АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 413/1975/12
Головуючий в суді першої
Провадження №22ц/774/632/К/14
Доповідач Братіщева Л.А.
20 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:
головуючого судді:
суддів:
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" на рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Євраз Суха Балка" про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, -
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2012 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Євраз Суха Балка" (надалі - ПАТ "Євраз
Суха Балка") про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
Уточнивши позовні вимоги, в
останній їх редакції у листопаді 2013
року, та зменшивши в судовому
засіданні суму позовних вимог в
частині недоплаченої заробітної
плати за час відпусток до 1756 гривень 53
копійки представник позивача ОСОБА_4
просив суд стягнути з ПАТ
"Євраз Суха Балка" на користь
ОСОБА_3 вказану суму.
Просив залишити без розгляду
позовні вимоги щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.
Ухвалою суду від 15 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
залишено без розгляду.(а.с 122 )
В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 посилається на те, що він
працював у ПАТ "Євраз Суха Балка" у
період з 10.08.1990 року по 15.05.2003 р. на
різних посадах. За час його роботи на
підприємстві наказами відповідача
неодноразово підвищувались тарифні
ставки і посадові оклади всім
працівникам підприємства, однак
відповідачем неправильно
розраховувалась і виплачувалась
заробітна за час відпусток, а також
компенсація за невикористані
відпустки в порушення Законів України
"Про відпустки" та «Про оплату праці", а
також Порядку обчислення заробітної
плати, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02.1995
року № 100 і вказані порушення визнані
ПАТ "Євраз Суха Балка" у спільній
Постанові від 06.02.2012 року № 3.
Рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 27
січня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Євраз Суха Балка" на користь ОСОБА_3
недоплачену заробітну плату за час
відпусток - 1756 гривень 53 копійки без
урахування утримання податку з доходів
фізичних осіб. В задоволенні іншої
частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Євраз Суха Балка" на
користь держави судовий збір в сумі - 243
гривні 60 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач
ПАТ "Євраз Суха Балка", посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі за час відпусток у
розмірі 1756,53 грн. та стягнути з
відповідача недоплачену заробітну
плату в сумі 642,77 грн.

Зазначає, що згідно з положень п. 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого 08.02.1995
року ПКМУ №100 та введеного в дію з 01.01.1995
року, вбачається, що коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах).

Суд, стягуючи суму заборгованості
без урахування положень спільної
постанови профспілкових комітетів та
генерального директора № 3 від 06 лютого
2012 року не врахував, що за період роботи
ОСОБА_3 відповідачем згідно наказів №
462 від 28.06.1996 року, 522 від 24.07.1997 року, № 312
від 25.04.2000 року,1252 від 19.12.2001 року
підвищувалися тарифні ставки і
посадові оклади, однак вони не
встановлювали корегуючих коефіцієнтів
для розрахунку середнього заробітку
при оплаті відпусток, виходячи з
фінансових можливостей підприємства,
та не містили приписів про
незастосування п. 10 Порядку.

Вважає, що безпідставно не
застосований корегуючий коефіцієнт
0,71,згідно спільної постанови
Генерального директора та
профспілкового комітету від 06.02.2012
року.

Судом не взято до уваги, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та не враховано, що підприємство на
власний розсуд вже визначило корегуючі
коефіцієнти для визначення середньої
заробітної плати у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: Корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та посадових окладів (в частках
одиниці) Х 0,71, а тому незастосування
судом цієї формули є незаконним.

Судом не звернуто увагу на
порушення позивачем тримісячного
строку для звернення до суду за
захистом свого порушеного права у
період з 01 січня 1995 року по 01 серпня 2001
року.

Також, судом порушено норми
процесуального права та не враховано,
що згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
сторони звільняються від доведення
обставин, встановлених судовим
рішенням у цивільній справі, яка
стосується однієї зі сторін спору, а
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ПАТ «Євраз Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, яке набрало законної сили та
на теперішній час є чинним, встановлено
правомірність дій ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» при застосуванні корегуючого
коефіцієнта за формулою: 1 + розмір
підвищення тарифних ставок та окладів
(в частках одиниці) Х 0,71.

В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу представник
позивача ОСОБА_4 зазначає, що
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 10
серпня 1990 року по 15 травня 2003 року
позивач ОСОБА_3. працював у ВАТ «Суха
Балка», правонаступником якого є ПАТ
«Євраз Суха Балка», на різних посадах.

Протягом роботи на підприємстві
позивач неодноразово знаходився у
відпустці.

При звільненні отримав
нараховані йому суми заробітної плати.

Спір виник з приводу
невірного визначення підприємством
розміру середньої заробітної плати при
нарахуванні сум оплати за час
відпусток без застосування
відповідних коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів
по підприємству, що призвело до
недоплати заробітної плати за час
відпусток позивача у період з 01 січня
1995 року по 01 березня 2010 року.

Частково задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив із доведеності
позову у зв'язку з порушенням
відповідачем п. 10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року
(далі - Порядок), що потягло
неправильність нарахування заробітної
плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Вирішуючи позовні вимоги в
частині компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, суд першої інстанції
дійшов висновку, що в цій частині
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки не ґрунтуються на
законі.

Колегія суддів погоджується
з таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону
України «Про відпустки» порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час відпусток,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач працював на
підприємстві відповідача у період з 10
серпня 1990 року по 15 травня 2003 року, в
тому числі за час роботи позивача на
підприємстві відповідача, наказами по
підприємству № 543 від 29 липня 1994 року, №
786 від 31 жовтня 1994 року, № 191 від 28 лютого
1995 року, № 84 від 31 січня 1996 року, № 462 від
28 червня 1996 року, № 522 від 29 липня 1997
року, № 312 від 25 квітня 2000 року, № 1252 від
19 грудня 2001 року, неодноразово було
підвищено тарифні ставки і посадові
оклади працівникам підприємства.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
необхідність коригування заробітної
плати при розрахунку середнього
заробітку для нарахування оплати часу
відпусток.

Спільною постановою Генерального
директора ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» та
профспілкових комітетів №3 від 06.02.2012р.
та наказу № 295 від 16.02.2012 року,
відповідачем визнано порушення п.10
Порядку (а.с.7).

Відповідач вважає,що суд першої
інстанції стягнув суму без урахування
положень спільної постанови
профспілкових комітетів та
генерального директора № 3 від 06 лютого
2012 року та не врахував, що за період
роботи ОСОБА_3 відповідачем згідно
наказів № 462 від 28.06.1996 року, 522 від
24.07.1997 року, № 312 від 25.04.2000 року,1252 від
19.12.2001 року підвищувалися тарифні
ставки і посадові оклади, однак вони не
встановлювали корегуючих коефіцієнтів
для розрахунку середнього заробітку
при оплаті відпусток, виходячи з
фінансових можливостей підприємства,
та не містили приписів про
незастосування п. 10 Порядку.

Колегією суддів відхиляються
доводи апеляційної скарги у цій
частині, оскільки пунктом 10 Порядку
передбачено коригування заробітної
плати на коефіцієнти підвищення при
обчисленні середньої заробітної плати
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах).

Госпрозрахункові підприємства,
виходячи із своїх фінансових
можливостей самостійно визначають
зростання коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та терміни
їхнього запровадження відповідно до
фінансових можливостей та граничного
розміру коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів,
вказаних в Постановах КМУ за
погодженням із профспілковими
органами підприємства, що відповідно
відзначалося в Спільних Постановах
адміністрації та профспілкових
організацій, які встановлювали розмір
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів справи
ВАТ «Суха Балка», на теперішній час ПАТ
«Євраз Суха Балка», відповідно до
наказу №83 від 24.01.2005 року по
підприємству, в межах своїх
повноважень та, виходячи із своїх
фінансових можливостей, визначило
розмір коефіцієнта зростання тарифних
ставок і посадових окладів з 01 січня 2005
року (на коефіцієнт 1,25).

Зазначений наказ є законним та не
порушує права та інтереси працівників,
а тому є обов'язковим до виконання.

Доводи ж апеляційної скарги в цій
частині фактично зводяться до вільного
тлумачення представниками відповідача
ПАТ «Євраз Суха Балка» Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного розрахунку сум, належних до
виплати ОСОБА_3 не можуть бути взяті до
уваги, оскільки ПАТ «Євраз Суха Балка»
визнано порушення п. 10 Постанови при
нарахуванні та виплаті заробітної
плати за час відпусток працівникам у
період з 1995 року по березень 2010 року, а
визначення наказом № 295 від 16 лютого
2012 року корегуючого коефіцієнта, який
підлягає застосуванню для проведення
розрахунку заборгованості, у вигляді: 1
+ розмір підвищення тарифних ставок та
окладів (в частках одиниці) Х 0,71, без
скасування раніше визначених
підприємством коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та термінів
їхнього запровадження, є незаконним,
оскільки коефіцієнт 0,71 розраховано
відповідачем з урахуванням
очікуваного розміру чистого прибутку в
2012 році, очікуваних затрат на
інвестиції та очікуваних затрат на
виплату коригування середньої
заробітної плати за період з 01.01.1995 року
по 01.03.2010 року, що суперечить положенням
ч. 3 ст. 15, ч. 6 т. 24 Закону України «Про
оплату праці», згідно яких, відповідно
оплата праці працівників
підприємства здійснюється в
першочерговому порядку, всі інші
платежі здійснюються підприємством
після виконання зобов'язань щодо
оплати праці, своєчасність та обсяги
виплати заробітної плати працівникам
не можуть бути поставлені в залежність
від здійснення інших платежів та їх
черговості.

Не заслуговують на увагу посилання
представника відповідача на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06.02.2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, як на підставу
звільнення від доказування згідно
положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки
згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Отже,
даною нормою встановлено
преюдиціальність певних фактів,
встановлених при розгляді справи, а не
визначених судом, у порядку ст. 215 ЦПК
України, правовідносин відповідно до
встановлених фактів.

Таким чином, преюдиціальним фактом
встановленим рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від
06.02.2012 року може бути сам факт
застосування ПАТ «Євраз Суха Балка»
корегуючого коефіцієнту при
визначенні розміру недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
однак не висновки суду щодо оцінки
таких дій та їх правомірності.

Обов'язковими ж для суду є лише
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК
України).

Не може погодитись колегія суддів
і з доводами апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як убачається з матеріалів
справи, позивач дізнався про порушення
свого права лише із Спільної
постанови Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «Євраз Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці, відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в
редакції чинній станом на 06.02.2012 року,
у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у
справі за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України, статей 1, 12 Закону України "Про
оплату праці", визнано, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Отже, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, фактично зводяться
до переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

Згідно з вимогами частини 1
статті 303 ЦПК України і зважаючи на
роз'яснення, викладені в п. 15 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряється правильність
висновків суду та законність рішення
суду в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати.

За таких обставин підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду в
оскаржуваній частині колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 27 січня 2014 року в
оскаржуваній частині залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: