РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря
Білоусової А.А.

прокурора
Баранова Т.О.

представника
відповідача (позивача за зустрічним
позовом) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою Харківського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері в інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області до ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі-продажу
нерухомого майна та повернення майна
до державної власності; за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області про внесення змін
до договору купівлі-продажу нерухомого
майна,

в с т а н о в и в:

18.10.2012 року Харківський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області, звернувся до суду
з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогою:
розірвати договір від 17.05.2010 року №1289
купівлі-продажу бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розташована по
АДРЕСА_1, укладений між Регіональним
відділенням фонду державного майна
України по Харківській області та
ОСОБА_2; повернути об'єкт групи "Ж" - базу
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
знаходилася на балансі ВАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв"язок", яка розташована по
АДРЕСА_1 до державної власності.

В обґрунтування позовних вимог
Харківській міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Чехунов Д. вказав,
що згідно з вимогами п. 18 ч. 3 ст. 7 Закону
України «Про приватизацію державного
майна» державні органи приватизації у
межах своєї компетенції здійснюють
контроль виконання умов договорів
купівлі-продажу державного майна.

Харківською міжрайонною прокуратурою
з нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері проведено
перевірку у регіональному відділенні
фонду державного майна України по
Харківській області з питань
додержання вимог чинного
законодавства.

Відповідно до п. 98 «Державної
програми приватизації на 2000-2002 роки»,
затвердженої Законом України «Про
Державну програму приватизації» від
18.05.2000 року №1723-ІІІ, із змінами та
доповненнями, «Положення про порядок
приватизації об'єктів групи «Ж»,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 05.08.2004
року №1627, зі змінами до нього, наказу
Фонду державного майна України від
20.09.2005 року №2577 «Щодо збереження і
використання об'єктів
соціально-культурного призначення»
затверджено приватизацію бази
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться по АДРЕСА_1.

16.04.2010 року регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Харківській області, згідно наказу
№28717 від 15.02.2010 року «Про затвердження
умов продажу на аукціоні об'єкта групи
«Ж» - бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться на балансі ВАТ
«Харківський електротехнічний завод»
«Трансзв'язок», проведений аукціон з
продажу об'єкта групи «Ж» - бази
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до заяв, поданих начальнику
регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області в аукціоні
приймали участь ОСОБА_4 (представник
ОСОБА_5 за довіреністю), ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Згідно протоколу аукціону по лоту №1
від 16.04.2010 року право на володіння
об'єктом і укладання договору
купівлі-продажу отримав учасник
зареєстрований під №13 ОСОБА_4, який
діяв в інтересах ОСОБА_5 за довіреністю,
посвідченою приватним нотаріусом
Зміївського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_8
12.04.2010 року, реєстр №717.

17.05.2010 року між Регіональним
відділенням фонду державного майна
України по Харківській області та
ОСОБА_5 укладено договір №1289
купівлі-продажу об'єкта групи Ж - бази
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться на балансі ВАТ
«Харківський електротехнічний завод
"Трансзв"язок", за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з витягом про державну
реєстрацію прав від 09.12.2010 року №28295616
майновий комплекс, розміщений за
адресою: АДРЕСА_1, належить на праві
власності ОСОБА_2 згідно з договором
купівлі-продажу від 17.05.2010 року та акту
прийому-передачі від 16.07.2010 року.

Згідно з п. 5.4 договору №1289 від
17.05.2010 року ОСОБА_2 зобов'язана
відновити функціонування бази
відпочинку протягом 1,5 років з моменту
переходу до неї права власності на
об'єкт приватизації.

Відповідно до п. 7.6 договору №1289
від 17.05.2010 року у разі невиконання
покупцем зобов'язань за цим договором,
продавець має право у встановленому
законодавством порядку порушити
питання про його розірвання та
повернення об'єкту приватизації за
актом прийому-передачі у державну
власність за рішенням суду.

Згідно з матеріалами перевірки,
проведеної Харківською міжрайонною
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, на
порушення ст. ст. 526, 628, 629 ЦК України та
п. 5.4 договору від 17.05.2010 року №1289 ОСОБА_2
протягом 1,5 років з моменту переходу
права власності не відновлено
функціонування бази відпочинку.

Порушення істотних умов договору
та невжиття дій спрямованих на
підновлення роботи бази відпочинку
підтверджується інформацією головного
державного санітарного лікаря
Зміївського району Харківської
області від 02.10.2012 року №1.1/2159, згідно з
якою до санітарно-епідеміологічної
служби Зміївського району власники
бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» з
приводу отримання дозвільних
документів не зверталися.

Відповідно до акту
санітарно-епідеміологічного
обстеження об'єкта від 06.08.2012 року
№3.1/487, проведеного фахівцем Зміївської
районної санітарно-епідеміологічної
станції, на момент перевірки база
відпочинку не працює, умови для початку
роботи бази відпочинку не створені.

Згідно з інформацією Зміївського
РВ ГУ Держтехногенбезпеки у
Харківській області від 12.10.2012 року №
23/750/918 протягом періоду з 2010 року по
даний час база відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», не функціонує,
господарча діяльність на об'єкті не
здійснюється.

Не відновлення роботи бази
відпочинку протягом 1,5 є істотним
порушенням умов договору та суперечить
інтересам держави, оскільки метою
продажу є збереження профілю об'єкту
соціально-культурного призначення, а
істотною умовою договору
купівлі-продажу визначено відновлення
роботи бази відпочинку та збереження
цільового використання вказаного
майна.

22.11.2012 року ОСОБА_2 подала
зустрічну позовну заяву, а 03.10.2013 року
та 05.03.2014 року - уточнену зустрічну
позовну заяву до Регіонального
відділення фонду державного майна
України по Харківській області з
вимогою: внести зміни до п. 5.4 договору
купівлі-продажу №1289 від 17.05.2010 року,
замінивши "протягом 1,5 роки" на
"протягом 4-х років".

В обґрунтування зустрічного
позову ОСОБА_2 та представник позивачки
ОСОБА_1 зазначили, що п. 5.4 спірного
договору дійсно на покупця було
покладене зобов'язання на відновлення
функціонування бази відпочинку
протягом 1,5 років з моменту переходу
права власності на придбаний об'єкт
приватизації - базу відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташовану по АДРЕСА_1.
Але разом з тим, згідно п. 10 даного
договору сторона звільняється від
відповідальності за невиконання умов
договору у зв'язку з форс-мажорними
обставинами (які не залежать від її
волевиявлення). Такими обставинами
стали неможливість початку
функціонування бази відпочинку у
зв'язку з відсутністю оформлених прав
користування земельною ділянкою, а
згідно вимог ст. 125 ЗК України,
забороняється початок використання
земельної ділянки, на якій розташована
придбана база відпочинку до належного
оформлення прав користування даною
земельною ділянкою.

В п. 1.1 даного договору Продавець
(відповідач по зустрічному позову - РВ
ФДМУ в Харківській області) зазначив,
що «об'єкт приватизації розташований
на земельній ділянці площею 1,5468 га з
кадастровим номером №:01:002:0662».

Насправді після майже двох років
звернень до землерозпорядних установ
отримана відповідь, що такого
кадастрового номера не існує, а питання
щодо надання в користування земельної
ділянки під базою відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» повинно вирішуватись
Кабінетом Міністрів України, так як то
землі лісового господарства.

Виходячи з того, що продавець - РВ
ФДМУ в Харківській області фактично не
передав покупцю ні саму земельну
ділянку, зазначену в п. 1.1 договору
купівлі-продажу, ані документи на
підтвердження правомірності
користування продавцем земельною
ділянкою 1,5468 га з неіснуючим
кадастровим № :01:002:0662, покупець
ОСОБА_2 не мала можливості розпочати
функціонування бази відпочинку у
встановлені договором 1,5 роки.

Неодноразові її звернення до РВ
ФДМУ в Харківській області з
пропозицією внесення змін щодо
перенесення строків відновлення
функціонування придбаної бази
відпочинку, залишились без відповіді.

Представник позивача за первісним
позовом прокурор Баранов Т.О. в
судовому засіданні підтримав позовну
заяву Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області з підстав,
викладених у ній; просив задовольнити
первісний позов та відмовити у
зустрічному позові.

Представник відповідача (позивача за
зустрічним позовом) ОСОБА_1 в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову прокурора
мотивуючи відсутністю вини ОСОБА_2 у
порушенні п. 5.4 спірного договору
купівлі-продажу; підтримав зустрічну
позовну заяву з підстав, викладених у
ній.

Представник належним чином
повідомленого позивача (відповідача за
зустрічною позовною заявою) -
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області неодноразово в
судове засідання не з'являвся.

13.03.2014 року прокурор Баранов Т.О. подав
письмові заперечення проти
зустрічного позову від імені
представника Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Харківській області ОСОБА_9, в якому
зазначено, що вимога позивача за
зустрічною позовною заявою не може
бути задоволена, оскільки останнім не
дотримано порядок досудового
врегулюванню змін до договору
купівлі-продажу, передбаченого ст. 652 ЦК
України.

Проект додаткової угоди не складався,
до позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом) не
направлявся.

Крім того, порядок внесення змін до
договорів купівлі-продажу
врегульований Наказом Фонду
державного майна України від 29.10.1998
року №2041 "Про впорядкування процедури
внесення змін до договорів
купівлі-продажу". Згідно однойменного
положення: п. 1.1 Внесення змін до
договору купівлі-продажу здійснюється
шляхом укладання між органом
приватизації та покупцем державного
майна (далі покупець) додаткової угоди
до нього. П. 1.2 Право внесення
пропозицій стосовно змін умов договору
має будь-яка із сторін договору
купівлі-продажу. Тобто повинні були
надані пропозиції стосовно змін
договору №1289 від 17.05.2010 року.

Щодо обґрунтованості позовної заяви
прокурора представник Регіонального
відділення фонду державного майна
України по Харківській області ОСОБА_9
будь-яких доводів не навів.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного:

Спірним є договір №1289 купівлі-продажу
об'єкта групи Ж - бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться на
балансі ВАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв"язкок",
за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_10 17.05.2010 року
за реєстром №1075, за яким Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Харківській області передав
у власність ОСОБА_2 об'єкт групи Ж - бази
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
знаходиться на балансі ВАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв"язкок", за адресою: АДРЕСА_1,
який приватизовано шляхом продажу на
аукціоні, яка зобов'язалася сплатити
ціну об'єкта на протязі місяця,
прийняти вказаний об'єкт та здійснити
реєстрацію нерухомого майна в КП
"Зміївське БТІ".

Згідно п. 1.1 договору нерухоме майно, що
приватизується, належить Державі в
особі Верховної Ради на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 08.07.2004 року, виданого
Виконкомом Геніївської сільської ради
Зміївського району Харківської
області від 22.09.2003 року за №79, та
зареєстрованого КП "Зміївське БТІ"
витягом про реєстрацію права власності
не нерухоме майно від 08.07.2004 року, номер
витягу 4082293, реєстраційний номер 4583910,
номер запису 17 в книзі 1н. Об'єкт
приватизації розташований на
земельній ділянці площею 1,5468 га,
кадастровий номер :01:002:0662.

Пунктами 5.4, 5.7 договору передбачено
обов'язки покупця відновити
функціонування бази відпочинку
протягом 1,5 років з моменту переходу до
покупця права власності на об'єкт
приватизації; дотримуватися
санітарних, протипожежних норм та
вимог природоохоронного
законодавства.

Умови продажу на аукціоні, які є
додатком до наказу Регіонального
відділення фонду державного майна
України по Харківській області №28717
від 15.02.2010 року «Про затвердження умов
продажу на аукціоні об'єкта групи «Ж» -
бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» (п. п. 4, 5)
передбачено, що питання
землекористування покупець вирішує
самостійно після переходу до покупця
права власності на об'єкт приватизації;
дотримуватися санітарних,
протипожежних норм та вимог
природоохоронного законодавства. (а. с.
7-9, 20-25, 40-48, 168-203).

З витягів КП "Зміївське БТІ" "Про
державну реєстрацію прав" від 09.12.2010
року, та з Державного реєстру
правочинів від 17.07.2010 року, листів
директора КП "Зміївське БТІ" №230 від
18.07.2012 року, матеріалів
інвентаризаційної справи №18 на
комплекс будівель в АДРЕСА_1,
вбачається, що комплекс будівель в
АДРЕСА_1 зареєстровано на праві
приватної власності в цілому за ОСОБА_2,
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського нотаріального округу
ОСОБА_10 17.05.2010 року р-р №1075, та акту
прийому-передачі від 16.07.2010 року №973 (а.
с. 6, 17, 18-19, 49, 57).

Згідно з вимогами ст. 13
Конституції України земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону.

Власність зобов'язує. Власність
не повинна використовуватися на шкоду
людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав
усіх суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідністю з ч. 1 ст. 628 ЦК
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 377 ЦК України передбачено,
що до особи, яка набула право власності
на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Розмір та кадастровий номер
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з переходом права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, є істотними умовами
договору, який передбачає набуття
права власності на ці об'єкти (крім
багатоквартирних будинків).

Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ч. ч. 1, 2, 6 ст. 120 ЗК України у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні,
то в разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.

Частиною 2 ст. 346 ЦК України
встановлено, що право власності може
бути припинене у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Сторонами не заперечується, та
відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не
підлягає доказуванню та обставина, що
станом на час розгляду справи не
виконано вимогу п. 5.4 спірного договору
щодо відновлення функціонування бази
відпочинку протягом 1,5 років з моменту
переходу до покупця права власності на
об'єкт приватизації.

Відповідно до п. 7.6 договору
купівлі-продажу №1289 від 17.05.2010 року у
разі невиконання покупцем зобов'язань
за цим договором, продавець має право у
встановленому законодавством порядку
порушити питання про його розірвання
та повернення об'єкту приватизації за
актом прийому-передачі у державну
власність за рішенням суду.

Вимога позовної заяви прокурора
про розірвання договору купівлі
продажу мотивована істотним
порушенням договору покупцем ОСОБА_2,
яка, за твердженням позивача, не
виконала вимогу п. 5.4 договору щодо
1,5-річного строку для відновлення
функціонування бази відпочинку.

Однак з такими доводами не можна
погодитись з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 377 ЦК
України, ст. 120 ЗК України, істотною
умовою спірного договору, який
передбачає набуття права власності на
базу відпочинку, є кадастровий номер
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності зазначений об'єкт
нерухомості. В договорі зазначено, що
об'єкт приватизації розташований на
земельній ділянці площею 1,5468 га,
кадастровий номер :01:002:0662.

Згідно ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

З урахуванням положень ст. 13
Конституції України, а також п. 5.7
спірного договору купівлі-продажу,
ОСОБА_2 при здійсненні права власності
на базу відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" має
право користуватися природними
об'єктами права власності народу (в
даному випадку - земельною ділянкою, на
якій розташована база відпочинку)
відповідно до закону, в тому числі з
дотриманням вимог екологічного
законодавства, і не повинна
використовувати свою власність на
шкоду суспільству.

Таким чином, відновлення
функціонування бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1" є можливою лише за умови
набуття покупцем ОСОБА_2 права
користування земельною ділянкою, на
якій знаходиться база відпочинку, яке
виникає з моменту державної реєстрації
цього права.

Відповідно до умов продажу на
аукціоні, які є додатком до наказу
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області №28717 від 15.02.2010
року «Про затвердження умов продажу на
аукціоні бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (п. 4) питання
землекористування покупець вирішує
самостійно після переходу до покупця
права власності на об'єкт приватизації.

На виконання вказаних умов ОСОБА_2
зверталася з заявами про погодження
надання в користування земельної
ділянки кадастровий номер :01:002:0662:
20.07.2010 року - до голови Харківської
обласної державної адміністрації (а. с.
78), 09.08.2010 року - до начальника обласного
управління лісового та мисливського
господарства (а. с. 77), 12.07.2011 року, 26.04.2012
року - до начальника обласного
управління лісового та мисливського
господарства, директора ДП "Зміївське
лісове господарство" (а. с. 58, 59, 79-82).

З відповіді головного управління
держкомзему у Харківській області від
13.08.2010 року на звернення ОСОБА_2
повідомлено, що розпорядженням КМУ від
11.02.2010 року №318-р встановлена вимога
щодо недопущення погодження
документів, прийняття рішень на
підставі яких може здійснюватися
відчуження з державної власності
земельних ділянок, наданих у постійне
користування державним підприємствам,
установам та організаціям до
законодавчого врегулювання питання
щодо визначення порядку їх відчуження.
Враховуючи викладене, обласне
управління лісового та мисливського
господарства не має підстав для
надання погодження на довгострокове
тимчасове користування лісовою
ділянкою ДП "Зміївське лісове
господарство", на якій знаходиться база
відпочинку. (а. с. 83).

З відповіді Харківської обласної
державної адміністрації від 07.07.2012 року
на звернення ОСОБА_2 повідомлено, що
земельна ділянка, на якій розташовані
будівлі і споруди бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1" не може бути надана в
довгострокове тимчасове користування,
а також рекомендовано звернутися з
цього питання до Кабінету Міністрів
України. (а. с. 84).

Отже, відновлення функціонування
бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" в строки,
що передбачені п. 5.4 договору не було
здійснено не внаслідок невиконання
ОСОБА_2 істотних умов договору, а через
неможливість для неї у ці строки
набуття права користування земельною
ділянкою, на якій розташована база
відпочинку, без чого використання
зазначеного об'єкту нерухомості за
цільовим призначенням здійснювалося б
з порушенням екологічного
законодавства та на шкоду інтересам
суспільства, що, також, суперечило б і
умовам п. 5.7 договору.

Згідно ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо
вони змінилися настільки, що, якби
сторони могли це передбачити, вони не
уклали б договір або уклали б його на
інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна
обставин не настане; 2) зміна обставин
зумовлена причинами, які
заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору
внаслідок істотної зміни обставин суд,
на вимогу будь-якої із сторін, визначає
наслідки розірвання договору виходячи
з необхідності справедливого
розподілу між сторонами витрат,
понесених ними у зв'язку з виконанням
цього договору.

Зміна договору у зв'язку з
істотною зміною обставин допускається
за рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Заперечуючи проти первісного
позову та наполягаючи на зустрічному
позові представник відповідачки
(позивачки за зустрічним позовом)
ОСОБА_1 посилався на істотну зміну
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору купівлі-продажу,
яка полягає в наступному:

Згідно договору база відпочинку
знаходиться на земельній ділянці з
кадастровим номером :01:002:0662, однак
під час звернення ОСОБА_2 за отриманням
цієї земельної ділянки в користування
виявилося, що такий кадастровий номер у
земельної ділянки відсутній і
оформлення права землекористування є
неможливим в строки, зазначені в п. 5.4
договору.

Той факт, що на момент укладання
договору купівлі-продажу покупець
ОСОБА_2 не була повідомлена про ці
обставини підтверджується даними
довідки управління держкомзему у
Зміївському районі Харківської
області від 29.04.2010 року, яка міститься в
матеріалах нотаріальної справи, про те,
що на земельну ділянку, розташовану в
АДРЕСА_1, цільове використання -
рекреаційне призначення, користувач
ВАТ "Харківський електротехнічний
завод Трансзв"язок", управлінням
держкомзему у Зміївському районі
Харківської області сформовано
кадастровий номер :01:002:0662. (а. с. 182).

В подальшому, 17.10.2012 року ОСОБА_2
була надана довідка управління
держкомзему у Зміївському районі
Харківської області про кількісні
характеристики земельної ділянки в
АДРЕСА_1, в якій зазначено, що ця
земельна ділянки віднесена до земель
лісогосподарського призначення; в
розрізі угідь: лісові землі, що
використовуються для бази відпочинку;
земельна ділянка фактично знаходиться
на території ДП "Зміївське лісове
господарство", на даний час процедура
вилучення з використання ДП "Зміївське
лісове господарство" не проведено;
правоустановчі документи на земельну
ділянку - відсутні. Відомості про
кадастровий номер цієї земельної
ділянки в довідці відсутні. (а. с. 87).

25.04.2012 року ОСОБА_2 звернулася до
начальника Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Харківській області з пропозицією
змінити умови п. 5.4 договору з підстав
неможливості його виконання з причин,
що не залежать від неї. (а. с. 85).

Листом від 14.05.2012 року начальник
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області відмовив ОСОБА_2 в
продовженні терміну відновлення
функціонування бази відпочинку. (а. с.
86).

Зазначеними листами
спростовуються доводи заперечення
представника Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Харківській області ОСОБА_9 про те, що
ОСОБА_2 не дотримано порядок досудового
врегулюванню змін до договору
купівлі-продажу, передбаченого ст. 652 ЦК
України.

Таким чином, представником
відповідачки (позивачки за зустрічним
позовом) ОСОБА_1 надано докази того, що
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, а
також наявні одночасно такі умови: 1) в
момент укладення договору сторони
виходили з того, що оформлення права
землекористування можливе в строк,
передбачений п. 5.4 договору; 2) зміна
обставин зумовлена причинами, які
покупець ОСОБА_2 не могла усунути після
їх виникнення при всій турботливості
та обачності, які від неї вимагалися; 3)
виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б покупця ОСОБА_2
можливості користуватися власністю з
дотриманням вимог законодавства, на що
вона розраховувала при укладенні
договору; 4) із суті договору не
випливає, що ризик зміни обставин несе
покупець. А виходячи з конституційного
обов'язку держави забезпечувати захист
прав усіх суб'єктів права власності,
відсутність законодавчого
врегулювання порядку надання в
користування земельної ділянки, на
якій знаходиться база відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1" є перешкодою для
здійснення ОСОБА_2 права власності, за
яку вона не несе відповідальність.

Прокурор в позовній заяві
посилався на порушення інтересів
держави, оскільки метою продажу бази
відпочинку є збереження профілю
об'єкту соціально-культурного
призначення, а істотною умовою
договору купівлі-продажу визначено
відновлення роботи бази відпочинку та
збереження цільового використання
вказаного майна.

Представником відповідачки
(позивачки за зустрічним позовом)
ОСОБА_1 доведено, що покупець ОСОБА_2,
при всій турботливості та обачливості,
не мала змоги набути право
користування земельної ділянки з тим,
щоб на законних підставах відновити
функціонування бази відпочинку.
Відсутність такої можливості в даному
випадку не залежала б від того, хто став
покупцем бази відпочинку.

Таким чином, вимога про
розірвання договору купівлі-продажу не
спрямована на досягнення мети щодо
відновлення функціонування бази
відпочинку, оскільки сама ОСОБА_2 не
ухилялася від виконання цього
обов'язку і на даний час визнає цей
обов'язок, але просить змінити п. 5.4
договору з тим, щоб цей строк був
встановлений у 4 роки, замість 1,5 років.

Враховуючи час, що сплив з моменту
набуття ОСОБА_2 права власності на базу
відпочинку, зміна договору відповідно
з вимогами зустрічної позовної заяви
повністю відповідає інтересам держави
щодо якнайшвидшого відновлення
функціонування бази відпочинку, а
також узгоджується з положеннями ст. 1
Протоколу №1 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
згідно з якими кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

З цього слідує висновок, що
розірвання спірного договору
суперечить суспільним інтересам, а
витрати сторін, обумовлені розірванням
договору, значно перевищують затрати,
необхідні для виконання договору на
умовах, змінених судом відповідно до
вимог зустрічної позовної заяви, що, з
урахуванням обставин, передбачених ч. 2
ст. 652 ЦК України, є підставою для зміни
договору купівлі-продажу.

За таких обставин, у задоволенні
позовної заяви Харківського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері в інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області до ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі-продажу
№1289 бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1",
укладеного 17.05.2010 року, та повернення
майна до державної власності належить
відмовити, а зустрічну позовну заяву
ОСОБА_2 до Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Харківській області про зміну
вказаного договору належить
задовольнити.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України
належить скасувати захід забезпечення
позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви
Харківського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах держави
в особі Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області до ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі-продажу
нерухомого майна та повернення майна
до державної власності - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 -
задовольнити.

Змінити договір №1289 купівлі-продажу
бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1",
укладений 17.05.2010 року між Регіональним
відділенням фонду державного майна
України по Харківській області та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_10, зареєстрований в
реєстрі за №1075, наступним чином: у п. 5.4.
договору запис "протягом 1,5 років"
змінити на "протягом 4-х років".

Захід забезпечення позову у виді
заборони вчинення будь-яких дій по
відчуженню бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована по
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
17.05.2010 року №1289, вжитий згідно ухвали
Зміївського районного суду
Харківської області від 22 жовтня 2012
року, - скасувати.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутніми в судовому засіданні - в той
самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: