ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________
Справа №2/756/554/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді Диби
О.В.

за участю секретаря
Онищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог: Громадська
організація Садівницьке товариство
«Берізка» про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача в якому просив стягнути з
останнього 27616,80 грн. завданих збитків,
судові витрати покласти на
відповідача. Свої вимоги мотивував тим,
що він є власником земельної ділянки,
яка розташована в ГО СТ «Берізка», на
якій розташовано його садовий будинок
АДРЕСА_1. Земельна ділянка АДРЕСА_2, що
межує з ділянкою позивача, належить
відповідачу. На земельній ділянці
відповідача, останнім самовільно було
розміщено тимчасову споруду
розташування якої, було здійснено з
явним порушенням статуту ГО СТ
«Берізка» та діючих будівельних норм.
Порушення розташування тимчасової
споруди виявилося у недотриманні
відповідачем дозволеної відстані від
межі земельної ділянки, яка належить
позивачу.

22.04.2012 року на земельній ділянці
відповідача загорілася тимчасова
споруда і в результаті пожежі, садовий
будинок, що належить позивачу зазнав
ушкоджень на загальну суму 27 616,80 грн.,
які позивач і просить стягнути з
відповідача.

В судовому засіданні позивач та його
представник вимоги позовної заяви
підтримали та пояснили, що у зв'язку із
недотриманням відповідачем дозволеної
відстані розташування тимчасової
споруди до межі з ділянкою позивача та
його загорянням, не забезпечення
відповідачем належного використання
його майна, садовий будинок позивача
був пошкоджений.

Відповідач та його представники
заперечували проти задоволення
позовних вимог та зазначили, що об'єкт,
який загорівся на території
відповідача не був тимчасовою спорудою
і на нього не розповсюджуються будь -
які будівельні норми та правила щодо
відстані його розміщення від межі
сусідської земельної ділянки так як і
не розповсюджуються на нього
положення статуту ГО СТ «Берізка»
стосовно відстані його розташування.
Зазначали, що пожежа сталася в
результаті попадання в будівельний
об'єкт блискавки, що є непереборною
силою, тому відповідач не несе жодної
відповідальності за пошкодження
чужого майна, в результаті пожежі, що
відбулася.

Представник третьої особи не
заперечував проти задоволення
позовних вимог та пояснив, що тимчасова
споруда розташовувалася з дійсним
порушенням будівельних норм та правил,
оскільки була розташована на відстані
33 сантиметри від межі земельної
ділянки позивача. Також вказував, що
незалежно від того, як називати
зазначену тимчасову споруду, будь - які
будівельні об'єкти повинні
розташовуватися не менше 1 - го метра
від межі сусідньої ділянки так як і
дерева, кущі тощо.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, пояснення відповідача та
його представників, пояснення
представника третьої особи, допитавши
свідка, повно та всебічно дослідивши
наявні в матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
садовий будинок АДРЕСА_1 належить
позивачу на праві власності.

Земельна ділянка розміром 0,063 га на
якій знаходиться вищенаведений
будинок також належить позивачу.

Земельна ділянка АДРЕСА_2 належить
відповідачу.

В судовому засіданні було встановлено,
що на вищенаведеній земельній ділянці,
яка належить відповідачу знаходилася
тимчасова споруда призначена для
тимчасового проживання людей та
зберігання будівельного інвентарю.
Була виготовлена із дерева на
металевому каркасі і була власністю
відповідача.

До вказаної споруди було підключено
електроенергію, а на дах виведена
металева телевізійна антена. В
середині знаходилися предмети
інтер'єру, які відповідачем
використовувалися для тимчасового
проживання в цій споруді та будівельні
інструменти.

З акту вимірювання відстані від 22.07.2012
року вбачається, що в результаті
інструментального виміру, здійсненого
за допомогою двох різнотипних рулеток,
встановлено що відстань від межі
ділянок позивача та відповідача,
відокремлених металевою сіткою, до
залишків конструкцій каркасу і
фундаменту знищеного пожежею садового
будинку складає 0,48 метра.

Враховуючи те, що металевий каркас
будинку був обшитий деревиною ззовні,
то фактична відстань від межі до
вказаного будинку складала 0,33 метра.

Зазначені вище обставинами
підтверджуються наданими позивачем
фотокартками, його поясненнями та
поясненнями представника третьої
особи.

В судовому засіданні відповідач та
допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 повідомили, що відстань від межі
ділянки позивача та зазначеної
тимчасової споруди значно більша та
становить близько 90 сантиметрів, а не 33
сантиметри як про це вказує позивач та
представник третьої особи.

До таких пояснень суд ставиться
критично та не бере їх до уваги,
оскільки вони спростовуються іншими
належними доказами, що містяться в
матеріалах справи. Крім того суд
звертає увагу на те, що в судовому
засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив про
його особисту зацікавленість в
результатах розгляду справи.

Із п.1.2 статуту ГО СТ «Берізка»
вбачається, що член товариства має
право здійснювати будівництво
садового будинку та інших споруд
відповідно до чинного законодавства
України при дотриманні таких
обов'язкових умов розташування
будівель (споруд) і насаджень
забезпечуючи мінімальних відстаней
від червоної лінії і від межі
сусідської садової ділянки не менше:
садового будинку - 1 м., стовбурів
високорослих дерев - 3 м., стовбурів
середньо рослих дерев - 2 м., кущів - 1 м.,
вольєрів для утримання домашніх тварин
- 5 м., туалету - 3 м., компостних ям - 3 м..

В судовому засіданні представник
третьої особи пояснив, що член
кооперативу не вправі розташовувати
будь - які об'єкти не залежно від їх
функціонального призначення менше ніж
на відстані 1- го метра від межі
сусідської земельної ділянки.

Відповідно висновку №5016/12-42
експертного будівельно - технічного
дослідження від 07 липня 2012 року
складеного експертом КНДІСЕ вартість
шкоди, заподіяної будівлі, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 і
належить ОСОБА_1 станом на момент
проведення дослідження становить 27 616,80
грн.

З метою сприяння вирішенню спору між
позивачем та відповідачем судом
надався їм час на примирення, однак
сторони не знайшли порозуміння щодо
вартості відновлювальних робіт,
оскільки відповідач вказував, що сама
вартість робіт в експертному висновку,
не враховуючи вартості матеріалів є
значно завищеною.

Судом було роз'яснено право сторін на
звернення до суду із клопотанням про
призначення судової експертизи з метою
визначення вартості завданої будівлі
позивача шкоди, встановлення причини
пожежі та роз'яснено наслідки не
звернення до суду із зазначеним
клопотанням, однак всі сторони
відмовилися від звернення до суду з
відповідним клопотанням про
призначення експертизи.

Представники відповідача в судовому
засіданні вказували, що вищенаведений
висновок експертного будівельно -
технічного дослідження є неналежним та
недопустимим доказом по справі,
оскільки експерт, який його виконував
не має відповідної кваліфікації.

З такими твердженнями представників
відповідача, суд погодитися не може
враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
даний висновок не є висновком судової
експертизи, а є письмовим доказом,
наданим суду позивачем на
підтвердження позовних вимог. Цей
висновок складено спеціалістом -
лінгвістом, який має відповідну освіту,
необхідний рівень знань та стаж роботи,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що дане дослідження
проводилося старшим судовим експертом
лабораторії інженерно - технічних та
економічних видів досліджень ОСОБА_4,
який має вищу будівельно - технічну
освіту, четвертий кваліфікаційний клас
судового експерта, експертну
кваліфікацію за спеціальностями 10.6
«Дослідження об'єктів нерухомості,
будівельних матеріалів, конструкцій та
відповідних документів», 10.7 «розподіл
земель та визначення порядку
користування земельними ділянками»,
10.10 «Визначення оціночної вартості
будівельних об'єктів та споруд», 10.14
«Оцінка земельних ділянок».

Тобто, поданий позивачем висновок
експертного будівельно - технічного
дослідження від 07 липня 2012 року
відповідає вимогам ст. 64 ЦПК України, не
має на перед встановленого значення і
відповідачем не спростований.

Відповідно відомостям, які містяться у
вищенаведеному висновку, за
результатами візуально -
інструментального обстеження
встановлено, що мінімальна відстань
від лівого фасаду садового будинку
АДРЕСА_1 до залишків (конструкції
каркасу) згорілої будівлі,
розташованої на сусідній земельній
ділянці АДРЕСА_2 складає 5,51 м.
Мінімальна протипожежна відстань між
будівлями повинна складати 6 м.

Враховуючи вищенаведене експерт в
своєму висновку приходить до висновку
про те, що протипожежна відстань від
садового будинку АДРЕСА_1 до залишків
(конструкції каркасу) згорілої будівлі
на земельній ділянці АДРЕСА_2 не
відповідає вимогам ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», зокрема
пункту 1* додатку 3.1 (обов'язкового).

За таких обставин, враховуючи наведене
суд приходить до висновку про те, що
відповідач, при встановленні на своїй
земельній ділянці тимчасової споруди,
допустив порушення положень статуту ГО
СТ «Берізка», ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
пожежну безпеку» (який діяв на момент
виникнення пожежі) громадяни України,
іноземні громадяни та особи без
громадянства, які перебувають на
території України, зобов'язані:
виконувати правила пожежної безпеки,
забезпечувати будівлі, які їм належать
на праві особистої власності,
первинними засобами гасіння пожеж і
протипожежним інвентарем, виховувати у
дітей обережність у поводженні з
вогнем.

Згідно із ч.1 ст. 35 Закону України «Про
пожежну безпеку» за порушення
встановлених законодавством вимог
пожежної безпеки, створення перешкод
для діяльності посадових осіб органів
державного пожежного нагляду,
невиконання їх приписів винні в цьому
посадові особи, інші працівники
підприємств, установ, організацій та
громадяни притягаються до
відповідальності згідно з чинним
законодавством.

В обґрунтування відсутності підстав
для задоволення позовних вимог
відповідач та його представники
вказували наступне.

Згідно довідки Українського
гідрометеорологічного центру від
26.04.2012 року №01-20/918 за даними
метеорологічного радіолокатора в
Васильківському районі з 20 год. 37 хв.
22.04.2012 року відмічалась гроза, дощ,
посилення вітру 15-18 м/с.

Відповідно акту про пожежу від 23.04.2012
року пожежу господарчої будівлі
виявлено о 21 год. 37 хв. невстановленою
особою. Ймовірна причина пожежі - пряме
попадання блискавки.

Таким чином, відповідач та його
представники вважають, що позивачу
було завдано збитки у зв'язку із дією
непереборної сили, а не у зв'язку із
діями відповідача однак, з такими
твердженнями суд погодитися не може
виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Приписами ст. 60 ЦПК України визначено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як на доказ наявної непереборної сили
відповідач та його представники
посилаються на те, що загоряння сталося
в результаті прямого влучання в
споруду блискавки, вказуючи про
достовірність даного факту з
посиланням на акт про пожежу від 23.04.2012
року.

Оцінюючи надані сторонами докази у їх
сукупності, суд звертає увагу на те, що
вищенаведений акт про пожежу не
містить чітко визначеної або
достовірно встановленої причини
пожежі, а засвідчує лише припущення
посадових осіб.

Інших доказів, який би дав суду змогу
достеменно встановити причину пожежі,
відповідачем не надано.

Частина 1 ст. 36 Закону України «Про
пожежну безпеку» визначала, що
підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодувати
збитки, завдані у зв'язку з порушенням
ними протипожежних вимог, відповідно
до чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Частина 2 вищенаведеної статті
встановлює презумпцію вини завдавача
шкоди, що означає, що особа, яка завдала
шкоду, буде вважатися винною, якщо вона
сама не доведе відсутність своєї вини
(у зв'язку із наявністю вини іншої особи
або у зв'язку із дією об'єктивних
обставин).

Згідно із ч.4 ст. 319 ЦК України власність
зобов'язує.

Як вказувалося вище, тимчасова споруда
була власністю відповідача. Він, при її
встановленні та використанні був
зобов'язаний забезпечити її безпечне
використання відносно майна та
здоров'я інших осіб і дотримання всіх
можливих норм, пов'язаних з його правом
власності.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач не довів відсутності в
його діях, що потягнули за собою
завдання шкоди майну позивача, вини.

Суд вважає доведеною ту обставину, що у
зв'язку із недотриманням відповідачем
встановлених норм щодо розміщення на
своїй земельній ділянці тимчасової
споруди, які визначені чинними
нормативними актами та статутом ГО СТ
«Берізка» і загоряння такої тимчасової
споруди, яке потягло за собою завдання
позивачу майнової шкоди знаходиться в
тісному причинно - наслідковому зв'язку
та тягне за собою виникнення у позивача
права на відшкодування винною особою
завданої шкоди.

Жодних належних та допустимих доказів,
які б суперечили висновку суду
відповідачем не надано, хоча саме на
нього покладається обов'язок їх
доказування.

Крім цього позивачем було витрачено
1471,20 грн. на проведення експертного
будівельно - технічного дослідження, що
відповідно до п.4, ч.3 ст. 79 ЦПК України
відноситься до судових витрат та
підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 319, 1166 ЦК України, Законом України
«Про пожежну безпеку», ст. ст. 10, 57-61, 79,
88, 208 - 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог: Громадська
організація Садівницьке товариство
«Берізка» про відшкодування збитків -
задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає АДРЕСА_3,
ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 завдані
збитки в розмірі 27 616 (двадцять сім
тисяч сімсот шістнадцять) грн. 80 коп.;

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає АДРЕСА_3,
ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 1471 (одна
тисяча чотириста сімдесят одна) грн. 20
коп. судових витрат та 290 (двісті
дев'яносто) грн. 88 коп. судового збору;

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня його
проголошення через Оболонський
районний суд м. Києва;

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його апеляційне
оскарження.

Суддя
О.В. Диба