АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/3549/2014
інстанції: Мальцев Д.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Апеляційний
суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Шевченківського районного
суду міста Києва від 23 грудня 2013 року у
справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
посадових осіб ВДВС Солом'янського РУЮ
міста Києва та скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з скаргою, в якій просив визнати
дії старшого виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві Стаценко
М.А. щодо відкриття виконавчого
провадження по стягненню
заборгованості, накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження неправомірними.
Скаргу обґрунтовував тим, що приймаючи
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 20 вересня 2013 року
державний виконавець не повідомив про
це у встановлений строк боржника, не
пересвідчився, що боржник отримав
копії постанов, почав проводити дії по
примусовому виконанню рішення, що
підтверджується постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Вказані дії
позбавили боржника можливості
скористатися правом на добровільне
виконання судового рішення, та як
наслідок спричинили незаконність дій
державного виконавця.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 23 грудня 2013 року
вказану скаргу залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду у зв'язку з
тим, що вона суперечить вимогам
матеріального та процесуального права
та про постановлення нової - про
задоволення скарги.

ОСОБА_2 та представник ВДВС
Солом'янського РУЮ у місті Києві,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи в судове
засідання не прибули, про причини
неявки суд не повідомили, у зв'язку із
чим колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у їх відсутність на
підставі частини 2 статті 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Стаття 17 Закону України «Про виконавче
провадження» містить перелік
документів, які підлягають виконанню
державною виконавчою службою та на
підставі яких здійснюється примусове
виконання рішень. Зокрема, виконавчими
документами є листи, що видаються
судами, рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

Згідно із частиною 1 статті 19 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону.

Статтею 25 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом (в
тому числі, положенням статті 17 цього
Закону щодо визначення виконавчого
документа).

При розгляді справи судом встановлено,
що постановою державного виконавця
ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва від 20
вересня 2013 року відкрито виконавче
провадження ВП № 3986782 по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-8742/10
виданого Шевченківським районним
судом міста Києва про стягнення з
ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» суму
заборгованості у розмірі 1 824 453,93 грн.
(еквівалент у доларах США на день
проведення розрахунку за курсом НБУ - 231
236,24 дол. США), судового збору у розмірі 1
700 грн., та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду цивільної справи.
Крім цього постановою про відкриття
виконавчого провадження боржнику
надано строк для добровільного
виконання рішення суду терміном до 27
вересня 2013 року.

Вказаний виконавчий лист видано
Шевченківським районним судом міста
Києва 7 серпня 2013 року зі строком
пред'явлення до 10 січня 2014 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що державний
виконавецьправомірно відкрив
виконавче провадження, оскільки у
нього були відсутні підстави для
застосування положень ст. 26 закону щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження або повернення
виконавчого листа стягувачеві.

Крім цього, частиною 2 ст. 25 закону
передбачено, що за заявою стягувача
державний виконавець одночасно з
винесенням постанови про відкриття
виконавчого провадження може накласти
арешт на майно та кошти боржника про що
виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що у заяві про
відкриття виконавчого провадження,
стягувач на підставі ч. 3 ст. 19, п. 2 ч. 2 ст.
25, ст. 57 закону одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження просив накласти арешт на
все рухоме й нерухоме майно та кошти
боржника та оголосити заборону на його
відчуження.

Судом дано належну оцінку посиланням
скаржника на несвоєчасність
направлення постанови про відкриття
провадження, що унеможливило
добровільне виконання рішення суду,
оскільки, з моменту набрання рішенням
суду законної сили боржником не
здійснено жодних дій по виконанню
рішення суду, не повідомлено
державного виконавця про здійснення
заходів по добровільному виконанню
рішення суду. Також боржник і на даний
час не позбавлений можливості
добровільно виконати рішення суду.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що державний
виконавець діяв у відповідності до
вимог ЗУ «Про виконавче провадження»,
ним не допускалось порушення прав та
свобод учасників виконавчого
провадження на цій стадії, а тому
подана скарга є необгрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до незаконності дій
державного виконавця та порушенням ним
вимог ЗУ «Про виконавче провадження»
до уваги колегією суддів не
приймаються та є такими, що не можуть
слугувати правовими підставами для
скасування оскаржуваної ухвали,
оскільки судом першої інстанції їм
була дана належна оцінка.

Інші доводи скарги висновків суду не
спростовують та є безпідставними.

Постановлена судом ухвала відповідає
вимогам процесуального закону, у
зв'язку із чим скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись статтями303, 307, 308, 312, 313 - 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко