БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, буд. 4 __________
тел.: 0 (4653) 21-202
Справа №730/208/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.

м.Борзна

Борзнянський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого судді
Страшного О.М.

при секретарі Граб
С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Борзни справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3
та ОСОБА_4, про визнання осіб, такими, що
втратили право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що вони з 12 грудня 1985 року є
власниками ? частини житлового будинку
по АДРЕСА_1, а відповідачі - колишня
дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та його донька
ОСОБА_4 без їхньої згоди проживають у
даній частині будинку і в
добровільному порядку виселитися та
знятися з реєстраційного обліку не
бажають. В зв'язку з цим, просять
визнати відповідачів такими, що
втратили право на користування
належним їй житловим приміщенням з
підстав, передбачених ст.150 ЖК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заявлені вимоги підтримав у повному
обсязі і суду пояснив, що дійсно разом
зі своєю сестрою - ОСОБА_2 є власниками ?
частини житлового будинку у АДРЕСА_1.
Відповідачка ОСОБА_3 - його колишня
дружина, а ОСОБА_4 - донька. Шлюб між ним
та ОСОБА_3 було розірвано у 2009 році, і в
цьому ж році він уклав шлюб з ОСОБА_5,
від якого має двох дітей, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Реєстрація та проживання відповідачів
у його будинку створює для нього
незручності, оскільки він позбавлений
можливості проживати зі своєю новою
сім'єю у належному йому житлі.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги також
підтримала у повному обсязі і суду
пояснила, що позивач ОСОБА_1 доводиться
їй рідним братом, відповідачка ОСОБА_3
його колишня дружина, а ОСОБА_4 - її
племінниця. Дійсно вони з братом є
власниками ? частини житлового будинку
у АДРЕСА_1. Брат зі своєю сім'єю проживав
у даній частині будинку з її згоди з 1996
року. На даний час у брата склалася інша
сім'я, народилося двоє дітей, і він має
намір вселитися в дане житло, а тому
заявлені позовні вимоги просить
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні заявлений позов не
визнали і суду пояснили, що дійсно з 1996
року як члени сім'ї відповідача ОСОБА_1
з дозволу його сестри - ОСОБА_2 стали
проживати у даному житловому
приміщенні. У 2009 році ОСОБА_1 покинув
сім'ю і став проживати з іншою жінкою.
Вони продовжували проживати в частині
будинку, яка належить відповідачам, з
їхньої згоди. Питання про виселення їх
з даного житла постало після того, як
ОСОБА_4 подала до суду позов до батька
про стягнення на її користь аліментів
після досягнення нею 18-ти років,
оскільки вона продовжує навчання.
Іншого житла вони не мають, тому в
задоволенні позовних вимог просять
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150
ЖК України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва. За
змістом положень ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються власниками ?
частини домоволодіння по АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом на право
власності на житловий будинок від 12
грудня 1985 року, виданого на підставі
рішення виконкому Борзнянської
міської ради від 12 грудня 1985 року
взамін договору дарування, виданого
Борзнянською державною нотаріальною
конторою 18 травня 1983 року. З квітня 1996
року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
постійно прописалися і стали проживати
у зазначеній вище частині
домоволодіння, як члени сім'ї позивача
ОСОБА_1, (при цьому інша позивачка -
ОСОБА_2 не заперечувала проти цього),
крім того, відповідачка ОСОБА_4 з 01
листопада 2011 року значаться
зареєстрованою за вказаною адресою
після отримання паспорта громадянина
України, що підтверджується копією
домової книги будинку. У належній
позивачам частині будинку відповідачі
проживають і на даний час.

Правовою підставою для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування належною їм частиною
житлового будинку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зазначають те, що сім'я вже не існує, а
відповідачі не є власниками житла, при
цьому власник житла ОСОБА_1 має намір
вселитися туди зі своєю новою сім'єю, з
посиланням на норми ст.150 ЖК України.

Положення ст.150 ЖК України, на які
посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як на
підставу своїх позовних вимог,
регламентують правовідносини, які
виникають між власником житла та
членами його сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи та не
оспорюється стороною позивачів,
відповідачі в розумінні вимог ст.3 СК
України належать до кола членів сім'ї
ОСОБА_1 як власника житла, і були
зареєстровані у належному ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 житловому будинку з їхньої
згоди як члени сім'ї власника житла.

Згідно ст.157 ЖК України члени сім'ї
власника житла можуть бути виселені у
випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК
України, а саме коли систематично
руйнують чи псують житлове приміщення,
чи використовують його не за
призначенням, чи систематично
використовують правила проживання і
роблять неможливим для інших правила
проживання в одному приміщенні, і даний
перелік є вичерпним, при цьому колишній
член сім'ї не може бути виселений на тій
підставі, що приміщення, яке він займає,
необхідне для проживання власника
житла.

Виселення громадян на цій підставі
буде протирічати вимогам чинного
законодавства, а саме ст.9 ЖК України.

Таким чином, враховуючи викладені
обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є необгрунтованими і не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.317, 383 ЦК
України, ст.ст.9, 116, 150, 157 ЖК України, ст.3
СК України, ст.ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житлом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Чернігівської
області через Борзнянський районний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя Борзнянського районного
суду
О.М.Страшний.