Справа № 459/5951/13
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/1764/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Червоноградського міського
суду Львівської області від 19
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Червоноградського МВ ГУМВСУ
у Львівській області, колишнього
заступника начальника - начальника МГБ
Червоноградського МВ ГУМВСУ у
Львівській області ОСОБА_3, колишнього
заступника начальника
Червоноградського МВ ГУМВСУ у
Львівській області ОСОБА_4 про
визнання неправомірними дій та
бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Червоноградського міського
суду Львівської області від 19
листопада 2013 року відмовлено у
відкритті провадження у справі за
зазначеним вище позовом.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2
подав на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції неправильно дав оцінку
спірним правовідносинам, тому у
відкритті провадження у справі
відмовлено неправомірно, що має
важливе значення для справи.

Апелянт зазначає, що судом першої
інстанції не повністю було дано оцінку
спірним правовідносинам, які виникли
між ним і правоохоронцями, та
неправильно досліджено судом
правовідносини на предмет того, що
скаргу він подавав на неправомірні
дії та бездіяльність працівників
міліції - колишніх заступників
начальника Червоноградського ГУ МВСУ у
Львівській області ОСОБА_3 та в.о.
заступника начальника по МГБ ОСОБА_4,
якими порушено його права і законні
інтереси у справі №334-787 ( ЖРЗПЗ
Червоноградського МВ ГУ МВСУ у
Львівській області №1147 від 01.12.11 р. і
№393 від 14.11.11 р.).

Апелянт просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та направити
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення ОСОБА_2,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційну скаргу необхідно відхилити
з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовивши у
відкритті провадження у справі за
позовною заявою ОСОБА_2 про визнання
неправомірними дій та бездіяльності
колишнього заступника начальника -
начальника МГБ Червоноградського МВ
ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_3,
колишнього заступника начальника
Червоноградського МВ ГУМВСУ у
Львівській області ОСОБА_4 на підставі
п. 1 ч.2 ст. 122 ЦПК України правильно
встановив, що зазначений позов не може
розглядатися у порядку цивільного
судочинства, оскільки фактично
предметом оскарження є дії службових
осіб органу внутрішніх справ, пов'язані
з погодженням постанов про відмову в
порушенні кримінальної справи,
потерпілим у якій позивач вважає себе.

Однак, в мотивувальній частині ухвали
суд першої інстанції помилково зробив
висновок, що зазначений вище спір має
публічно-правовий характер, оскільки
він суперечить наступному.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 зазначеного
Кодексу, справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначених вище норм
вбачається, що публічно-правовим
спором за Кодексом адміністративного
судочинства України є не будь-який
публічно-правовий спір, а лише той, який
випливає із здійснення суб'єктом
владних повноважень своїх владних
управлінських функцій.

Водночас, ОСОБА_2 оскаржує дії
службових осіб органу внутрішніх
справ, пов'язані з погодженням постанов
про відмову в порушенні кримінальної
справи, в якій позивач вважає себе
потерпілим.

Колегія суддів вважає, що органи
внутрішніх справ під час перевірки
заяви про злочин та її вирішення
виконують не владні управлінські
функції, а процесуальні функції.

При цьому, відповідно до ст. ст. 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України, дії органів дізнання,
слідчого, прокурора можуть бути
оскаржені до суду.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 3
Кримінально-процесуального кодексу
України, провадження в кримінальних
справах на території України
здійснюється за правилами цього
Кодексу незалежно від місця вчинення
злочину. При провадженні в
кримінальній справі застосовується
кримінально-процесуальний закон, який
діє відповідно під час дізнання,
досудового слідства або судового
розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства
відповідно до ст. 2 цього Кодексу є
охорона прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб, які беруть у
ньому участь, а також швидке і повне
розслідування злочинів, викриття
винних та забезпечення правильного
застосування Закону з тим, щоб кожний,
хто вчинив злочин, був притягнутий до
відповідальності і жодний невинний не
був покараний.

Отже, кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу, підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів,
їхніх представників та інших осіб, з
метою захисту своїх конституційних
прав, свобод та законних інтересів.

У зв'язку з цим, необхідно зазначити, що
захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості при розслідуванні
кримінальної справи права оскаржити до
суду окремі процесуальні дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури.
Але таке оскарження окремих
процесуальних актів, дій чи
бездіяльності зазначених органів до
суду може здійснюватись лише у порядку,
встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність посадових
осіб, як і діяльність суду, має свої
особливості та не належить до сфери
управлінської діяльності і не може
бути предметом оскарження в порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, спірні відносини, які
виникли між сторонами під час
організації перевірки заяв і
повідомлень про злочини, не є
управлінськими, а повноваження цих
органів та їхніх посадових осіб щодо
порядку прийняття заяв і повідомлень
про злочини та їх розгляду
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Зазначені вище висновки узгоджуються з
викладеною у інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
та Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.03.2011 № 334/8/13-11
та 11.03.2011 № 259/0/4-11 позицією про те, що
органи дізнання, слідства та
прокуратури під час перевірки заяви
про злочин та її вирішення, виконують
не владні управлінські функції, а
владні процесуальні функції.

За таких обставин, вимоги позивача про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів внутрішніх
справ під час організації перевірки
заяв і повідомлень про злочини
належить розглядати в межах
кримінального, а не адміністративного
судочинства.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів доходить висновку, що суд першої
інстанції правильно відмовив у
відкритті провадження у справі, однак,
неправильно дійшов висновку, що спір
має публічно-правовий характер, тому
такий висновок необхідно виключити з
мотивувальної частини суду, а ухвалу
залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312,
п.1 ч.4 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського
суду Львівської області від 19
листопада 2013 року залишити без змін,
виключивши з мотивувальної частини
ухвали посилання суду на те, що спір
носить публічно-правовий характер.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.