РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретарі - Натеса О.І., Щукіна О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3,
представника 3-ї особи Писіна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-тя особа: Комунальне
підприємство «Служба єдиного
замовника Ворошиловського району
м.Донецька», про відшкодування
моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа:
Комунальне підприємство «Служба
єдиного замовника Ворошиловського
району м.Донецька», та просив стягнути
з відповідача на свою користь моральну
шкоду в розмірі 5000 грн. у зв'язку із тим,
що через постійні підтоплення в його
квартирі він зазнає душевних
страждань.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, надав пояснення,
аналогічні викладеним в позові, просив
позов задовольнити.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог позивача,
зазначили, що позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження вини
відповідача у залитті. 28 червня 2013 року
їх не було в місті, а тому вони фізично
не могли надати доступ до своєї
квартири. В усі інші дні, в які, як
стверджує позивач, відбувалися залиття
вони завжди надавали доступ до своєї
квартири і жодного разу позивач не
виявляв ніяких слідів того, що залиття
відбувалось саме через їх квартиру.
Просили в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі.

Представник 3-ї особи в судовому
засіданні просив вирішити спір з
урахуванням діючого законодавства.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що
позивач запрошував його до своєї
квартири в травні, оскільки у нього
відбулось залиття в кухні. Зі стелі в
кухні лилась вода. Він піднявся до
квартири АДРЕСА_2, лінолеум в кухні був
сухий та по краях було волого. В червні
позивач також покликав його до своєї
квартири, оскільки у нього в туалеті
стеля та стіни були замочені. В
квартирі АДРЕСА_2 ніхто не відчинив
двері. В липні у позивача в квартирі
текло зі стелі в кухні, в квартиру
АДРЕСА_2 навіть не підіймався. Висновок
про винуватість власника квартири
АДРЕСА_2 у залитті квартири позивача
зробив виходячи з того, що квартира
АДРЕСА_2 розташована над квартирою
позивача.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що він мешкає на 1-му поверсі в
будинку АДРЕСА_2. Позивач неодноразово
18 травня, 27 червня та 10 липня запрошував
до своєї квартири, оскільки його
заливали. ОСОБА_1 казав, що в квартирі
АДРЕСА_2 не відкривають двері. Особисто
він в квартиру АДРЕСА_2 навіть не
підіймався.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила факт залиття
в квартирі позивача 18 травня, 27 червня
та 10 липня. Вона в квартиру АДРЕСА_2 не
підіймалась.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача та його представника,
представника 3-ї особи, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником та мешкає в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 мешкає в квартирі
АДРЕСА_2, що не заперечувалось
сторонами.

18 травня 2013 р., 27 червня 2013 р. та 10 липня
2013 р. в квартирі позивача стались
залиття в кухні та туалеті.

Вказані обставини підтверджені актами,
складеними мешканцями будинку АДРЕСА_2
(а.с.8-10).

Крім того, в матеріалах справи наявний
акт від 28.06.2013 р., складений начальником
ЖЕУ №5, майстром ЖРЕУ №5,
слюсарем-сантехніком ЖЕУ №5 за участю
мешканця квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1,
відповідно до якого комісія
встановила, що залиття в квартирі
позивача сталось через халатне
відношення до використання
сантехнічних приладів мешканцями
квартири АДРЕСА_2, при цьому зазначено,
що мешканці квартири АДРЕСА_2 доступу
до квартири не надали. Таким чином
незрозуміло, яким чином без огляду
квартири АДРЕСА_2 було встановлено
причину залиття квартири АДРЕСА_1. До
того ж, вказаний акт складений з
порушенням вимог Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Наказом
Державного комітету України з питань
ЖКГ № 76 від 17.05.2005 року. Як вбачається з
акту від 05.07.2013 року, який також не
відповідає вимогам Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, в квартирі АДРЕСА_1 є сліди
залиття на стелі та стінах, навколо
каналізаційного стояку, в куту, шпалери
прості - 0,2 кв.м., зі слів ОСОБА_1 ремонт в
туалеті проводився в 2008 році, на момент
обстеження сліди залиття сухі, старі;
згідно запису в журналі прийому заявок
сантехнічної групи № 1893 від 01.07.2013 року
сантехнічні прибори в квартирі АДРЕСА_2
знаходяться в робочому стані, течі на
момент обстеження немає. Нижче
дописано іншою особою: «причина
залиття халатне відношення до
користування сантехнічними приборами
мешканців квартири АДРЕСА_2». З цього
акту також неможливо встановити на
підставі яких об'єктивних даних було
встановлено причину залиття квартири
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності
вини.

Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При дослідженні матеріалів справи та
під час допиту свідків, судом було
встановлено, що позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
того, що саме через дії відповідача
відбули залиття в його квартирі. Наявні
в матеріалах справи акти за підписом
мешканців будинку АДРЕСА_2, в т.ч. і
позивача, від 18.05.2013 р., 27.06.2013 р. 10.07.2013 р.,
суд не приймає в якості належних
доказів на підтвердження вини
відповідача у залитті квартири
позивача, оскільки вказані акти,
по-перше, не відповідають вимогам
чинного законодавства, які висуваються
до вказаного виду документації, та крім
того, під час допиту підписантів
вказаних актів в якості свідків, було
встановлено, що до квартири
відповідача вони не підіймались, а
висновок про вину відповідача зробили
виходячи з того, що квартира
відповідача розташована над квартирою
позивача. Таким чином, вказані акти з
урахуванням показів свідків, допитаних
в судовому засіданні, підтверджують
лише факт залиття квартири позивача.

У зв'язку із тим, що судом не було
встановлено наявності причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні, суд відмовляє позивачу
в повному обсязі в задоволенні його
позовних вимог до відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5,6, 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-тя особа: Комунальне підприємство
«Служба єдиного замовника
Ворошиловського району м.Донецька»,
про відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька
О.С.
Алтухова