Справа № 740/2233/13-ц Провадження №
22-ц/795/1277/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Кобилецький І. Ф. Доповідач - Зінченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко С.П.,
суддів:Кузюри Л.В., Мамонової О.Є,, при
секретарі:Шкарупі Ю.В.,за
участю:позивача ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 13 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зміну порядку
користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду від 13 травня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_5 про зміну порядку
користування земельною ділянкою
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на невірне застосування
судом норм матеріального права,
просить скасувати дане рішення суду та
постановити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі. Апелянт посилається на
те, що між сторонами відсутня згода
щодо порядку користування спільною
земельною ділянкою, оскільки змінився
її розмір та конфігурація, та розмір
земельної ділянки становить 0,1711 га
замість 0,1691 га. Апелянт вказує, що на
даний час склався фактичний порядок
користування земельною ділянкою, у
сторін окремі входи на земельні
ділянки, встановлена огорожа, але при
такому порядку його частка земельної
ділянки не відповідає його частині в
праві власності на житловий будинок.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5
повністю підтримав апеляційну скаргу
та просив її задовольнити, посилаючись
на викладені в ній доводи.

Відповідач ОСОБА_6. апеляційну скаргу
не визнала та заперечувала проти її
задоволення, посилаючись на
безпідставність та необґрунтованість
доводів апеляційної скарги. Вказує, що
відповідно до судового рішення 1991 року
вже був проведений фактичний розподіл
земельної ділянки між співвласниками
домоволодіння, а тому не можуть інші
власники знову заявляти вимоги щодо
перерозподілу спірної земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги
зводяться до повторного вирішення
спору про розподіл земельної ділянки
по АДРЕСА_1 та змінюють порядок
користування, встановлений
попередніми судовими рішеннями.

Апеляційний суд повністю погоджується
із даним висновком, оскільки судом
першої інстанції обставини справи
з'ясовані в обсягу, необхідному для
правильного вирішення спору,
відповідно до встановлених обставин,
правильно визначено суть і характер
правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що сторони по справі
є співвласниками житлового будинку по
АДРЕСА_1 - частка ОСОБА_5 - складає 12
частину, інша 12 частина домоволодіння
належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно архівного витягу з рішення № 429
виконавчого комітету Ніжинської
міської ради народних депутатів від 09
серпня 1979 року за домоволодінням
АДРЕСА_1 рахувалась земельна ділянка
загальною площею 1691 кв.м. (а.с.11).

На підставі мирової угоди затвердженої
Ніжинським міськрайсудом 26 січня 1962
року за попереднім власником ОСОБА_9
визнано право власності на 14 частину
будинку.

Рішенням цього суду від 30.05.1962 року
виділено ОСОБА_9 в натурі в спірному
домоволодінні приміщення площею 12,02м2
та 12,46 м2 та виділено в користування
земельну ділянку площею 444,5 кв.м. (а.с.9).

Відповідно до рішення Ніжинського
міськрайсуда від 06 травня 1991 року був
встановлений порядок користування
земельною ділянкою за зазначеною вище
адресою, а саме ОСОБА_5 було виділено в
користування 682 кв.м. земельної ділянки
(город) а попередньому власнику ОСОБА_10
- 260 кв.м. городу, двір з будівлями площею
326 кв.м. залишено в спільному
користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 30.08.2005 року спадкоємцем
після смерті ОСОБА_10 є відповідачка
ОСОБА_6 (а.с.13). Спадкоємцями після
смерті ОСОБА_9 є ОСОБА_7 та ОСОБА_6
(а.с.57-61)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5,
уточнивши свої вимоги, просив змінити
порядок користування земельною
ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1,
виділивши йому у користування 12
частину земельної ділянки відповідно
до варіанту № 2 висновку № С-408 судової
будівельно-технічної експертизи від 27
лютого 2013 року, встановивши при
необхідності сервітути (а.с. 158-161, 169).

В засіданні апеляційного суду позивач
ОСОБА_5 підтримав заявлені ним вимоги,
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та встановити порядок
користування всією земельною ділянкою
по АДРЕСА_1.

В матеріалах справи та матеріалах
інвентаризаційної справи № 5426 на
житловий будинок АДРЕСА_1 мається акт
від 25 червня 1962 року та схема до цього
акту про фактичне виконання рішення
суду від 30 травня 1962 року щодо
розподілу земельної ділянки (а.с.100, 171).

Виконання судового рішення ухваленого
Ніжинським міськрайонним судом від 06
травня 1991 року підтверджено заявою
ОСОБА_5 від 30.07.1991 року на реєстрацію
домоволодіння на підставі даного
рішення суду відмовлено у
позові(а.і.с.94,96), довідками Ніжинського
міжміського бюро технічної
інвентаризації від 15 травня 2002 року
(а.і.с. 101 -102), актом про поточну
реєстрацію змін (а.і.с. 99).

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного та обгрунтованого висновку, що
заявлені позивачем вимоги вже вирішені
попередніми судовими рішеннями, які
виконані, то ж для задоволення позову
відсутні законні підстави.

Доводи апелянта про те, що потрібно
встановити новий порядок користування
земельною ділянкою із врахуванням
більш точного визначення її
конфігурації та розмірів, та в тому
числі встановити порядок користування
спільним двором, оскільки не вирішення
цих питань позбавляє його можливості
приватизації землі, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки з цього
приводу позивачем не надано жодного
належного доказу. В матеріалах справи
відступні докази порушення
відповідачами прав позивача на
приватизацію земельної ділянки, що
знаходиться в його користування на
підставі рішення суду від 06 травня 1991
року.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обгрунтованим, постановленим з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 13 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: