АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/9340/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Новак Р.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави
Україна, в особі Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивачі звернулися в
суд з позовом до держави Україна в
особі Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди.

Свої вимоги мотивували тим, що судами
України при розгляді цивільних справ
щодо позивачів було порушено право на
судовий захист, не забезпечено доступ
до правосуддя.

У зв'язку з наведеним, просили суд
стягнути з відповідача по 51 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди на
користь кожного з них.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 19 травня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивачі
подали апеляційну скаргу, в якій
просять скасувати рішення та ухвалити
нове правосудне рішення.

Зазначають, що рішення є не
правосудним, оскільки не виконано
вимог ст.ст. 8,19,41,55,56,124 Конституції
України, ст.ст. 23,1166,1167,1173, ч.6 ст.1176 ЦК
України.

Сторони в судове засідання не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень (а.с.46-48)

Позивач ОСОБА_2, який одночасно є й
представником ОСОБА_3, просить справу
розглядати за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги є недоведеними та
необґрунтованими.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 03 червня
2013 року відмовлено у відкритті
провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до Апеляційного суду
Кіровоградської області, Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, третя особа - Державна
казначейська служба України про
відшкодування моральної шкоди (а.с.7-8).

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 04 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено,
ухвалу Світловодського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 03
червня 2013 року залишено без змін
(а.с.9-10).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 лютого 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 03 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 04 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до апеляційного суду
Кіровоградської області, Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, третя особа - Державна
казначейська служба України про
відшкодування моральної шкоди (а.с.4).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Світловодську та Світловодському
районі, Відділу державної виконавчої
служби Світловодського міськрайонного
управління юстиції, Державного
казначейства України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовлено (а.с.16-17).

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 04 грудня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 жовтня 2013 року залишено
без змін (а.с.18).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 лютого 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 04 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Світловодську та Світловодському
районі, відділу державної виконавчої
служби Світловодського міськрайонного
управління юстиції, Державного
казначейства України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди (а.с. 12).

Звертаючись до суду з даним позовом
позивачі посилалися на те, що даними
судовими рішеннями було порушено їх
право на судовий захист та не
забезпечено доступ до правосуддя.

Враховуючи наведене просили в порядку
ст.56 Конституції України та ч.6 ст.1176 ЦК
України відшкодувати їм моральну
шкоду.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування шкоди за рахунок
держави, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, їх посадовими
і службовими особами при здійсненні
ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок постановлення судом
незаконного рішення в цивільній
справі, відшкодовується державою в
повному обсязі в разі встановлення в
діях судді (суддів), які вплинули на
постановлення незаконного рішення,
складу злочину за обвинувальним
вироком суду, що набрав законної сили.

Частиною 6 ст. 1176 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана фізичній
або юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Застосування цього законодавчого
положення можливе у випадку, коли
предметом позову є інші дії чи
бездіяльність, зокрема, суду, які не
пов'язані зі здійсненням правосуддя,
відправленням судочинства, яке має на
меті прийняття акта органом судової
влади.

Тобто це інші дії суддів (суду) при
здійсненні правосуддя, коли спір не
вирішується по суті, у разі їх
незаконних дій або бездіяльності і
якщо вина судді встановлена не лише
вироком суду, а й іншим відповідним
рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Отже завдана моральна шкода підлягає
відшкодуванню за умови, коли такі дії
або бездіяльність чи рішення суду
визнано незаконними, та такі незаконні
дії суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
нормальних життєвих зв'язків
позивачів, вимагають від них
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Разом з тим, як вірно зазначено судом
першої інстанції, позивачами не надано
доказів у підтвердження завдання їм
судовими рішеннями, які набрали
законної сили, моральної шкоди.

Враховуючи те, що під час розгляду
справи не встановлено порушення прав
позивачів судовими рішеннями, які
набрали законної сили, позивачами не
доведено заподіяння будь-якої шкоди з
вини судів та відсутній будь-який
причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та діяннями судів, тому суд
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 19 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: