Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі :

головуючого судді Ференц А.М.

при секретарі Пазяк С.М.

за участю представника позивача- Хобта М.В.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 СТДВ «Глобус» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 СТДВ «Глобус» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом №0603-К-12 ОСОБА_3 СТДВ "Глобус" була призначена на посаду цього підприємства спеціалістом-лікарем Відділу врегулювання та розстеження страхових випадків (за сумісництвом), однак 15.08.2013 року на підставі наказу № 0686-К-13 ОСОБА_2 було звільнено з посади на підставі п. 4 ст. 43-1 КЗпП України, у звязку з прийняттям на постійне місце роботи працівника, який не являється сумісником, однак позивачка вважає таке звільнення незаконним, оскільки відповідачем порушено ч.1 ст.235 КЗпП України, згідно якої у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Крім того позивач зазначає, що у порушення ст.43-1 КЗпП України - не є підставою для звільнення, а лише містить перелік випадків, коли як вийняток із загального правила статті 43-1 КЗпП що визначає необхідність одержання попередньої згоди виборного органу профспілкової організації на звільнення працівників з ініціативи роботодавця, таке звільнення може бути здійснене без згоди профспілки.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 СТДВ "Глобус" - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з ОСОБА_3 СТДВ "Глобус", працювала на посаді спеціалістом-лікарем Відділу врегулювання та розстеження страхових випадків (за сумісництвом). Згідно наказу № 0686-К-13 ОСОБА_2 було звільнено з посади на підставі п. 4 ст. 43-1 КЗпП України, у звязку з прийняттям на постійне місце роботи працівника, який не являється сумісником.

Посилання позивача на те що п.4 ст. 43-1 КЗпП України застосовується тільки при звільненні працівників-сумісників, які працюють на державних та комунальних підприємствах, установах, організаціях є надуманими та необгрунтованими, оскільки наведене позивачем обмеження у офіційному тексті даної правової норми п.4 ст. 43-1 КЗпП України - відсутне.

У вищевказаній нормі чітко зазначено про те що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення з суміщуваної роботи у звязку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у звязку з обмеженням на роботу за сумісництвом, передбаченим законодавством.

Таким чином по факту зарахування на певну посаду працвника, який не є сумісником, трудовий договір із сумісником розривається.

Оскільки ОСОБА_2 на момент звільнення та у подальшому є зайнятою особою за основним місцем роботи у Середнянській районній лікарні №2 на посаді лікаря акушер-гінеколога, що підтверджується довідкою відділу охорони здоровя Ужгородської РДА № 65/13 від 22.08.13р. то факт вимушеного прогулу, на який посилається позивач в даному випадку відсутній.

Також згідно ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно ч.3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-пятої ст. 13 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 84, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 СТДВ «Глобус» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ференц А.М.