________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/754/14-ц
Провадження № 2/520/3006/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності та
визначення порядку користування
квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визначення порядку
користування квартирою, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому посилається
на те, що 28 лютого 2003 року між ним та
відповідачкою ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб.

02 липня 2004 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2
народився син - ОСОБА_3.

09 липня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
під час перебування у шлюбних
відносинах, придбали трикімнатну
квартиру, загальної площі 68,5 кв.м.,
житлової площі 39,1 кв.м., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Квартира була придбана на
підставі договору купівлі-продажу від
09 липня 2009 року, посвідченого державним
нотаріусом Другої Одеської державної
нотаріальної контори Масловою М.В. за
реєстровим № 1-1964, але зазначений
договір було оформлено на ім'я
відповідачки ОСОБА_2.

23 липня 2009 року своє право
власності відповідачка
ОСОБА_2 зареєструвала в КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості» за
реєстраційним № 15342046.

26 листопада 2013 року шлюб між
ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було
розірвано на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від
26 листопада 2013 року по справі №
520/13438/13-ц.

Однак, ОСОБА_1 вважає, що оскільки
кв. АДРЕСА_1 придбана під час шлюбу, тому
йому належить 1/2 частина цієї квартири.

При цьому, питання про порядок
користування квартирою у ОСОБА_1 з
ОСОБА_2 мирним шляхом не вирішено.

Тому ОСОБА_1 просить суд визнати
за ним право власності на 1/2 частину
трикімнатної квартири, загальної площі
68,5 кв.м., житлової площі 39,1 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, а
також визначити порядок користування
цією квартирою, виділивши йому у
користування житлову кімнату площею 17,4
кв.м., а ОСОБА_2 виділити у
користування житлові кімнати площею
12,5 кв.м. та 9,2 кв.м., підсобні
приміщення залишити в загальному
користуванні.

Під час розгляду справи ОСОБА_2
звернулась із зустрічним позовом до
ОСОБА_1, в якому просить суд визначити
порядок користування кв. АДРЕСА_1,
виділивши їй у користування житлові
кімнати площею 17,4 кв.м. та 9,2
кв.м., а ОСОБА_1 виділити у користування
житлову кімнату площею 12,5 кв.м..

Вимоги обґрунтовує тим, що їх
спільна дитина, знаходиться на її
утриманні, лише вона займається його
вихованням та надає будь-яку допомогу,
а ОСОБА_1 ніяким способом не допомагає
їй в утриманні спільного сина та він
негативно настроєний проти сина та неї.
Коли ОСОБА_1 вдома, то дитина не
виходить із своєї кімнати, проте коли
його немає, весь час дитина проводить
разом з нею в кімнаті площею
17,4 кв.м., а кімната сина дуже маленька,
йому не вистачає там місця.

Також ОСОБА_2 зазначає, що кімната
площею 17,4 кв.м. повинна залишитись у її
користуванні і з тієї причини, що
дитини буде в ній проводити весь свій
вільній час, як зараз і робить: дивиться
телевізор, грається, читає, спілкується
з друзями, а якщо ОСОБА_1 займе дану
кімнату, дитина позбавиться можливості
заходити та бути разом з нею.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник змінили
позовні вимоги первісного позову в
частині визначення порядку
користування кв. АДРЕСА_1 та просили суд
виділити йому у користування житлову
кімнату площею 12,5 кв.м., а ОСОБА_2
виділити у користування житлові
кімнати площею 17,4 кв.м. та 9,2 кв.м.,
підсобні приміщення залишити в
загальному користуванні. Зустрічний
позов визнали та не заперечували проти
його задоволення.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні зустрічний позов підтримала
та просила суд позов задовольнити, при
цьому не заперечувала проти
задоволення первісного позову, вимоги
якого були уточненні в судовому
засіданні.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що
первісний позов та зустрічний позов
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 28 лютого 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстровано шлюб, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 147, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження, яке видане 28 лютого 2003
лютого Відділом реєстрації актів
громадянського стану Київського
районного управління юстиції м. Одеси.

02 липня 2004 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2
народився син - ОСОБА_3, про що 13 липня 2004
року в книзі записів актів
громадянського стану про народження
зроблено відповідний запис за № 924, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, яке видане Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Київського районного управління
юстиції м. Одеси.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 26 листопада 2013 року по
справі № 520/13438/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було розірвано, рішення
набрало законної сили.

Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
спільні кошти придбали за договором
купівлі-продажу від 09 липня 2009 року,
оформленого на ім'я ОСОБА_2 та
посвідченого державним нотаріусом
Другої Одеської державної
нотаріальної контори Масловою
М.В. за реєстровим № 1-1964, трикімнатну
квартиру, загальної площі 68,5 кв.м.,
житлової площі 39,1 кв.м., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

23 липня 2009 року ОСОБА_2 своє право
власності на зазначену квартиру
зареєструвала в КП «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» за
реєстраційним № 15342046, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно зі ст. 69 СК України
визначено, що дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Положеннями ст. 70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд вважає, що кв.
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
праві спільної сумісної власності,
оскільки ця квартира була ними
придбана за спільні кошти під час
шлюбу, а вразі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними.

Більш того, ОСОБА_2 у судовому
засіданні визнала та не оспорювала
право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя.

З огляду на це, суд вважає за
доцільним визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину що кв. АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 66 СК України,
подружжя має право домовитися між
собою про порядок користування майном,
що йому належить на праві спільної
сумісної власності.

Частиною 1 ст. 370 ЦК України
передбачено, що співвласники мають
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній сумісній власності.

Однак, в кв. АДРЕСА_1, яка є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
та що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в рівних частках, зареєстровано ще дві
особи, а саме: батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
довідкою з місця проживання про склад
сім'ї та реєстрації виданої 13 березня
2014 року КП «Житлово-комунальний сервіс
«Чорноморський».

Як вбачається з матеріалів
справи, кв. АДРЕСА_1 складається з трьох
кімнат, площа яких становить 17,4
кв.м., 12,5 кв.м. та 9,2 кв.м, що
підтверджується технічним паспортом
цієї квартири.

Таким чином, суд вважає, що
запропонований ОСОБА_1 та ОСОБА_2
порядок користування трикімнатною
квартирою, загальної площі 68,5 кв.м.,
житлової площі 39,1 кв.м., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, не буде порушувати
права інших осіб, які мають право
проживати в цій квартири, зокрема,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим підлягає
задоволенню шляхом виділення:

- ОСОБА_1 в користування одну
житлову кімнату площею 12,5
кв.м.;

- ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в
користування дві житлових кімнати
площею 17,4 кв.м. та 9,2 кв.м.;

- інші підсобні приміщення
залишити в загальному користуванні.

Отже, з урахуванням
вищевказаного, оцінивши всі обставини
в їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що позовні вимоги первісного позову та
зустрічного позову є обґрунтованими,
які підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321,
328, 355-358, 370 ЦК України, ст.ст. 60, 66, 68, 69, 70, 71
СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину трикімнатної квартири,
загальної площі 68,5 кв.м., житлової площі
39,1 кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 частину трикімнатної квартири,
загальної площі 68,5 кв.м., житлової площі
39,1 кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування
трикімнатною квартирою, загальної
площі 68,5 кв.м., житлової площі 39,1 кв.м.,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
виділивши:

- ОСОБА_1 в користування одну
житлову кімнату площею 12,5 кв.м.;

- ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в
користування дві житлових кімнати
площею 17,4 кв.м. та 9,2 кв.м.;

- інші підсобні приміщення
залишити в загальному користуванні.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.