У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та
позбавлення права користування
житловим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_8, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням,
поділ майна подружжя та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 11 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 27 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що їй на підставі
договору купівлі-продажу від 5
лютого 2013 року належить право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.
За вказаною адресою прописані
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які проживали разом
із колишнім власником вказаного
будинку. Відповідачі у добровільному
порядку не бажають знятись з
реєстраційного обліку, порушуючи її
право власності, у зв'язку з чим вона
просила суд усунути перешкоди їй у
здійснені права власності на будинок
шляхом позбавлення права користування
відповідачів вказаним житловим
будинком.

У лютому 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, а
згодом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що
договір купівлі-продажу спірного
будинку укладений з порушенням норм
закону. Зокрема, на час укладення цього
договору існувала заборона відчуження
спірного будинку, а ОСОБА_7 не мав права
розпоряджатися спірним будинком до
моменту оформлення правовстановлюючих
документів на нього без отримання
згоди ОСОБА_5 ОСОБА_5 вважала, що право
власності ОСОБА_4 на вказаний будинок
набуте незаконно та просила суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 5 лютого 2013 року та
усунути перешкоди в здійсненні її
права користування житловим будинок
АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 11 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 27 листопада 2013
року, позов ОСОБА_4 задоволено. Усунуто
перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права
власності на будинок № АДРЕСА_1, шляхом
визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що
втратили право користування указаним
житловим приміщенням. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4 та
задоволення її зустрічного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), на
підставі ст. 213 ЦПК України врахувавши
преюдиційні рішення суду про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7
про визнання об'єктом права спільної
сумісної власності придбані в процесі
ремонту та реконструкції житлового
будинку АДРЕСА_1 та прилеглих до нього
споруд, будівельні матеріали,
конструктивні елементи, утворюючі
перекриття між кімнатами будинку та
позову ОСОБА_7 про визнання права
власності на самочинно побудоване
нерухоме майно за вказаною адресою,
правильно виходили з того, що підстави
для визнання спірного майна об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_5 і
ОСОБА_7 відсутні.

При цьому з підстав, передбачених
чинним законодавством, захищено право
власності ОСОБА_4

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
11 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 27 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта