АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/4465/14 Головуючий І інстанції: Росоха А.В.
Справа № 632/554/14-ц Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Коростійової В.І.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2014 року по справі за позовом Первомайського КП «Тепломережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Первомайське КП «Тепломережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та просило стягнути на його користь з відповідачів заборгованість по оплаті за теплопостачання в сумі 3432,27 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідачі є абонентами ПКП «Тепломережі» та користуються послугами з централізованого опалення які надає підприємство. Послуги абонентам надаються у відповідності із договором про надання послуг по опаленню від 15.11.2004 року. У порушення вимог ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України та п.п. 18,20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, відповідачі не сплачують за послуги з теплопостачання. Співвідповідачі неодноразово були сповіщені про суму заборгованості та попередження про наслідки.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2014 року позовні вимоги ПКП «Тепломережі» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, борг за надані послуги по опаленню у сумі 3432 грн. 27 коп., та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 23 травня 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що звилися в судове засідання перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам цивільного процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Розглядом справи встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1, отримують послуги по теплопостачанню, але всупереч вимог ст. 714 ЦК України та п.п. 18,20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водо відведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630, не повністю оплачують послуги з теплопостачання і станом на 01.12.2013 рік за ними утворився борг у сумі 3432 грн. 27 коп., за період з 01.05.2011 року по 01.12.2013 року, про що свідчить довідка про заборгованість від 01.02.2010 року та детальний розрахунок ціни позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позов є обґрунтованим, підтвердженими позивачем доказами, факт невиконання відповідачами зобов'язань за договором про надання послуг є доведеним.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 215 ЦПК України суд у своєму рішенні привів мотиви, з яких вважав встановленою відсутність фактів, якими відповідачі обґрунтовували свої заперечення проти позову.

При цьому суд посилався на те, що відповідно до п. 34 Постанови Кабінету міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Відповідно до п. 35 Постанови представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

Відповідно до п. 38 Постанови у разі неприбуття представника виконавця в встановлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Відповідно до п. 39 Постанови акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3.. Виконавець зобов'язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг.

Наявні матеріали справи містять належні докази на підтвердження заборгованості у відповідачів, яка виникла в результаті несвоєчасної сплати за послуги, які їм надає позивач.

Доводи ОСОБА_1 щодо надання позивачем послуг неналежної якості, судовою колегією не може бути прийнято до уваги, оскільки, як зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, останній не надав належних та допустимих доказів порушення виконавцем умов договору про надання населенню послуг по опаленню та гарячому водовідведенню.

Відповідно до ст.. 18 Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень, тощо.

Актів-претензії, складених у порядку, передбаченому ст.. 18 Закону №1875-ІV від 24 червня 2004 року, відповідачем не надано. Посилання на надання Первомайським КП «Тепломережі» неякісних послуг не підтверджено належними доказами.

Не надано суду і доказів того, що відповідачі у передбаченому п. 24-28 Правил №630 від 21 липня 2005 року вирішили питання про відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води у багатоквартирному будинку.

Отже, висновок суду ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин підтверджених доказами, наданими сторонами у ході розгляду справи, відповідає вимогам ст.. ст.. 57-60, 64 ЦПК України, ст.. 714 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 5.1 Договору про надання населенню послуг по опаленню та гарячому водовідведення такий строк визначений у 4 дні.

Підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -