Справа № 444/219/14-ц
Провадження № 2/444/209/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В.
Є.,

при секретарі Брунець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Жовкві
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного нажитого в шлюбі майна , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого в
шлюбі майна.

Позов мотивує тим, що 08.09.2009 року вона з
відповідачем зареєструвала шлюб у
Рава-Руській міській раді Жовківського
району Львівської області, актовий
запис № 41.

25.08.2011року Жовківським районним судом
Львівської області шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, який був укладений 08.09.2009 року в
Рава-Руській міській раді Жовківського
району Львівської області актовий
запис №41 було розірвано.

Жовківський районний суд 25.08.2011року
приймаючи рішення про розірвання шлюбу
повернув позивачці її дошлюбне
прізвище ОСОБА_1.

За час проживання в шлюбі в них
народився син ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, який
проживає з позивачкою за адресою
АДРЕСА_1

За час спільного проживання в АДРЕСА_2
сторони вели спільне господарство,
ремонтували квартиру, покращували
благоустрій, купували майно.

Так спільно в шлюбі сторони
купили: Мебельний комплект (комод,
шафа під верхній одяг, підставка під
телевізор) - вартістю 3500гривень; Диван
(софа) - вартістю 2200гривень; Журнальний
столик - вартістю - 500гривень; Телевізор
- вартістю 4 500гривень;

Сума в сукупності всього
нажитого в шлюбі майна становить
10700гривень. Всі речі окрім дивана
(софа) -вартістю 2200грн. є в наявності
за адресою АДРЕСА_2 і наданим час оцим
майном користується сім'я ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб і
сім'ю України майно ' нажите за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має
рівні права володіння, користування
і розпорядження цим майном.

Сума всього нажитого в шлюбі
становить 10700 гривень, половина
відповідно 5350гривень.

Виходячи з вищенаведеного
позивач просить суд зобов'язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 мебельний
комплект (комод, шафа під верхній одяг,
підставка під телевізор)- вартістю
3500гривень, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача 1/2
частину сплаченої суми судових витрат.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала з мотивів, зазначених у
позовній заяві. Просить позов
задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, однак подав до суду
заперечення , в якому зазначив, що 31
січня 2014 року суддею Жовківського
районного суду Львівської області було
відкрите провадження по справі
№444/219/14-ц за позовом ОСОБА_1 до нього,
ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого в
шлюбі майна.

У позовних вимогах позивач просить
здійснити поділ майна, зобов'язавши
відповідача повернути ОСОБА_1
мебельний комплект (комод, шафа під
верхній одяг, підставка під телевізор)
вартістю 3500 грн., стягнути 1/2 частину
сплаченої суми судових витрат.

Щодо змісту позовної заяви відповідач
має заперечення, які свідчать про
повну безпідставність вимог позивача,
їх незаконність. А тому, позовні вимоги
позивача є необгрунтованими і не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Позивач не надала суду доказів, що
майно про яке вона веде мову, придбане
сторонами під час шлюбу, та є спільним
майном подружжя.

Жодного доказу на який можна було б
посилатися як на документ про
придбання сторонами у період шлюбу
вказаного майна, який би підтверджував,
те, хто його купував, чи у який час, не
представлено.

Таким чином, ОСОБА_1, не надала доказів
наявності у них спільного сумісного
майна, а тому твердження, що вказане у
позові рухоме майно є спільною
власністю подружжя, безпідставне.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального
кодексу України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В той самий час, відповідач
категорично заперечує проти
заявленого ОСОБА_1

Ростиславівною, і пояснює, що все
рухоме майно вказане нею у_позові, було
придбане батьками відповідача, у
різний час , як у період їхнього шлюбу,
так і після.

Сторони ніякого спільного майна за час
шлюбних відносин не набули.

Так, згідно п.22. Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя від 21.12.2007 року № 11 (далі по
тексту - Постанова): поділ спільного
майна подружжя здійснюється за
правилами, встановленими статтями 69-72
СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

У відповідності до п.23 Постанови,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК, відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

На основі вищевикладеного та
керуючись, ст. 60 Сімейного кодексу
України, п.22-23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя від 21.12.2007 року №11, ст ст. 10,57-69
Цивільного процесуального кодексу
України,відповідач просить суд у
позовних вимогах ОСОБА_1 до нього,
ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого в
шлюбі майна - відмовити у повному
обсязі, за безпідставністю вимог.

Суд заслухавши пояснення
позивача, оглянувши матеріали справи
та перевіривши їх доказами приходить
до наступного висновку.

З копії паспорта громадянина
України серії НОМЕР_1, вбачається, що
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована в
АДРЕСА_1.

З копії свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 вбачається, що у сторін по
справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2

З копії рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
25.08.2011 року вбачається, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано шлюб.

Прізвище дружини після реєстрації
розірвання шлюбу залишено дошлюбне "
ОСОБА_1".

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України ,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не
мав з поважної причини самостійного
заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є обєктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 60 ЦПК України , кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідачем не надано суду жодного
доказу, який би міг підтвердити чи
спростувати той факт, що речі ,
перелічені позивачем у позові придбані
не під час шлюб та його батьками.

Отже враховуючи вищенаведене та
керуючись ст.ст.10,11,57,60,88,208,209 ч.3,212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити .

Зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1
мебельний комплект/комод, шафа під
верхній одяг, підставка під телевізор/
вартістю 3500 грн., який знаходиться за
адресою АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 121
грн. 80 сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Львівської області
через Жовківський районний суд
Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Мікула В. Є.