АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2696/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гібалюк Т. Я. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 16 серпня 2013 року у справі за
позовом КП
"Дніпродзержинськтепломережа" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом 02 жовтня 2012
року. В обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1 та
споживачем послуг відповідача з
теплопостачання. В період з 2007 по 2012
роки відповідач не сплачував за
послуги теплопостачання, в зв'язку з
чим утворилася заборгованість в сумі 7
108 грн. 65 коп., яку просять стягнути на їх
користь.

Рішенням Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 16 серпня 2013 року заявлені
позовні вимоги задоволено частково:
стягнуто з відповідача на користь
позивача 5 246 грн. 44 коп., в іншій частині
позову відмовлено, вирішено питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати в
частині задоволених вимог та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується
лише в частині задоволених позовних
вимог, перегляд законності і
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції проведено в цих межах.

Задовольняючи заявлені вимоги
частково суд першої інстанції виходив
з їх доведеності та обґрунтованості в
цих межах.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є
споживачем теплової енергії, яку
постачає позивач за адресою: квартира
АДРЕСА_1.

За період з січня 2007 року по вересень 2012
року через несплату відповідачем
послуг, які надає позивач, утворилася
заборгованість в розмірі 7 108 грн. 65 коп.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" визначено зобов'язання
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" до таких
послуг віднесені зокрема комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо).

Послуги з водо-, теплопостачання та
водовідведення надаються споживачеві
згідно з Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Порядок відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води
багатоквартирних будинків з
ініціативи споживачів регулюється
вищезазначеними Правилами, відповідно
до яких, а саме пунктів 24, 25 - споживачі
можуть відмовитись від отримання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З урахуванням того, що відповідачем
зобов'язання про сплаті за спожиті
послуги виконувалися не належним
чином, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про стягнення
заборгованості по оплаті за
використану теплову енергію в межах
строку позовної давності.

Твердження апелянта про те, що він не є
споживачем послуг з теплопостачання,
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки ОСОБА_2 не надано належних та
допустимих доказів відсутності
системи теплопостачання у квартирі.
Крім того, як пояснив відповідач в
судовому засіданні батареї були зняти
ним, оскільки вони були пошкоджені,
тобто з боку відповідача має місце
самовільне відключення від системи
опалення, що не тягне за собою
звільнення від сплати за надані
послуги.

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності підстав
для покладення на нього обов'язку по
сплаті послуг з теплопостачання через
відсутність договору з КП
"Дніпродзержинськтепломережа" про
надання послуг, не заслуговують на
увагу, оскільки п.7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 08
жовтня 1992 року №572 в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 року №45, власника квартири
зобов'язано оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом,
отже споживач зобов'язаний виконувати
обов'язки покладені на нього незалежно
від того, укладений договір чи він
відсутній.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи відповідача не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 16 серпня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: