Справа № 461/452/13
Головуючий у 1 інстанції: Городецька
Провадження № 22-ц/783/3787/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Монастирецького Д.І., Струс Л.Б.

з участю секретаря Олексів О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Галицького районного суду
м. Львова від 28 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду
в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 Вважає,
що рішення є незаконним та
необгрунтованим. З рішенням суду не
погоджується з причин наявності двох
підстав, а саме: є акт підтвердження
наявності плям на стелі кухні; є
документи, що пітверджують пробиття
димоходів, а тому суд безпідставно
відмовив у задоволенні позову. Просить
рішення суду скасувати.

Сторони в судове засідання не
з»явилися, хоча про час і місце
розгляду справи були належно
повідомлені, тому розгляд справи
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі та без здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
(а.с.75-76).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скаргу слід
відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Будинок перебуває на обслуговуванні в
ЛКП «Снопківське».

Судом першої інстанції також
встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради з приводу
залиття квартири, внаслідок чого ЛКП
«Снопківське» в лютому 2010 року було
складено акт про залиття квартири
АДРЕСА_2.

З листа ГРА ЛМР № 31вих.1493 від 07.04.2011 року
вбачається, що комісійним обстеженням
за участю представників ЛКП
«Снопківське» встановлено, що
самовільно вибитий отвір в димоході
квартири АДРЕСА_2 закладено та
заштукатурено. На даний час
димовентиляційні канали в даному
будинку функціонують нормально, тяга
присутня.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що судом було призначено
судову будівельно-технічну експертизу
на предмет визначення причин
ушкоджень, що виникли в квартирі
ОСОБА_2, розміру матеріальної шкоди, та
чи пов'язані зазначені вище ушкодження
з ремонтом димових та вентиляційних
каналів будинку АДРЕСА_1, проте така не
була проведена у зв'язку з
непроведенням оплати позивачкою.

Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Крім того, ч.1 ст.60 ЦК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 179, 212 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обгрунтовують
заявалені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Для встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
статті 179 ЦПК України, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладених вимог
процесуального закону та встановлених
по справі обставин суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про недоведеність вимог
позивача щодо того, що саме діями
ОСОБА_3 було завдано матеріальну та
моральну шкоду позивачу, оскільки
всупереч вимогам ст. ст. 58, 59, ч. 1 ст. 60
ЦПК України позивачем не надано на
підтвердження своїх доводів щодо
порушення відповідачем його прав
належних та переконливих доказів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують. Відтак,
апеляційну скаргу слід відхилити і
залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Галицького районного суду
м. Львова від від 28 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.М. Шандра

Судді:
Д.І.
Монастирецький

Л.Б. Струс