Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 листопада 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи свої вимоги тим, що 18.03.2013
року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник
ТОВ «Комерційний Банк «Дельта»), ОСОБА_1
шляхом акцептування Банком, Пропозиції
клієнта, уклали кредитну угоду
відповідно до умов заяви № 007-11315-180313.

Зазначають, що згідно з умовами
вищевказаного Договору, Банк відкриває
Клієнту рахунок для погашення
заборгованості (сплати платежів) №
НОМЕР_2 в національній валюті України -
гривні. Моментом прийняття (акцепту)
Банком Пропозиції, щодо укладення
Договору, а отже моментом укладання
Договору на умовах, описаних в
Пропозиції та Правилах, вважатиметься
момент вчинення Банком фактичних дій
щодо перерахування суми кредиту на
поточний рахунок вказаний Клієнтом у
Договорі. Протягом строку кредиту, за
користування кредитними коштами
Клієнт сплачує Кредитору проценти,
виходячи з розміру процентної ставки -
0,01% в рік, процентна ставка може
змінюватись відповідно до умов
Договору.

Посилаються на те, що Банк виконав
взяті на себе зобов'язання надавши
відповідачеві споживчий кредит у сумі 8
416,66 грн. шляхом перерахування
кредитних коштів на поточний рахунок
вказаний відповідачем у Договорі, про
що свідчить меморіальний ордер № 16628256
від 19.03.2013 року. Проте, станом на дату
складання позовної заяви, відповідач
не виконує належним чином взяті
зобов'язання за Договором, в результаті
чого виникла прострочена
заборгованість, яка станом на 12.08.2014
року становить 6 395,57 грн. і складається
з: заборгованості за сумою кредиту - 6
395,22 грн.; заборгованості за відсотками -
0,35 грн.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 22, 526, 530, 631, 1046-1056
ЦК України звертаються з даним позовом
до суду та просять стягнути з
відповідача на їх користь
вищезазначену заборгованість за
кредитним договором в загальній сумі 6
395, 57 грн. та судові витрати.

Представник позивача та відповідач в
судове не з'явилися, про день, час та
місце розгляду справи повідомлені
вчасно та належним чином, від
представника позивача до суду надано
заяву згідно якої останній просить
здійснити розгляд справи без
представника позивача, вимоги
підтримує в повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечує. Причини неявки відповідача
суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати
справу за відсутності вищезазначених
осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК
України.

З письмової згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи відповідно до
вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.03.2013 року ОСОБА_1
звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із
Заявою № 007-11315-180313 про надання кредиту
(а.с. 7).

Як вбачається зі змісту зазначеної
заяви відповідача, останній цією
Заявою запропонував (надав оферту)
(надалі-Пропозицію) ПАТ «Дельта Банк», а
саме: на умовах, визначених в цій
Пропозиції, та відповідно до Правил
надання банківських послуг при
здійсненні кредитування фізичних осіб
у ПАТ «Дельта Банк», затверджених
рішенням Ради Директорів Банку 18 липня
2012 року протокол № 392 (надалі - Правила)
і Тарифів Банку, які є невід'ємною
частиною цієї Пропозиції, укласти з ним
Договір (про надання кредиту на купівлю
Товару (послуг) та прийняття цього
Товару в заставу Банку), в рамках якого:
надати йому споживчий кредит у розмірі,
зазначеному в п. 2.1. Частини 2 цієї
Пропозиції.

Згідно п. 2 ч. 5 Заяви, відповідач
підтвердив своє розуміння і згоду з
тим, що: момент прийняття (акцепту)
Банком його пропозиції щодо укладення
Договору, а отже моментом укладання
Договору на умовах, описаних вище в цій
Пропозиції та Правилах, вважатиметься:
дата підписання Банком цієї Пропозиції
та скріплення її печаткою, або момент
вчинення Банком фактичних дій щодо
перерахування суми кредиту на поточний
рахунок Підприємства, який вказаний у
п.3.3. Частини 3 цієї Пропозиції, з метою
оплати Товару. Вказані дії є юридично
значимими для Клієнта та Банку та є
підтвердженням (доказом) укладення
Договору на умовах, визначених у цій
Пропозиції та Правилах.

Крім того судом встановлено, що ч.ч. 1-4
Заяви містять умови, на яких відповідач
запропонував Банку укласти кредитний
Договір.

Зокрема відповідно до ч. 2 Заяви, сума
кредиту становить 8 416, 66 грн..; строк
кредиту - 48 місяців; розмір процентної
ставки - перші 18 місяців процентна
ставка встановлюється на рівні 0, 01%
річних; починаючи з 19-го місяця
користування кредитом процентна
ставка встановлюється на рівні 36, 00%
річних. Процентна ставка є фіксованою;
розмір комісії за надання кредиту - 9, 90%
від суми кредиту.

Статті 202, 203 ЦК України визначає, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом. Правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 205, 207 ЦК України,
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Крім того, згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

При системному аналізі
зазначених норм чинного цивільного
законодавства України з врахуванням
тих відносин які виникли між позивачем
та відповідачем, суд приходить до
висновку, що Заява відповідача разом з
Правилами надання банківських послуг
при здійсненні кредитування фізичних
осіб у ПАТ «Дельта Банк», затвердженими
рішенням Ради Директорів Банку 18 липня
2012 року протокол № 392 і Тарифами Банку,
дійсно складає кредитний Договір, який
вважається укладеним 19.03.2013 року (день
вчинення Банком фактичних дій щодо
перерахування суми кредиту на поточний
рахунок Підприємства) між ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_1, у зв'язку з чим до
відносин, які склалися між сторонами
підлягають застосуванню норми ст.ст.
1054-1056-1 Параграфа 2 ЦК України (Кредит).

Так згідно статті 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.03.2013 року Банком дійсно було надано
відповідачу кредитні кошти в розмірі 6
733, 90 грн. шляхом перерахування їх на
рахунок ТОВ «Дієса» згідно підп. 1.1. п. 1
ч. 5 Заяви, що підтверджується
Меморіальним ордером № 16628256 від 19.03.2013
року (а.с. 6).

Суд вважає, що вищевикладені обставини,
об'єктивно підтверджують пояснення
позивача про належне виконання Банком
своїх зобов'язань за Договором.

Судом же встановлено, а відповідачем в
порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України
не спростовано, що останній отримавши
грошові кошти (кредит) на умовах
повернення, строковості та платності,
порушив свої зобов'язання за Договором,
які стосуються повернення кредиту та
сплати відсотків за його користування,
що призвело до виникнення у нього
заборгованості, яка станом на 12.08.2014
року становить 6 395, 57 грн. та
складається з: заборгованості за сумою
кредиту 6 395, 22 грн.; заборгованості за
відсотками 0, 35 грн., що об'єктивно
підтверджується наданим суду
Розрахунком заборгованості від 12.08.2014
року (а.с. 5), який не оскаржений та не
спростований відповідачем у зв'язку з
чим суд бере його до уваги як належний
та допустимий доказ в розумінні ст.ст.
58, 59 ЦПК України.

Статті 526, 525, 610 ЦК України визначають,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в кредитному
Договорі від 19.03.2011 року, а саме в п. 4 ч. 5
Заяви, сторони погодили, що погашення
кредитної заборгованості здійснюється
щомісячно не пізніше 18-го числа кожного
місяця, шляхом зарахування суми
грошових коштів у сумі 224, 00 грн. у
відповідності до Графіку платежів,
наведеному у Додатку 1 до цієї
Пропозиції, який є невід'ємною частиною
цієї Пропозиції.

З викладеного вбачається, що кредитний
Договір містить умову, згідно якої на
відповідача покладається обов'язок
повернути позику частинами (з
розстроченням).

Судом встановлено, що відповідач після
отримання кредиту, а саме 19.03.2013 року, до
грудня місця 2013 року належним чином
виконував свої зобов'язання за
кредитним Договором, однак з січня
місяця 2014 року припинив здійснювати
платежі з погашення кредитної
заборгованості та процентів за
користування кредитними коштами, у
зв'язку з чим в останнього виникла
заборгованість, яка станом на 12.08.2014
року становила 6 395, 57 грн. Доказів в
спростування зазначених обставин,
відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10,
60 ЦПК України до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також ті
обставини, що судом достовірно
встановлено факт отримання
відповідачем кредитних коштів та факт
не належного виконання своїх
зобов'язань за кредитним Договором, які
стосуються повернення кредиту та
сплати процентів за його користування
у строк встановлений в Договорі, суд
приходить до висновку про доведеність
позивачем наявності правових підстав
для стягнення з відповідача на його
користь заборгованості за кредитним
Договором від 19.03.2013 року.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним Договором
знайшли своє доведення в судовому
засіданні, є такими, що ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства України,
а тому підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до
висновку про доведеність позову
позивача та необхідність його
задоволення, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 243, 60 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16,
202, 509, 525, 526, 536, 610, 611, 612, 1054 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215,
217- 218, 223, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
:

- заборгованість по кредитному в
загальному розмірі 6 395, 57 грн.;

- судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя В. С. Декаленко