посилаючись на
викладені в обставини.

Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнав, посилаючись на те, що він
позичив в ОСОБА_2 кошти в сумі 10 000 грн., а
на вимогу останнього 28.03.2014 року
написав розписку про позику 18 400 грн. і
повернув останньому згідно розписки.
кошти, а саме 18.03.2014 року - 1300 грн., 27.03.2014
року - 1000 грн., 31.03.2014 року - 1500 грн., а
01.04.2014 року - він отримав в борг від
ОСОБА_1 кошти в сумі 1 000 доларів США, що
по курсу на 01.04.2014 р. складало 12,30 грн. за
один долар США і передав їх ОСОБА_2.
Таким чином він повністю повернув борг
і отримав від ОСОБА_2 боргову розписку,
яку знищив. Про повернення коштів
ОСОБА_2, він в останнього розписок не
брав, а тому письмовими доказами даний
факт довести не може. Просить
відмовити в задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_4 показав, що йому відомо,
що ОСОБА_3 позичав в ОСОБА_2 гроші і не
повернув їх. Сума позики йому не відома,
так як він не був присутній при
передачі грошей.

Суд, заслухавши сторін, свідка
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (
позикодавець ) передає у власність
другій стороні ( позичальникові )
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики ) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передавання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладеного договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій саме сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
позики та Цивільного Кодексу, інших
актів цивільного судочинства, а при
відсутності таких умов та вимог,
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В судовому засіданні
встановлено, що між сторонами було
укладено договір позики в письмовій
формі, відповідно до якого відповідач
ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_2 02.03.2014
року гроші в сумі 18 400 грн., які
зобов'язувався повернути до 28 березня
2014 року, про що суду позивач ОСОБА_2
надав розписку ОСОБА_3 про отримання
від ОСОБА_2 в борг гроші в сумі 18 400 грн..

Відповідно до ст. 545 ЦК України,
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі.

Якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку.

Однак, відповідач ОСОБА_3 не надав
суду ні боргового документа, який йому,
як стверджує останній ніби то повернув
ОСОБА_2, ні розписки ОСОБА_2, про те, що
він борг йому повернув.

Крім того, відповідно до ст.1051
ЦК України позичальник має право
оспорити договір позики на тій
підставі, що грошові кошти або речі
насправді не були одержані від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Про те, доводи відповідача, що
він отримав грошові кошти в меншій
кількості, ніж вказано в розписці, а
саме 10 000 грн. також не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
так як відповідач не надав суду
належних доказів в підтвердження своїх
доводів.

Оскільки відповідач ОСОБА_3
гроші за договором позики в указаний в
ньому строк позивачу не повернув, то
вони підлягають стягненню з
останнього.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача
понесені позивачем, належним чином
підтверджені по справі судові витрати
по оплаті судового збору в розмірі 243
грн.60 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.526, 545, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК
України, ст. ст. 88, 213-215, ЦПК України, суд,-

В И
Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2 гроші за договором
позики в розмірі 18 400 (вісімнадцять
тисяч чотириста) грн. та понесені по
справі судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 243,60 гривень.

На рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення
може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Вінницької області
через Тульчинський районний суд.

Суддя: