Справа № 530/2774/13-ц
Номер провадження 2/530/71/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 року Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Должко С.Р., при
секретарі Стрілець Л.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до Власівської сільської ради
Зіньківського району, Полтавської
області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Відділ Держземагенства у
Зіньківському районі Полтавської
області, Реєстраційна служба
Зіньківського РУЮ про визнання права
власності на приватизовану земельну
ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в
Зіньківський районний суд Полтавської
області з позовом до Власівської
сільської ради, Зіньківського району,
Полтавської області, треті особи
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ Держземагенства
у Зіньківському районі Полтавської
області, Реєстраційна служба
Зіньківського РУЮ про визнання права
власності на приватизовану земельну
ділянку.

З позовної заяви вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 30 років помер син
позивачки - ОСОБА_4, про що Виконавчим
комітетом Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_2.

Після його смерті відкрилась спадщина,
яка складається із приватизованої
земельної ділянки площею 0,34 га,
призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
ведення ОПГ, яка розташована на
території АДРЕСА_3, належить померлому
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого, 03 грудня 2004 року
приватним нотаріусом Зіньківського
районного нотаріального округу
Полтавської області ОСОБА_5 за
реєстровим номером 3632, відповідно до
якого ОСОБА_4 купив житловий будинок та
вище згадану земельну ділянку у
гр.ОСОБА_6.

Заповідального розпорядження на
випадок своєї смерті ОСОБА_4 не складав.
Позивачка знаходиться з ним в родинних
відносинах як його мати. Даний факт
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від
02.03.1982 року.

Спадщину після смерті сина позивачка,
ОСОБА_1 прийняла про що нею до
Зіньківської державної нотаріальної
контори Полтавської області 16 квітня
2013 року була подана заява про прийняття
спадщини та заведено спадкову справу №
106/213, інші спадкоємці за законом: батько
померлого ОСОБА_2 та дружина, ОСОБА_3 від
спадщини відмовилися і подали до
нотаріальної контори відповідні заяви.

Згідно довідки Власівської сільської
ради на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4
був зареєстрований і проживав АДРЕСА_2
разом з ним проживали і були
зареєстровані: ОСОБА_1 - мати, ОСОБА_2 -
батько, ОСОБА_7 - дід, ОСОБА_8 -
племінниця.

Частино. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов"язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

При зверненні позивачки до
Зіньківської державної нотаріальної
контори Полтавської області з
проханням оформити спадщину за законом
на земельну ділянку, їй було видано
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
оскільки, згідно ч.2 ст. 1299 Цивільного
кодексу України право власності на
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації цього майна.
Тобто, покійний ОСОБА_4, фактично був
власником приватизованої земельної
ділянки площею 0,34 га, яка розташована в
с.Власівка Зіньківського району
Полтавської області, але юридично не
зареєстрував своє право власності
відповідно до чинного законодавства і
не отримав державного акта на право
власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягаю державній реєстрації,
виникають з моменту такоє реєстрації.

Відповідно до ст. 316 ЦК України "Правом
власності є право особи на річ (майно),
особа здійснює відповідно до закону за
своєю волею..."

Володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не буде
встановлено судом, право на зазначену
нерухомість будь-якими третіми
сторонами не заявлялися.

Зазначений факт перешкоджає позивачці
здійснити своє право щодо належного
оформлення права власності на спадкове
майно.

Заслухавши позивачку, яка підтримала
позовні вимоги, зачитавши заяви
відповідача та третіх осіб,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні докази по справі, суд
знаходить, що заявлені вимоги
обґрунтовані і такі, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України: «кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності».

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання
права є одним із способів захисту
порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України:
«Позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини», враховуючи
місцезнаходження, позов пред'являється
за правилами виключної підсудності до
Зіньківського районного суду
Полтавської області за місцем
знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно зобов'язаний звернутися
до нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України
спадщина здійснюється за заповітом або
за законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину, яка незалежно від часу
прийняття належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються
державою.Відповідно до ст. 392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" (
280/97-ВР ), основні терміни, використані в
цьому Законі, мають таке значення:
зокрема, територіальна громада -
жителі, об'єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр; районні та
обласні ради - органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5
Закону система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Відповідно до ст.10 цього ж Закону
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Пленуму Верховного Суду
України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня
2008 р. Про судову практику у справах про
спадкування роз'яснив, що при
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Судом встановлено що, відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_3
виданого відділом ЗАГС м.Зіньків
Полтавської області батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

05 листопада 2011 року відділом ДРАЦС
Зіньківського РУЮ було видано
свідоцтво про шлюб укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, актовий запис № 113.

3 грудня 2004 року приватним нотаріусом
Зіньківського районного нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_5 було
посвідчено договір купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
спорудами АДРЕСА_1 та приватизованої
земельної ділянки площею 0,34 га, яка
розташована на території села
Власівка, Зіньківського району,
Полтавської області Власівської
сільської ради, відповідно до якого
ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_4 купив вище
згадане нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
серії НОМЕР_2, виданого виконавчим
комітетом Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області ІНФОРМАЦІЯ_8, у віці 30 років
помер ОСОБА_4.

Згідно з довідкою Власівської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області № 02-32/119 на день
смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 по АДРЕСА_2
разом з ним були зареєстровані та
проживали: батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
мати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, дід - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5, племінниця - ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 03 грудня 2013 року
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадкове майно померлого
сина ОСОБА_4 у вигляді земельної
ділянки площею 0,34 га, що розташована в
АДРЕСА_3 через те, що правовстановлюючі
документи на вказану земельну ділянку
не зареєстровані відповідно до чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Позивачка
бажає прийняти спадщину спадкодавця
ОСОБА_4, а тому, як спадкоємець за
законом, звернулася до суду з позовом
про визнання права власності на
вищезазначену земельну ділянку, якою
за життя володів її син, ОСОБА_4.

Відповідно до рішення комісії з питань
захисту прав дитини №4/2 від 25.04.2013 року
надано дозвіл ОСОБА_3, яка має на
утриманні малолітю дитину, доньку
ОСОБА_10 на відмову від прийнтяття
спадщини, яка залишилася після смерті
чоловіка, ОСОБА_4.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України,
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства ухвалюючи рішення на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні та
керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст.
ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Відділ Держземагенства у
Зіньківському районі Полтавської
області, Реєстраційна служба
Зіньківського РУЮ про визнання права
власності на приватизовану земельну
ділянку - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, що проживає
в АДРЕСА_3 право власності на земельну
ділянку площею 0,34 гектарів, яка
розташована в АДРЕСА_3, цільовим
призначенням (використанням) "Для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та ведення особистого
підсобного господарства", що належала
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 03 грудня
2004 року приватним нотаріусом
Зіньківського районного нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_5, за
реєстровим номером 2632, як за
спадкоємицею за законом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Зіньківський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області

С.Р.Должко