Справа № 748/96/13-ц Провадження №
22-ц/795/407/2014 Головуючий у I інстанції
-Кухта В. О. Доповідач - Бечко Є.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Горобець Т.В., Лакізи Г.П.,при
секретарі:Рудик І.І.,за
участю:представника банку Рожка С.М.

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 грудня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 10
грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 задоволено,
стягнуто заборгованість, яка виникла
по кредитному договору №1/418-МК від 29
серпня 2005 року, в сумі 13888,42 Доларів США
та судовий збір у сумі 1110 грн. 03 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення місцевого суду та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі з
підстав незаконності,
необґрунтованості, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт вказує, що позивачем не надано
розрахунок заборгованості, а тому,
неможливо було встановити, з якого часу
відповідач порушував умови кредитного
договору, неможливо визначити з якого
часу починається строк позовної
давності.

Апелянт наполягає, що судом мало бути
витребувано матеріали кредитної
справи, а наданий позивачем розрахунок
заборгованості взагалі не
підтверджений первинними документами,
з нього не вбачається сума сплаченого
та не сплаченого кредиту і відсотків,
залишок заборгованості по кредиту і
відсотках.

Також апелянт зазначає, що банком не
було проведено обов'язкове досудове
врегулювання спору.

Автоматизованою системою
документообігу суду визначено колегію
суддів для розгляду даної справи у
складі головуючого судді Бечка Є.М.,
суддів - Хромець Н.С. та Острянського
В.І.

У зв'язку з тим, що суддя Хромець Н.С.
перебуває у відпустці, а суддя
Острянський В.І. на лікарняному, у
порядку розподілу здійснено заміну
члена колегії суддів Хромець Н.С. на
суддю Горобець Т.В., суддю Острянського
В.І. на суддю Лакізу Г.П.

Відповідно до ч.2 ст.159 ЦПК України після
заміни складу суду справа розглядалась
новою колегією спочатку. У зв'язку з
тим, що апелянт ОСОБА_6 та його
представник ОСОБА_7 вже давали свої
пояснення по суті спору в судовому
засіданні та надали суду письмовий
виступ в дебатах, а також висловлювали
суду бажання не з'являтись в наступні
судові засідання через віддаленість
місця проживання від суду, строки
розгляду справи, було вирішено
провести розгляд справи у відсутність
апелянта та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 серпня 2005 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір №1/418-МК,
згідно якого банк надавав відповідачу
кредит у вигляді поновлюваної
кредитної лінії з лімітом кредитування
30 000 доларів США на споживчі потреби з
терміном погашення кредитної лінії 29
серпня 2010 року включно (а.с.8-10).

В той же день між сторонами було
укладено додаткову угоду №1 до даного
кредитного договору, яким передбачався
розмір відсотків по кредиту (а.с.11).

З метою забезпечення даного кредитного
договору між банком та ОСОБА_8 було
укладено договір поруки від 01 лютого 2012
року.

Ухвалою Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 21 листопада
2013 року провадження в частині позовних
вимог до ОСОБА_8 було закрито у зв'язку
зі смертю останнього.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_6 порушив умови
кредитного договору, не погасив
основну суму кредиту та відсотки за
його користування, а тому загальна сума
боргу, відповідно до розрахунку банку,
станом на 27.06.2012 року склала 13888,42
Доларів США, з яких: 1286,50 Доларів США -
заборгованість за кредитом, 5489,71
Доларів США. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
7112,21 Доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, яка й підлягає стягненню.

З такими висновками погоджується і
колегія суддів апеляційного суду
Чернігівської області.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність
зобов'язання як правового зв'язку між
двома суб'єктами (сторонами),
відповідно до якого на одну сторону
покладено обов'язок вчинити певну дію
(певні дії) чи утриматись від її (їх)
здійснення; іншій стороні зобов'язання
надано право, що кореспондує обов'язку
першої.

Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність - це
покладення на правопорушника
основаних на законі невигідних
правових наслідків, які полягають у
позбавленні його певних прав або в
заміні невиконання обов'язку новим, або
у приєднанні до невиконаного обов'язку
нового додаткового.

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу).

З наданого позивачем у справі
розрахунку заборгованості за
договором вбачається, що позичальник
отримав кредитні кошти, які в межах
визначеного строку не повернув та
кредит не погасив, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість у
загальному розмірі 13888,42 Доларів США, з
яких: 1286,50 Доларів США - заборгованість
за кредитом, 5489,71 Доларів США. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 7112,21 Доларів США
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором (а.с.5-6).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

У відповідності до вимог ст.257 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
проте згідно договору кредиту ОСОБА_6
зобов'язувався повернути отриманий
кредит в сумі 30000 доларів США,відсотки у
визначений строк та інші платежі,
передбачені договором.

За п.4.7 цього договору, термін позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, комісії,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Проте, з наданого розрахунку
вбачається, що відповідач здійснював
останній платіж по відсоткам в березні
2008 року, позивач в свою чергу звернувся
до суду про стягнення заборгованості в
січні 2013 року, тобто доводи апелянта
щодо застосування строку позовної
давності не підлягають задоволенню.

Не заслуговують на увагу також доводи
апелянта стосовного того, що позивач не
надав розрахунку заборгованості,
оскільки спростовуються матеріалами
справи.

Суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи і ухвалив
правильне рішення, а тому апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують вірного по суті рішення
суду першої інстанції. Оскаржуване
рішення ґрунтується на повно та
всебічно досліджених доказах, оцінка
яких проведена у відповідності до
положень ст.ст.57-66 ЦПК України і доводи
апеляційної скарги не містять
передбачених законом підстав для
скасування вірного по суті рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: