Справа № 183/9122/13-ц
№ 2/183/1371/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Парфьонова Д.О., за
участі секретаря судового засідання
Борух Ю.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та визнання права
26 листопада 2013 року Публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, в якому (з урахуванням
уточнюючих позовних вимог) просить в
рахунок погашення заборгованості за
листопада 2007 року в розмірі 186 369,43
гривень звернути стягнення на предмет
іпотеки згідно договору іпотеки №
на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1,
шляхом передачі іпотеко держателю
вказаного предмету іпотеки у власність
та визнання на нього права власності за
іпотеко держателем ПАТ «Дельта Банк»
на підставі договору іпотеки №
укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та
відповідачем, та стягнути з
відповідача витрати по сплаті
судового збору.
В обґрунтування позову позивач
зазначає, що 27 листопада 2007 року між
АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником
якого є позивач, та відповідачем було
відповідно до умов якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 20 000,00
доларів США, в порядку та на умовах,
визначених Договором, сплачуючи
відсотки за користування кредитом у
розмірі 12,90 % річних з терміном
погашення - до 26 листопада 2027 року.
Станом на дату звернення з позовом
відповідач зобов'язання за кредитним
договором не виконує, а саме не сплачує
нараховані відсотки за користування
кредитом та станом на 26 червня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
складає - 23 316,58 доларів США, що у
перерахунку за офіційним курсом
Національного Банку України (7,9930
гривень за 1 долар США) складає 186 369,43
гривень, яка складається з наступного:
- заборгованості за сумою кредиту -
17 693,22 доларів США, що у перерахунку за
офіційним курсом Національного Банку
України складає 141 421,90 гривень;
- заборгованості по процентам -
5623,36 доларів США, що у перерахунку за
офіційним курсом Національного Банку
України складає 44 947,51 гривень;
Для забезпечення повного і своєчасного
виконання відповідачем зобов'язань за
листопада 2007 року сторони уклали
листопада 2007 року, відповідно до умов
якого відповідач надав в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
(квартири) на момент складання договору
складала 238 117,00 гривень. 15 жовтня 2013
року Позивачем на адресу відповідача
направлено досудову вимогу, згідно
якої позивач просив сплатити суму
заборгованості, що виникла.
У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву у
якій зазначив, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
суд про розгляд справи за його
відсутності, проти заочного розгляду
справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив, заяву
про розгляд справи за його відсутності
Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи і від якого
не надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явились фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень
закону та думки позивача, який в
наданій заяві не заперечував проти
заочного розгляду справи, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
за можливе задовольнити частково
позовні вимоги з огляду на наступні
обставини.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставою для
виникнення цивільних прав і обов'язків
є договори. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі на умовах встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27 листопада 2007
року між АКІБ «УКРСИББАНК»,
правонаступником якого є позивач та
відповідачем укладено Кредитний
договір №1 (надалі - Кредит),
згідно якого позивач надав відповідачу
грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів
США в порядку та на умовах, визначених
Договором сплачуючи відсотки за
користування кредитом у розмірі 12,90%
річних з терміном погашення - до 26
листопада 2027 року.

В забезпечення виконання зобов`язань
за Кредитним договором №1від 27
листопада 2007 року сторони уклали
Договір іпотеки №0/0/З від 27
листопада 2007 року, відповідно до умов
якого відповідач надав в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
(квартири) на момент складання договору
складала 238 117,00 гривень. 15 жовтня 2013
року Позивачем на адресу відповідача
направлено досудову вимогу, згідно
якої позивач просив сплатити суму
заборгованості, що виникла.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Судом встановлено, що позивач виконав
умови взятого на себе зобов'язання і
надав відповідачу кредит у розмірі 20
000,00 доларів США, що підтверджується
доказами, які знаходяться в мтаеріалах
цивільної справи.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не виконує умови кредитного
договору стосовно своєчасного
повернення сум отриманого кредиту та
сплати нарахованих за користування
кредитними коштами процентів у
встановленні кредитним договором
строки.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В порушення умов кредитного договору,
відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, допустив
прострочення повернення кредиту і
сплати відсотків за його користування,
внаслідок чого відповідно до
розрахунку станом на 26 червня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
складає - 23 316,58 доларів США, що у
перерахунку за офіційним курсом
Національного Банку України (7,9930
гривень за 1 долар США) складає 186 369,43
гривень, яка складається з наступного:

- заборгованості за сумою кредиту -
17 693,22 доларів США, що у перерахунку за
офіційним курсом Національного Банку
України складає 141 421,90 гривень;

- заборгованості по процентам -
5623,36 доларів США, що у перерахунку за
офіційним курсом Національного Банку
України складає 44 947,51 гривень.

Судом також встановлено, що в
забезпечення належного виконання умов
кредитного договору, між АКІБ
«УКРСИББАНК», правонаступником якого
являється позивач та відповідачем 27
листопада 2007 року було укладено
договір іпотеки №0/0/З,
посвідчений приватним нотаріусом
Новомосковського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_2 за
реєстровим № 6728 (надалі - Договір
іпотеки), відповідно до умов якого
відповідач надав в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1,

У відповідності до ст. 589 ЦК України, у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

У відповідності до ст. 33 Закону України
«Про іпотеку», у разі невиконання
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, що також передбачено умовами
договору іпотеки.

Пунктами 4.1 - 4.4 договору іпотеки
передбачено право іпотекодержателя
звернути стягнення на предмет іпотеки,
якщо в момент настання строку
виконання будь-якого із зобов'язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса,
домовленості сторін про передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки згідно ст. 37 Закону
України «Про іпотеку» або права
іпотекодержателя від свого імені
продати предмет іпотеки будь-якій
особі згідно ст. 38 Закону України «Про
іпотеку».

На підставі викладеного, а також
враховуючи розмір заборгованості,
обставину, що борг відповідача за
основним зобов'язанням є значним,
наявна стабільна тенденція до
збільшення суми заборгованості, яка не
погашена тривалий час, а також
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань по погашенню кредиту, суд
приходить до висновку, що позивач
обґрунтовано порушив питання про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладання договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. У разі невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед іншими особами
згідно з пріоритетом та розміром їх
зареєстрованих прав чи вимог та перед
іпотекодавцем в останню чергу за
відшкодування різниці між ціною
продажу предмета іпотеки та звичайною
ціною на нього.

Суд вважає, що вимоги щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в частині, яка стосується
погашення заборгованості за кредитним
договором в сумі 23 316,58 доларів США, що
у перерахунку за офіційним курсом
Національного банку України (станом на
26 червня 2013 року за 1 долар США - 7,9930
гривень) складає 186 369,43 гривень, та
саме в цій частині слід звернути
стягнення на квартиру.

Виходячи з положень частини другої
статті 16 ЦК України, частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України "Про іпотеку"
не виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань за рішенням суду, оскільки
цими нормами передбачено задоволення
вимог іпотекодержателя шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.
Однак з матеріалів справи вбачається,
що даний спосіб в договорі іпотеки №
№0/0/З від 27 листопада 2007 року
не передбачений, а тому в задоволенні
цієї частини позову позивачу слід
відмовити.

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що
позивачем документально підтверджено
сплату судового збору в сумі 1863,69
гривень, тому у відповідності до ч. 1 ст.
88 ЦПК України судові витрати
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

З урахуванням викладено, керуючись
ст.ст.10, 60, 208-210, 212-218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та визнання права власності -
задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 за кредитним договором №
896396/ФЛ від 27 листопада 2007 року в розмірі
23 316,58 доларів США, що у перерахунку за
офіційним курсом Національного банку
України (станом на 26 червня 2013 року за 1
долар США - 7,9930 гривень) складає 186 369 (
сто вісімдесят шість тисяч триста
шістдесят дев'ять) гривень 43 копійки,
яка складається з наступного:
заборгованості за сумою кредиту - 17 693,22
доларів США, що у перерахунку за
офіційним курсом Національного Банку
України складає 141 421,90 гривень;
заборгованості по процентам - 5623,36
доларів США, що у перерахунку за
офіційним курсом Національного Банку
України складає 44 947,51 гривень,
звернути стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу ВКВ № 850975 від
27 листопада 2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом Новомосковського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_2 за
реєстровим № 6727, встановивши спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
продажу Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" з укладанням
від свого імені договору
купівлі-продажу предмета іпотеки
будь-якій особі-покупцеві на умовах та
в порядку, передбаченому ст. 38 Закону
України «Про іпотеку» із початковою
ціною продажу, яку буде визначено за
згодою між позивачем і відповідачем
або на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" судовий збір у
розмірі 1 863 (одна тисяча вісімсот
шістдесят три)) гривні 69 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
Д.О. Парфьонов