________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/2-955/11
Провадження № 2/520/1671/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 року

Київський районний суд міста Одеси у
складі:

головуючого - судді Літвінової І. А.,

секретарі судового засідання -
Непомнющий М.М., Хіхлуха О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Одеська міська
рада, Управління земельних ресурсів
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради, Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції в
Одеській області, Комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради,
Виконавчий комітет Одеської міської
ради про визнання порядку користування
земельною ділянкою, усунення перешкод
у приватизації ділянки, встановлення
земельного сервітуту, виділ в натурі
частини домоволодіння у самостійний
об'єкт нерухомості та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Одеської
міської ради, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про усунення перешкод
у здійснені права власності, про захист
права на особисте життя та його
таємницю, встановлення земельного
сервітуту, стягнення матеріальної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2010 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права власності на частину
домоволодіння АДРЕСА_1, встановлення
земельного сервітуту та про визнання
необґрунтованою відмови на узаконення
перепланування та реконструкції
частини домоволодіння.

Згідно останньої заяви про доповнення
та уточнення позовних вимог від 04.06.2013
року, ОСОБА_1 просить ухвалити рішення,
яким: виділити 39/100 частини
домоволодіння у самостійний об'єкт
нерухомості, визнати право власності
на самостійний об'єкт нерухомості,
припинити право спільної часткової
власності, визнати відмову ОСОБА_2
надати письмову згоду ОСОБА_1 на
приватизацію земельної ділянки
неправомірною, зобов'язати ОСОБА_2 не
чинити перешкод ОСОБА_1 у приватизації
земельної ділянки, розташованої за
адресою АДРЕСА_1, і погодити межі
суміжних земельних ділянок, визначити
порядок користування земельною
ділянкою, встановити безоплатний
земельний сервітут на право
користування ОСОБА_1 земельною
ділянкою, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка перебуває у користуванні
ОСОБА_2, зобов'язати ОСОБА_2 не
перешкоджати ОСОБА_1 в проведенні робіт
по утепленню зовнішніх стін, які
виходять на земельну ділянку, яка
знаходиться у користуванні ОСОБА_2, а
також у встановленні відливу і ринви на
даху, що знаходяться над приміщеннями
під літерами 2-3, 2-4, 2-8, за адресою:
АДРЕСА_1., визнати відмову ОСОБА_2 надати
згоду ОСОБА_1 щодо узаконення
перепланування й реконструкції
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
безпідставною, зобов'язати ОСОБА_2
звільнити вікно в приміщенні
гардеробної під № 2-3, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, і не заважати
користуватися вище вказаним вікном.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач ОСОБА_1 вказує, що він є
власником 39/100 частини будинку АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
посвідченого приватним нотаріусом
куплені 39/100 частини домоволодіння
знаходилися до ремонту в поганому
технічному стані та потребували
негайного капітального ремонту.
Реконструкція частини будинку, яка
належала ОСОБА_1 була викликана також
хворобою сина позивача.

Також, вказує, що у його фактичному
користуванні знаходиться земельна
ділянка межі якої обкреслені огорожею.
Сформований на теперішній час порядок
користування земельною ділянкою
підтверджується технічними паспортами
на індивідуальний житловий будинок.

Він користується окремим входом на
земельну ділянку, яка знаходиться у
його користуванні. його частина
домоволодіння обладнана самостійними
мережами водо-, електро-,
газопостачання, розташована на
відокремленій земельній ділянці, має
самостійний вхід (в'їзд) з вулиці
Кавунова і технічно уявляє собою
самостійний об'єкт нерухомості.

Позивач має намір виділити належну
йому частину домоволодіння в окремий
об'єкт нерухомості, відповідач - ОСОБА_2
не надає згоди на виділ ним у натурі
приналежної йому частини
домоволодіння (39/100 частини
домоволодіння) в окрему самостійну
одиницю.

12 квітня 2012 року реконструйований
позивачем об'єкт нерухомості за
адресою вул. Кавунова, 8 був прийнятий в
експлуатацію.

В даний час у нього з відповідачкою
суперечка про порядок користування
земельною ділянкою, його пропозиції
вирішити питання про порядок
користування земельної ділянки та
надання згоди один одному на
приватизацію земельної ділянки,
відповідачка залишає без уваги.

Виникла потреба встановлення
земельного сервітуту, тому як позивач
не може як власник частини будинку
обслуговувати цю частину будинку іншим
способом, як з ділянки відповідача.

Без будь яких дозволів відповідач
самостійно закрила вікно у приміщенні
гардеробної, і забарикадувала його,
позбавивши позивача світла й доступу
повітря.

25 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності, про захист права на особисте
життя та його таємницю та встановлення
земельного сервітуту.

23 вересня 2014 року вона збільшила свої
позовні вимоги та просить усунути
перешкоди у здійсненні права власності
шляхом приведення частини будинку
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 в стан,
якій був до зробленої ним
реконструкції у належної йому частини,
а саме: зобов'язати перебудувати
мансарду у горище у належній йому
частині будинку АДРЕСА_1; усунути
порушення її особистого та сімейного
життя, а саме: зобов'язати ОСОБА_1 в його
частині будинку АДРЕСА_1 закласти
віконний проріз, або встановити у
віконний проріз глухий (якій не
відчиняється) віконний блок з
непроглядним склом, у гардеробній (2-3)
згідно технічного паспорту від 21. 12. 2010
року; встановити земельний сервітут на
безстрокове безоплатне користування
ОСОБА_2 один раз на рік протягом 10 днів
частиною земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні ОСОБА_1 по
АДРЕСА_1, площею 13,9 м. кв. з торцевого
боку житлового будинку літера «А» на
відстані 0,7 м від огорожі в здовж
приміщення № 1-2 та 1,0 м від стін в здовж
приміщень № 1-4 і № 1-3 для забезпечення
обслуговування зовнішньої стіни
житлового будинку; стягнути з ОСОБА_1
на її користь матеріальну шкоду у
розмірі 12 (дванадцять тисяч) гривень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
відповідач ОСОБА_2 вказує, що згідно
договору дарування від 30 жовтня 2001
року, рішення Київського районного
суду від 31 липня 2008 року та додаткового
рішення від 24 вересня 2008 року ОСОБА_2 є
власником 61/100 частини будинку АДРЕСА_1,
що включає до себе: згідно технічних
паспортів від 2009, 2010 років: літ. «А»
першого та другого поверху загальною
площею 127,7 кв. м., що включає до себе: 1-1
житлова кімната 22,0 кв. м., 1-2 кухня 19,4 кв.
м., 1-3 сан вузол 4,7 кв. м., 1-4 коридор 13,7 кв.
м, 1-5 коридор 2,1 кв. м., 2-6 коридор 8,1 кв. м.,
2-7 житлова кімната 20,6 кв. м., 2-8 житлова
кімната 14,4 кв. м., 2-9 житлова кімната 22,7
кв. м.

Придбавши частину спільного будинку
ОСОБА_1 без жодних проектних,
дозвільних документів почав
реконструкцію житлового будинку, при
цьому самовільно збудував: згідно
технічного паспорту від 21.12.2010 року, літ
«а» веранду (коридор) 3,5 кв. м., житлові
кімнати на першому поверсі
переобладнав у кухню (2-1) та гардеробну
(2-3), а на другому поверсі житлову
кімнату переобладнав у санвузол (2-11) та
коридор (2-10), а горище переобладнав у
мансарду площею 45,6 кв. м.., в зв'язку з
чим ОСОБА_2 не одноразово зверталася до
відповідних інстанцій, а наслідком
самовільної реконструкції, проведеної
позивачем, є руйнування її частини
домоволодіння.

При самовільній будові мансарди, не
передбачено як обслуговувати стіну та
дах позивача, які знаходяться
прямо-перпендикулярно даху частини
будинку ОСОБА_2, на даний момент їх
можливо обслуговувати тільки з даху
частини будинку ОСОБА_2, що робітники
ОСОБА_1 і роблять, постійно ходячи по
даху частини будинку ОСОБА_2,
спричиняючи пошкодження, в результаті
яких з'являються протікання, які вона
вже неодноразово усувала за свій
рахунок. Усі ці порушення прав ОСОБА_2 є
наслідком без проектної, самовільної
забудови, проведеної ОСОБА_1.

Крім того, позивач ОСОБА_1 при
проведенні самовільної реконструкції,
без дозволу ОСОБА_2, відновив віконний
проріз у гардеробній (2-3) згідно
технічного паспорту від 21.12.2010 року на
першому поверсі своєї частини будинку,
який виходить у двір, а саме у гараж,
якій попереднім власником було
закладено непрозорим матеріалом, з
якого позивач та його родина постійно
спостерігають за ОСОБА_2 та її родини
особистим життям.

Також відповідач вказує, що позивач
ОСОБА_1 при здійсненні самовільної
реконструкції будинку зруйнував
вимощення під стіною її частини
будинку яка виходить на земельну
ділянку, що знаходиться у користуванні
ОСОБА_1, наслідком чого є руйнування
стіни.

ОСОБА_1не допускає ОСОБА_2 на його
земельну для ремонту вимощення та
проведення будь-яких робіт по ремонту
зовнішньої стіни її частини будинку, що
позбавило ОСОБА_2 можливості
обслуговування частини будинку, яка
виходить на земельну ділянку позивача
ОСОБА_1

Під час розгляду справи представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити у
повному обсязі та визнала позовні
вимоги зустрічного позову відповідача
ОСОБА_2, щодо встановлення земельного
сервітут на безстрокове безоплатне
користування ОСОБА_2 один раз на рік
протягом 10 днів частиною земельної
ділянки, яка знаходиться у
користуванні ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, площею
13,9 м. кв. з торцевого боку житлового
будинку літера «А» на відстані 0,7м від
огорожі в здовж приміщення № 1-2 та 1,0 м
від стін в здовж приміщень № 1-4 і № 1-3
для забезпечення обслуговування
зовнішньої стіни житлового будинку на
інші позовні вимоги у зустрічному
позові ОСОБА_2 - заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги зустрічного позову
підтримав, просив їх задовольнити у
повному обсязі та визнав позовні
вимоги, щодо встановлення земельного
сервітуту та визначення та порядку
користування земельною ділянкою
площею 599 кв. м. по АДРЕСА_1 між
співвласниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2, проти
задоволення інших позовних вимог
ОСОБА_1 - заперечував.

Інші сторони та треті особи до суду не
з'явилися, повідомлялась належним
чином.

Отже, сторони неодноразово змінювали
та доповнювали свої позовні вимоги, а
справа розглядалась іншим складом
суду, при розгляді справи останнім
складом суду у судовому засіданні
встановлено наступне:

Спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує на
протязі тривалого часу і пов'язаний з
відсутністю між ними згоди з питань
користування домоволодінням АДРЕСА_1,
та питань користування земельною
ділянкою, на якій розташоване це
домоволодіння. Зазначене
домоволодіння згідно з технічними
паспортами (т. 2 а.с. 111 - 116, 117 - 125)
складається з житлового будинку літера
«А», літньої кухні літера «Б», навісу
літера «Г», огороджень №№ 1 - 3, 5 - 7 та
мостіння І - ІІ.

Згідно з залученими до матеріалів
справи даними комунального
підприємства «Одеське МБТІ та РОН»,
домоволодіння за час його існування
було зареєстровано за наступними
власниками (т.1 а.с. 173 - 174):

- 1 вересня 1962 року - за ОСОБА_3 на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу
незакінченого будівництвом
домоволодіння;

- 26 січня 1977 року - за ОСОБА_4 ? на
підставі свідоцтва про спадщину по
закону від 24 січня 1977 року, ? на підставі
свідоцтва про право власності від 24
січня 1977 року;

- 22 лютого 1984 року - за ОСОБА_5 на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу
домоволодіння;

- 15 червня 1992 року - за ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про спадщину за
заповітом від 11 травня 1992 року;

- 23 січня 2002 року - 11/25 за ОСОБА_7 на
підставі рішення Київського районного
суду м. Одеси від 12 грудня 2001 року;

- 28 жовтня 2008 року - 39/100 за ОСОБА_7
на підставі рішення Київського
районного суду м. Одеси від 31 липня 2008
року.

На підставі договору дарування,
укладеного 13 жовтня 2001 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_2, посвідченого державним
нотаріусом Першої одеської державної
нотаріальної контори, зареєстрованого
в реєстрі за № 7860/0174 (т. 2 а.с. 20), ОСОБА_2
отримала у дар 14/25 зазначеного
домоволодіння, яке на той час
складалося з житлової будівлі літера
«А» загальною житловою площею 28,4 кв. м
та надвірних споруд «В» - сарай, №№ 1 - 7 -
огородження, І - мостіння, розташовано
на земельній ділянці площею 606 кв. м,
право власності за нею 8 квітня 2002 року
зареєстровано комунальним
підприємством «Одеське МБТІ та РОН».

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 31.07.2008 року по цивільній
справі № 2-3731/2008 та додатковим рішенням
від 24.09.2008 року по цій же справі за
ОСОБА_2 визнане право власності на 61/100
частин, а за ОСОБА_7 - на 39/100
домоволодіння АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі - продажу,
укладеного 26 червня 2009 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_7, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, зареєстрованого
в реєстрі за № 1924 та 9 липня 2009 року
зареєстрованого в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно (т. 1 а.с. 10 - 11), ОСОБА_1 купив 39/100
домоволодіння, що знаходиться в.
АДРЕСА_1, та яке на той час складалося в
цілому з житлове - А, літня кухня - Б,
гараж - Г, мостіння - І, огорожі - №№ 1-8,
розташовано на земельній ділянці
площею 606 кв. м. Зазначена частина
домоволодіння належала продавцю
ОСОБА_7 на підставі рішення Київського
районного суду м. Одеси № 2-3731/2008 р. від
31.07.2008 року та рішення Київського
районного суду м. Одеси № 2-3731/2008 р. від
24.09.2008 року, право власності за ним 9
липня 2009 року зареєстровано
комунальним підприємством «Одеське
МБТІ та РОН».

Таким чином, на день розгляду судом
цієї справи за ОСОБА_1 зареєстровано
право власності на 39/100, за ОСОБА_2 - на
61/100 домоволодіння АДРЕСА_1. Інші
фізичні чи юридичні особи вказані вище
договори дарування та купівлі - продажу
не оспорюють.

З самого початку для забудови
домоволодіння, що знаходиться в.
АДРЕСА_1, рішенням Одеського
міськвиконкому № 501 від 25 квітня 1950
року була відведена земельна ділянка
площею 580 кв. м (т. 1 а.с. 59), за більш чим
піввіку її площа майже не змінилася
(різниця складає всього 26 кв. м, що
цілком природно). Оскільки між
теперішніми співвласниками
домоволодіння постійно виникає спір
відносно користування земельною
ділянкою, рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 3 травня 2012
року (т. 1 а.с. 188 - 192) був визначений
порядок користування земельною
ділянкою (на той час площею 599 кв. м),
згідно з яким у користування ОСОБА_1
була надана земельна ділянка площею 283
кв. м, ОСОБА_2 надана земельна ділянка
площею 316 кв. м, однак рішенням колегії
суддів палати з цивільних справ
апеляційного суду Одеської області
вказане рішення в цієї частині
скасоване.

Фактично між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склався
порядок користування домоволодінням
та земельною ділянкою та відповідно до
технічних паспортів згідно з Журналом
внутрішніх обмірів, розрахунків площі
приміщень у житловому будинку є 2
квартирі (т. 2 а.с. 114) та за висновком
судової будівельно-технічної
експертизи (т. 1 а.с. 107 - 129):

Поверхи : Номери приміщень :
Призначення приміщень : Площа
приміщень (кв. м):

Всього:
Житлова: Підсобна

Будинок літера «А» 258,9 171,6
87,3

Квартира № 1

І 1
житлова 22,0
22,0

2
кухня 19,4
19,4

3
санвузол 4,7
4,7

4
коридор 13,7
13,7

5
коридор 2,1
2,1

Всього по І поверху 61,9
22,0 39,9

ІІ 6
коридор 8,1
8,1

7
житлова 20,6
20,6

8
житлова 14,4
14,4

9
житлова 22,7
22,7

Всього по ІІ поверху 65,8
57,7 8,1

Всього по кв. № 1 127,7
79,7 48,0

Квартира № 2

І 1
житлова 16,5
16,5

2
коридор 8,9
8,9

3
житлова 15,8
15,8

4
санвузол 7,6
7,6

5
кухня 15,8
15,8

Всього по І поверху 64,6
32,3 32,3

ІІ 6
житлова 19,2
19,2

7
коридор 7,0
7,0

8
житлова 24,7
24,7

9
житлова 15,7
15,7

Всього по ІІ поверху 66,6
59,6 7,0

Всього по кв. № 2 131,2
91,9 39,3

На цей час у користуванні ОСОБА_1
знаходиться квартира № 2 загальною
площею 131,2 кв. м, житловою площею 91,9 кв.
м та у власності ОСОБА_2 - квартира № 1
загальною площею 127,7 кв. м, житловою
площею 79,7 кв. м.

Раніше спори між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
неодноразово розглядалися у судовому
порядку. Зокрема, відповідно до ухвали
Київського районного суду м. Одеси від
23 серпня 2012 року (т. 1 а.с. 212/3) частині
домоволодіння, яка знаходиться у
користуванні ОСОБА_1 присвоєний
окремий № 8А, а у власності ОСОБА_2
залишилась частина домоволодіння, яка
має № 8.

Однак раніше прийняті рішення не
ліквідували виниклий конфлікт, так як з
матеріалів справи видно, що ОСОБА_1
створює ОСОБА_2 перешкоди у
користуванні належною їй частиною
домоволодіння. З листа Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області № 01/11-3014
від 08.07.2010 року (т. 2 а.с. 28) вбачається, що
ОСОБА_1 самовільно, без відповідного
дозволу і без узгодженої документації
були проведені будівельні роботи з
реконструкції частини домоволодіння
АДРЕСА_1, за це на нього були накладені
штрафні санкції.

Отже, житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1, і
ОСОБА_2 у такому співвідношенні: ОСОБА_1
- 39/100 частини на підставі договору
купівлі-продажу від 26 червня 2009 року;
ОСОБА_2 - 61/100 частина на підставі
рішення суду. Станом на червень місяць
2009 року житловий будинок літ. «А, А-1» по
АДРЕСА_1 мав загальну площу 258, 9 кв. м., в
тому числі житлову - 171,6 кв. м.. Після
реконструкції частини будинку, що
належить ОСОБА_1, загальна площа
будинку складає 304,1 кв.м, в тому числі
житлова площа 127, 2 кв. м.. Позивачу
належать у будинку літ. «А-1» такі
приміщення: 2-1а коридор, 2-1 кухня, 2-2 хол,
2-3 гардеробна, 2-4 санвузол, 2-6 житлова, 2-7,
коридор, 2-8 житлова, 2-9 житлова, 2-10
коридор, 2-11 санвузол, мансарда-площею
45,6 кв.м. Загальна площа зазначених
приміщень складає 176,4 кв.м., в тому числі
житлова - 47,5 кв.м.

Позивач стверджує, що для поліпшення
житлових умов своєї родини він виконав
роботи по капітальному ремонту і
реконструкції своєї частини будинку
зробив прибудову літ. «а» площею 3,5 кв.м.
(коридор), житлові кімнати на 1-му
поверсі переобладнав у кухню (2-1) і
гардеробну, а на 2-му поверсі житлову
кімнату переобладнав у санвузол (2-11) і
коридор (2-10), а горище переобладнав у
мансарду площею 45, 6 кв. м.

Відповідач ОСОБА_2 письмової згоди на
виконання робіт по реконструкції
частини будинку позивачу не надавала.

Надані суду докази свідчать, що ОСОБА_1
виконав роботи щодо реконструкції
капітального ремонту належних йому 39/100
частини житлового будинку по АДРЕСА_1
без затвердженого проекту і належного
дозволу зі сторони органів місцевого
самоврядування, тому приміщення, які
були переплановані мають статус
самочинних, а саме: 2-1 із житлової під
кухню, 2-3 із житлової під гардеробну, 2-10
із житлової під коридор, 2-11 із житлової
під санвузол та коридор літ «а» площею
3,5 кв. м., горище під мансарду.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Зі змісту ст. 152 ЖК України вбачається,
що переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів».

Наслідком самочинної реконструкції,
проведеної позивачем, є руйнування
частини домоволодіння ОСОБА_2, яке
проявилося у вигляді чисельних тріщин,
що підтверджується Висновком № 4041/24
судової будівельно-технічної
експертизи від 30.12.2013 року, а саме п. 11
даного висновку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із
засобів захисту цивільних прав та
інтересів судом є відновлення
становища, яке існувало до порушення.

Право власника майна вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном встановлене ст. 391 ЦК
України.

В результаті самочинної реконструкції
належних позивачу 39/100 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1 майно
ОСОБА_2 зазнало пошкодження.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Суд встановив, що віконний проріз у
гардеробній (2-3) згідно технічного
паспорту від 21.12.2010 року на першому
поверсі у частини житлового будинку
позивача по АДРЕСА_1, виходить в гараж
відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст. 269 ЦК України,
особисті немайнові права належать
кожній фізичній особі від народження
або за законом. Особисті немайнові
права фізичної особи не мають
економічного змісту. Особисті
немайнові права тісно пов'язані з
фізичною особою. Фізична особа не може
відмовитися від особистих немайнових
прав, а також не може бути позбавлена
цих прав. Особистими немайновими
правами фізична особа володіє
довічно.

Статтею 32 Конституції України,
задекларовано, що ніхто не може
зазнавати втручання в його особисте і
сімейне життя, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до Конституції України
фізична особа має право на
недоторканність особистого і
сімейного життя (ст. 270 ЦК України).

Суд вважає, що самовільно відновлений
ОСОБА_1 віконний проріз у гардеробній
тієї частини житлового будинку, якою
він користується, надає йому
безперешкодну можливість бачити, що
відбувається у приміщенні, яке
належить ОСОБА_2, а це є порушенням її
особистого та сімейного життя.

За правилами ст. 301 ЦК України, фізична
особа має право на особисте життя.
Фізична особа сама визначає своє
особисте життя і можливість
ознайомлення з ним інших осіб. Фізична
особа має право на збереження у
таємниці обставин свого особистого
життя.

Відповідно до ст. 275 ЦК України, фізична
особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими
главою 3 ЦК України.

Захист особистого немайнового права
може здійснюватися також іншим
способом відповідно до змісту цього
права, способу його порушення та
наслідків, що їх спричинило це
порушення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 існують недоброзичливі
відносини, внаслідок чого вони не
можуть приватизувати належні їм
земельні ділянки, крім того вони один
одному перешкоджають в наданні доступу
на належні їм земельні ділянки, для
обслуговування своїх частин
домоволодіння по АДРЕСА_1.

У 2008 році співвласники домоволодіння
по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_7 уклали угоду
про порядок користування земельною
ділянкою, за якою у користуванні ОСОБА_2
перебуває земельна ділянка площею 316
кв. м., а в користуванні ОСОБА_7 - ділянка
площею 283 кв. м. По межі розподілу
встановлено огорожу. ОСОБА_1 є
правонаступником ОСОБА_7

При вищенаведених обставинах суд
погоджується з доводами позивача
ОСОБА_1 про необхідність встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Право користувачів земельних ділянок
на їх приватизацію передбачено ст. 116 ЗК
України. Порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами передбачений ст. 118 ЗК
України. Згідно з зазначеним порядком
громадяни, зацікавлені у приватизації
земельної ділянки, подають до Одеської
міської ради відповідну заяву,
технічні документи, що підтверджують
розмір земельної ділянки, разом з
письмовою згодою власників (законних
користувачів) суміжних земельних
ділянок. Технічні матеріали та
документи, що підтверджують розмір
земельної ділянки, виготовляються на
підставі кадастрових зйомок. Як
зазначено у ст. 198 ЗК України -
кадастрові зйомки - це комплекс робіт,
виконуваних для визначення та
відновлення меж земельних ділянок.
Кадастрова зйомка включає: геодезичне
встановлення меж земельної ділянки,
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами, та інші роботи, без
виконання яких сторони не можуть
реалізувати своє право на приватизацію
земельної ділянки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного
суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ передбачено, що суд не
може відмовити в позові або закрити
провадження у справі про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою з тих підстав, що його
визначено угодою сторін. Якщо при
вирішенні спору суд установить, що
співвласники визначили порядок
користування й розпорядження
земельною ділянкою, для змін його
підстав немає, він ухвалює рішення про
встановлення саме такого порядку.

Суд погоджується з доводами сторін
щодо виникнення потреби як у ОСОБА_1 так
і ОСОБА_2 у встановленні земельного
сервітуту, тому що вони не можуть
обслуговувати деякі частини свого
будинку по АДРЕСА_1 іншим способом, як з
земельної ділянки протилежної сторони.

Матеріали справи свідчать, що іншим
способом, окрім встановлення
земельного сервітуту, задовольнити
свої потреби щодо поточного ремонту
належних їм зовнішніх стін неможливо,
оскільки частина фундаменту ОСОБА_2
проходить по ділянці, яка знаходиться в
користуванні ОСОБА_1 і навпаки.

Право користування чужим майном
(сервітут) може бути встановлене щодо
земельної ділянки, інших природних
ресурсів (земельний сервітут) або
іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, які не
можуть бути задоволені іншим способом
(ч. 1 ст. 401 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК України,
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду.

У разі недосягнення домовленості
про встановлення сервітуту та про
його умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту (ч. 3 ст. 402 ЦК
України, ч. 1 ст. 100 ЗК України).

Згідно з ст. 98 ЗК України, право
земельного сервітуту - це право
власника або

землекористувача земельної ділянки
на обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками).

Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими.

Встановлення земельного
сервітуту не веде до позбавлення
власника земельної ділянки, щодо
якої встановлений земельний сервітут,
прав володіння, користування та
розпорядження нею.

Земельний сервітут
здійснюється способом, найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлений.

Аналізуючи викладені обставини, суд
вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
захист права власності, про захист
права на особисте життя та його
таємницю, встановлення земельного
сервітуту, є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Стосовно матеріальної шкоди, за
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 30
грудня 2013 року (т. 2 а.с. 92 - 110) під час
обстеження житлового будинку в
частині, що належить ОСОБА_2, були
виявлені наступні несправності:

- тріщини шириною до 2 мм у стелі
житлової кімнати, яка є суміжною з
житловою кімнатою будинку «А-1», яким
користується ОСОБА_1;

- тріщини шириною до 3 мм у
надвіконних перемичках житлової
кімнати І поверху;

- тріщини шириною до 2 мм в стельній
частині санвузла і місці з'єднання по
осі з суміжною стіною будівель «А» і
«А-1».

За висновком експерта причиною даних
пошкоджень є реконструкція житлового
будинку без виконаного спеціалістами
проекту реконструкції, без виконання
оцінки технічного стану існуючих
фундаментів і стін зі вскриттям цих
будівельних конструкцій і прийняттям у
разі необхідності заходів по їх
усилянню, а також збільшення
навантаження, яке виникло внаслідок
реконструкції житлового будинку, та з
урахуванням всіх факторів могло
викликати деформації, які виникли у
вигляді тріщин.

Однак у позові про стягнення
матеріальної шкоди суд відмовляє, так
як у справі відсутні будь-які докази
того, що ОСОБА_2 була причинена
матеріальна шкода в розмірі 12 000 грн. Це
не позбавляє ОСОБА_2 можливості
пред'явити такий позов у разі
визначення розмірів спричинення
матеріальної шкоди.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права власності,
встановлення земельного сервітуту та
про визнання необґрунтованою відмови
на узаконення перепланування та
реконструкції частини домоволодіння з
урахуванням вищезазначених обставин
суд вважає таким, підлягає частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
32 Конституції України, ст.ст. 16, 22, 269, 275,
301, 391 ЦК України, ст. ст. 98, 100, 118, 119 ЗК
України, ст. 152 ЖК Української РСР, ст.
ст. 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визначити такий порядок користування
земельною ділянкою площею 599 кв. м. по
АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 і
ОСОБА_2:

у користування ОСОБА_1 надати земельну
ділянку площею 283 кв. м.;

у користування ОСОБА_2 надати земельну
ділянку площею 316 кв. м..

лінія розподілу проходить по
міжквартирним перегородкам, далі по
зовнішній стіні навісу літ. «Д», далі по
огорожі № 7, довжиною 15,39 м.

Встановити земельний сервітут на
безстрокове безоплатне користування
ОСОБА_1 один раз на рік протягом 7 днів
частиною земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні ОСОБА_2 по
АДРЕСА_1, площею 9,2 кв. м. вздовж
зовнішньої стіни житлового будинку
літ. «А1» розміром: ширина 1 м, довжина 9,
15 м для забезпечення обслуговування
зовнішньої стіни житлового будинку.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_1 по обслуговуванню зовнішньої
стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 у
безстроковому безоплатному
користуванні протягом 7 днів один раз
на рік частиною земельної ділянки
площею 9,2 кв. м вздовж зовнішньої стіни
житлового будинку літ. «А1» розміром:
ширина 1 м, довжина 9, 15 м.

В задоволенні решти позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у
здійсненні права власності ОСОБА_2
шляхом приведення частини будинку
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 в стан,
якій був до зробленої ним
реконструкції у належній йому частини,
а саме: зобов'язати ОСОБА_1 за власний
рахунок перебудувати мансарду у горище
у належній йому частині будинку
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути порушення
особистого та сімейного життя ОСОБА_2
шляхом закладення віконного прорізу
або встановлення у віконний проріз у
гардеробній тієї частини житлового
будинку, якою він користується - (2-3)
згідно технічного паспорту від 21.12.2010
року, глухого (який не відчиняється)
віконного блоку з непроглядним склом.

Встановити земельний сервітут на
безстрокове безоплатне користування
ОСОБА_2 один раз на рік протягом 10 днів
частиною земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні ОСОБА_1 по
АДРЕСА_1, площею 13,9 м. кв. з торцевого
боку житлового будинку літера «А» на
відстані 0,7 м від огорожі в здовж
приміщення № 1-2 та 1,0 м від стін в здовж
приміщень № 1-4 і № 1-3 для забезпечення
обслуговування зовнішньої стіни
житлового будинку.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2
перешкод для обслуговування
зовнішньої стіни житлового будинку по
АДРЕСА_1 у безстроковому безоплатному
користуванні протягом 10 днів один раз
на рік частиною земельної ділянки
площею 13,9 кв. м з торцевого боку
житлового будинку літера «А» на
відстані 0,7 м від огорожі вздовж
приміщення № 1-2 та 1,0 м від стін вздовж
приміщень №№ 1-4 і 1-3.

В решті позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Літвінова І. А.