Справа №580/2628/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бакланов Р. В.Номер
провадження 22-ц/788/556/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 57
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г., Ільченко О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Лебединського районного
суду Сумської області від 27 січня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області,
треті особи: ОСОБА_4, Головне управління
юстиції у Сумській області, державний
нотаріус Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Лисенко Валентина Федорівна,

про визнання незаконною і скасування
необґрунтованої постанови державного
нотаріуса Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Сумської області про відмову у
вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_4 від 09
грудня 2010 року та визнання дій
державного нотаріуса неправомірними, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 27 січня 2014 року
відмовлено в позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове про задоволення
позову.

По суті доводить, що заява ОСОБА_4 про
прийняття спадщини від 03 грудня 2010 року
була подана до Лебединської районної
державної нотаріальної контори
неповноважним представником ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 Названа заява в порушення
законодавства не була зареєстрована в
нотаріальній конторі 09 грудня 2010 року,
як офіційний документ. За таких
обставин, державний нотаріус
Лебединської районної державної
нотаріальної контори не мала достатніх
правових підстав для винесення
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_7 Оскаржувана постанова
нотаріуса дала можливість звернутися
ОСОБА_4 до суду та отримати відповідне
рішення на її користь відповідно до ч. 3
ст. 1272 ЦК України. Таким чином, було
порушено права ОСОБА_8, як спадкоємця
після смерті ОСОБА_7, правонаступником
якого (спадкоємця) є він.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав
доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Судом першої інстанції по суті
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_7.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 22 червня 2010 року визнано
нікчемним заповіт ОСОБА_7 на ім'я
ОСОБА_9, посвідчений 24 березня 2004 року
секретарем виконавчого комітету
Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
Мікуліною Н.Н.

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 25 лютого 2011 року
свідоцтва №3093, №3097 про право на
спадщину за заповітом від 20 грудня 2005
року та свідоцтво №3224 про право на
спадщину від 24 грудня 2005 року,
посвідчені державним нотаріусом
Лебединської державної нотаріальної
контори Лисенко В.М. та видані на ім'я
ОСОБА_9 визнані недійсними, у зв'язку з
визнанням нікчемним заповіту
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на ім'я
ОСОБА_9.

У спадкоємців третьої черги, рідної
тітки ОСОБА_4 та рідного дядька ОСОБА_8
за законом виникло право на прийняття
спадщини.

04 вересня 2010 року державним нотаріусом
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Лисенко В.Ф., була
винесена постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_8
- відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
підставі ст. 1263 ЦК України, оскільки ним
був пропущений шестимісячний строк для
прийняття спадщини.

22 вересня 2010 року рішенням
Лебединського районного суду ОСОБА_8
був визначений додатковий строк для
прийняття спадщини після померлого
племінника ОСОБА_7, тривалістю три
місяці з дня вступу рішення в законну
силу.

21 жовтня 2010 року ОСОБА_8 особисто подав
до Лебединської районної державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7, на підставі зазначеного
рішення суду.

09 грудня 2010 року від імені ОСОБА_4 до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори, надійшла заява
про прийняття спадщини після смерті
племінника ОСОБА_7, підпис на заяві
засвідчено державним нотаріусом
Третьої Севастопольської державної
нотаріальної контори Сусліним О.М. 3
грудня 2010 року за реєстровим № 1-2524, яка
була передана від заявниці
Лебединській районній державній
нотаріальній конторі, Панченком
Олександром Петровичем.

09 грудня 2010 року державним нотаріусом
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Лисенко В.Ф., була
винесена постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_4
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом згідно ст.
1263 ЦК України після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
племінника ОСОБА_7, в зв'язку з
пропуском строку для подання заяви про
прийняття спадщини та у зв'язку з
оформленням спадкових прав 20 грудня 2005
року ОСОБА_9, згідно заповіту,
посвідченого Межирицькою сільською
радою Лебединського району Сумської
області 24 березня 2004 року. Зазначена
постанова була видана представнику
ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_6, про що
свідчить підпис про отримання копії 10
грудня 2010 року.

25 лютого 2011 року рішенням
Лебединського районного суду Сумської
області у справі № 2-78/11 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_9, Межирицької
сільської ради Лебединського району
Сумської області, третя особа: ОСОБА_8,
ОСОБА_4 був наданий додатковий
шестимісячний строк з дня вступу
рішення в законну силу, для подачі
заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 19 квітня 2011 року апеляційну
скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення
Лебединського районного суду Сумської
області від 25 лютого 2011 року залишено
без змін.

ОСОБА_8 приймав участь у розгляді
цивільної справи про надання ОСОБА_4
додаткового строку на прийняття
спадщини та не оскаржив ухвалу про
відкриття провадження у справі.

ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7 та державні акти про право
власності на земельні ділянки в
порядку спадкування.

Доводи позивача ОСОБА_3, який є
правонаступником ОСОБА_8, про те, що
відповідна постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_4
порушує його права, як спадкоємця,
ґрунтуються на припущеннях, а тому суд
першої інстанції дійшов висновку про
недоведеність позивачем порушення
його особистих прав постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
ОСОБА_4 від 9 грудня 2010 року.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
врахував всі факти, що входять до
предмета доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено
відповідачем, тоді як ОСОБА_3 на
порушення положень ст. 60 ЦПК України, не
надав належних доказів на
підтвердження своїх вимог.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням та
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з наступних
підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 37 ЦПК України передбачено, що у
разі смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі
до вступу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 25 лютого 2011 року в
справі № 2-78/11 за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_9, Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області,
третя особа: ОСОБА_8, про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, зокрема,
встановлено, що 03 грудня 2010 року ОСОБА_4
звернулася до Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Сумської області з заявою про
прийняття спадщини, посвідченою
державним нотаріусом 3-ї
Севастопольської державної
нотаріальної контори, але постановою
державного нотаріуса Лебединської
районної державної нотаріальної
контори Лисенко В.Ф. про відмову у
вчинення нотаріальних дій від 09 грудня
2010 року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_7 у зв'язку з
пропуском строку для подачі заяви про
прийняття спадщини.

Право на спадкування майна ОСОБА_7 у
ОСОБА_4 виникло лише після ухвалення
судового рішення про визнання заповіту
нікчемним, тому вона пропустила строк
для прийняття спадщини саме з поважної
причини.

Отже, вищезгадані обставини не
підлягають доказуванню в цій справі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

21 жовтня 2010 року ОСОБА_8 прийняв
спадщину відповідно до вимог
вищевказаних норм закону.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

За змістом цього закону правове
значення для прийняття спадщини
спадкоємцем, який пропустив строк для
прийняття спадщини в нотаріальному
порядку, є згода спадкоємців, які
прийняли спадщину, якщо такої згоди
немає спір вирішується в судовому
порядку.

Вищевказаним рішенням Лебединського
районного суду від 25 лютого 2011 року
також встановлено, що
ОСОБА_8заперечував проти задоволення
позову ОСОБА_4 (а.с. 20).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
за встановлених обставин, оскаржувана
постанова нотаріуса не має того
юридичного значення у спадкових
правовідносинах, що виникли між ОСОБА_8
(його представником ОСОБА_3) та ОСОБА_4,
про яке йдеться в позовній заяві та
апеляційній скарзі.

Крім того, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про нотаріат» нотаріальна дія
або відмова у її вчиненні,
нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії
або відмови у її вчиненні,
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Позивачем в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК
України не доведено, що вищезазначена
постанова нотаріуса від 09 грудня 2010
року порушує його права чи інтереси.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що відсутні порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 27 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -