Номер провадження 2/631/532/14
Номер справи 631/1129/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Покальчука Ю.М.

при секретарі Євсюковій О.В.

за участю сторін по справі, позивача та відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні селища Нова Водолага цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування майнової та маральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду з позовною заявою звернувся громадянин ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування майнової та маральної шкоди. В судовому засіданні позивач пояснив, що 14 травня 2014 року близько 1 години 20 хвилин ночі громадянин ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ-2115, державний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на огорожу помешкання позивача. В результаті цієї ДТП ворота і хвіртка зазнали значних механічних ушкоджень, зруйнована прилегла до воріт ділянка євро паркану. Факт завданої шкоди підтверджується актом обстеження домоволодіння позивача від 14.05.2014 року комісією за участі депутата Бірківської селищної ради. За даними ДТП було проведено досудове розслідування, в ході якого було зокрема встановлене наступне, що керуючий автомобілем відповідач ОСОБА_4 не має водійського посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; на момент ДТП він перебував у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_4 керував вказаним автомобілем з дозволу свого батька ОСОБА_3, який є фактичним власником вказаного автомобіля.

Розмір матеріальної шкоди позивач оцінює у 7469 (сім тисяч чотириста шістдесят дев'ять) грн. виходячи із наступного: Заміна ушкоджених воріт - 6000 грн. (договір №11/06-1 купівлі-продажу від 11.06.2014 року). Заміна ушкодженої ділянки євро паркану - 1095 грн. Супутні витрати - 374 грн.

Крім матеріальних збитків внаслідок вищезазначених протиправних дій позивачеві була спричинена значна моральна шкода. Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦКУ особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок порушення її прав. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними і фізичними стражданнями, пережитими позивачем та членами його родини через те, що частина двору з розташованими на ньому автомашиною, автомобільним причепом та деякими іншими матеріальними цінностями виявилися незахищеними з боку вулиці; порушився звичний для позивача естетичний вигляд огорожі його подвір'я, була знищена клумба біля зруйнованої ділянки євро паркану, яку дружина позивача із великим натхненням створювала. Тривалий час позивачу та членам його родини доводилося бути у стані стресового психічного навантаження через небажання протилежної сторони домовлятися. До того ж, відмова відповідачів на його пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Позивачеві потрібен був час для поїздок у міліцію, до юриста, для встановлення контактів із юридичними особами, які можуть здійснювати відповідну діяльність, пов'язану із відновленням огорожі його домоволодіння. Душевними і фізичними стражданнями, пов'язаними із відкладенням з боку позивача запланованої на літо операції з виправлення носової перегородки. Цей крок став для позивача вимушеним через брак коштів, спричинений необхідністю терміново вирішувати питання ремонту огорожі подвір'я. Відмова від операції цього літа означає для позивача, що наступний сприятливий момент буде тільки через рік (що пов'язане із характером його роботи - оскільки позивач працює викладачем в Липковатівському аграрному коледжі, а також учителем у Бірківському НВК; враховуючи, що тривалість лікування може зайняти два-три тижні, вирішувати питання планового лікування хвороб без шкоди для навчального процесу позивач може тільки під час літніх канікул). З приводу погіршення самопочуття через ускладнення носового дихання позивачеві довелося звертатися до лікаря, який призначив йому низку заходів для покращення стану його здоров'я. Враховуючи перелічені вище фактори моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та пояснив суду, що він дійсно довірив своєму сину, ОСОБА_4, який не має права на керування автомобілями, свій автомобіль на якому його син скоїв дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив огорожу позивача. Відповідач в повній мірі визнав свою причетність та вину і готовий провести відповідні виплати за рішенням суду.

Відповідач по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та пояснив суду, що він дійсно керував автомобілем свого батька ОСОБА_3, не маючи права на керування автомобілями, та скоїв дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої пошкодив огорожу позивача. Відповідач в повній мірі визнав свою причетність та вину і готовий провести відповідні виплати за рішенням суду. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він для себе зробив належні висновки, та завірив суд. Що в подальшому не допустить зі свого боку подібних вчинків.

Суд повно і всебічно дослідивши свідчення позивача, відповідачів по справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в сукупності з другими дослідженими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 8,10,11 ЦПК України, приймаючи в увагу принцип змагальності, надання доказів, а також доведеності їх з боку позивача, суд вирішує позов в межах заявлених вимог, проаналізувавши свідчення позивача та відповідачів у справі окремо, а також в сукупності з іншими доказами, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

У відповідності до ст.11, ст. 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Приймаючи до уваги принцип цивільного судочинства який базується на позиції вини сторони по справі, суд при розгляді даного цивільного позову встановив об'єктивні обставини які вказують на винну поведінку та винні дії відповідачів по справі, які в свою чергу були підтверджені і самими відповідачами по справі.

Позивачем надано повний спектр належних доказів порушення його прав та наявності перешкод, які чинять відповідачі не відшкодовуючи завдані в результаті ДТП збитки.

Відповідно до ст.41 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії: «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч.1 ст.1187 ЦК України протиправна діяльність відповідачів, пов'язана із використанням транспортних засобів, що є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє цим транспортним засобом. У відповідності до ч.4 ст.1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом сприяла недбалість її власника, то шкода, заподіяна діяльністю щодо його використання, відшкодовується ними спільно. Ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлює, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу. Згідно із п.2.9 чинних Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року з відповідними змінами та доповненнями, заборонено передавати управління транспортним засобом особам, що не мають при собі посвідчення на право управління ним. Там же встановлено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. У п. 12.1 Правил дорожнього руху зазначено, що при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а у п.12.2 цих же Правил встановлюється, що у темний період доби швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав можливість зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Виходячи із зазначеного вище, суд вважає, що заподіяна позивачеві внаслідок ДТП шкода спричинена неправомірними діями відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_3 передав управління транспортним засобом особі, що не має права ним управляти, своєму сину ОСОБА_4, в свою чергу не маючи права на управління транспортним засобом, допустив низку грубих порушень Правил дорожнього руху (управління автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, перевищення швидкості руху внаслідок неадекватної оцінки дорожньої обстановки, а також зіткнення з перешкодою - огорожею позивача).

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦКУ особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України. Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому мирової угоди із відповідачами про відшкодування завданих позивачеві збитків домогтися не вдалося через намагання з боку відповідачів необґрунтовано затягнути судовий процес, усунутися від компенсації у повному обсязі.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Суд, вивчивши матеріали справи, надані докази, давши об'єктивну оцінку доводам позивача щодо суми завданої матеріальної та моральної шкоди, а також доведеності їх з боку позивача, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування майнової та маральної шкоди підлягає повному задоволенню.

З огляду на вище викладене і керуючись ст.ст.3,8,24,30,41,55,64,68 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, ст.ст.3-14,15,57-61,208,209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст.22,23,1166,1167,1187 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування майнової та маральної шкоди задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сім тисяч чотириста шістдесят дев'ять гривень, грошовий еквівалент майнової шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 дві тисячі п'ятсот гривень, грошовий еквівалент моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті останнім судового збору в сумі сто двадцять одній гривні вісімдесят копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті останнім судового збору в сумі сто двадцять одній гривні вісімдесят копійок.

Сторони які беруть участь у справі зможуть ознайомитися з повним текстом рішення 22 грудня 2014 року.

Копію рішення надати всім учасникам цивільного процесу для інформації та виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Покальчук Ю.М.