РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі :

головуючого судді
Рогозіна С.В.,

при секретарі
Кулик Т.М.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представників відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, було укладено усний
договір доручення, на підставі якого
було видано нотаріально посвідчену
довіреність від 11 лютого 2013 року,
зареєстровану в реєстрі за № 43.

В довіреності було передбачено
повноваження, якими його наділив
відповідач у відповідності до
договору, а саме купувати на його ім'я
автомашини будь-яких марок на його
розсуд, для чого наддав йому право
підписуватися за нього документи,
подавати від його імені довідки та
документи, переганяти куплені
автомашини до місця його проживання,
проводити сертифікацію цих автомашин з
правом керування, бути його
представником в органах ДАІ з питань
постановки та зняття з обліку належних
йому автомобілів, переобладнання цих
автомобілів, отримати свідоцтво про
реєстрацію ТЗ та номерні знаки.

З 13 лютого 2013 року по 19 лютого 2013 року
він перебував за кордоном України для
покупки автомашини, що підтверджується
відміткою в закордонному паспорті про
перетин кордону.

18 лютого 2013 року ним було придбано
вантажний автомобіль марки CITROEN, модель
JUMPER 2.0.HDI, ідентифікаційний номер
(кузова) НОМЕР_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу. Ціна
автомобіля становить 2500 євро, що станом
на 18 лютого 2013 року становило 27162 грн. 50
коп.

Даний автомобіль він придбав для
відповідача за власні кошти, витрати на
проїзд у Німеччині він також поніс за
власний рахунок, а саме проїзд у
громадському транспорті та в поїзді
становив 132,40 евро, що станом на 15 лютого
2013 року становило 1444 грн. 48 коп., та
підтверджується проїзними
документами.

Також ним були вчинені дії для
розмитнення даного автомобіля та
сплачено необхідні платежі у розмірі
6494 грн. 05 коп., що підтверджується
митними деклараціями.

Він неодноразово звертався до
відповідача, в усній формі з метою
отримання коштів витрачених ним на
купівлю автомобіля та його
розмитнення.

18 листопада 2013 року ним було направлено
відповідачу вимогу про сплату
заборгованості, проте, відповідач не
вчинив жодних дій для сплати йому
боргу.

Станом на 02 грудня 2013 року
заборгованість відповідача перед ним
становить 35101,03 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги повністю, покликаючись на
обставини викладені у позовній заяві,
просила стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 борг у розмірі 35101,03 гривні.

Представники відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги позивача не визнали,
просять суд відмовити у їх задоволенні
посилаючись на ті обставини, що позивач
згідно усного договору доручення та
нотаріально посвідченої довіреності
від 11 лютого 2013 року за реєстр. № 43, 18
лютого 2013 року ОСОБА_4 було придбано
вантажний автомобіль марки CITROEN, модель
JUMPER 2.0 HDI, ідентифікаційний номер кузова
НОМЕР_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу. Ціна автомобіля
становить 2500 Євро, що станом на 18 лютого
2013 року становить 27162 грн. 50 коп.

Позивач в позовній заяві стверджує, що
вищевказаний автомобіль він придбав за
власні кошти, провів його розмитнення
та витратив власні кошти на проїзд у
громадському транспорті. Всього в
інтересах відповідача, ОСОБА_4 було
витрачено 35101,03 гривень.

У відповідності зі ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Оскільки, повіреним ОСОБА_4, були
вчинені дії щодо покупки
автомобільного транспортного засобу,
тобто вчинений правочин за договором
доручення, відповідно у нього були всі
матеріальні можливості, забезпечені
довірителем для вчинення цього
правочину.

У відповідності з ч. 2 п. 1 ст. 1007 ЦК
України довіритель зобов'язаний
забезпечити повіреного всім
необхідним для виконання доручення.

Відповідно, довірителем ОСОБА_5 було
забезпечено повіреного - ОСОБА_4
коштами для покупки автомобіля та
понесення додаткових витрат пов'язаних
з його доставкою.

Зазначене підтверджено самим
позивачем в цивільній справі № 570/2009/13-ц
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 (рішення
Рівненського районного суду від 07
листопада 2013 року, апеляційна скарга
ОСОБА_4 від 15 листопада 2013 року, ухвала
апеляційного суду Рівненської області
від 10 грудня 2013 року).

Враховуючи вищенаведене, вважають
позовні вимоги позивача недоведеними.
Договір доручення є чинним правочином
виконаним належним чином зі сторони
довірителя, оскільки довіритель
забезпечив повіреного всім необхідним
для виконання договору доручення,
негайно прийняв від повіреного все
одержане ним у зв'язку з виконанням
договору доручення. Просять відмовити
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представників відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають до задоволення
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 лютого 2013 року
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, було
оформлено довіреність посвідчену
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстровану в реєстрі за № 43. Згідно
виданої довіреності ОСОБА_5
уповноважив ОСОБА_4 купувати на його
ім'я автомашини будь-яких марок на його
розсуд, для чого наддав право
підписуватися за нього документи,
подавати від його імені довідки та
документи, переганяти куплені
автомашини до місця його проживання,
проводити сертифікацію цих автомашин з
правом керування, бути його
представником в органах ДАІ з питань
постановки та зняття з обліку належних
йому автомобілів, переобладнання цих
автомобілів, отримати свідоцтво про
реєстрацію ТЗ та номерні знаки.

З дослідженої в судовому засіданні
копії закордонного паспорта ОСОБА_4
встановлено,що він з 13 лютого 2013 року по
19 лютого 2013 року перебував за кордоном
України.

18 лютого 2013 року ОСОБА_4 було придбано
вантажний автомобіль марки CITROEN, модель
JUMPER 2.0.HDI, ідентифікаційний номер
(кузова) НОМЕР_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу. Ціна
автомобіля становила 2500 євро.

В позовній заяві, як на підставу
позовних вимог позивач посилається на
те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було
укладено усний договір доручення на
виконання якого він зобов'язувався за
власні кошти придбати автомобіль для
ОСОБА_5, розмитнити його, поставити його
на облік в МРЕВ ДАІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Стаття 1003 ЦК України передбачає, що у
договорі доручення або у виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належить вчинити повіреному. Дії, які
належить вчинити повіреному, мають
бути правомірними, конкретними та
здійсненними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України,
повірений зобов'язаний негайно
передати довірителеві все одержане у
зв'язку з виконанням доручення.

У відповідності з ч. 2 п. 1 ст.1007 ЦК
України довіритель зобов'язаний
забезпечити повіреного всім
необхідним для виконання доручення.

Представники відповідача в судовому
засіданні повністю заперечили
існування усного договору доручення на
умовах визначених ОСОБА_4

З дослідженої в судовому засіданні
нотаріально посвідченої довіреності
від 11 лютого 2013 року реєстр. № 43, судом
встановлено, що в ній відсутні
домовленості про те, що ОСОБА_4 повинен
вчинити дії передбачені довіреністю за
власні кошти.

З дослідженої в судовому засіданні
апеляційної скарги на рішення
Рівненського районного суду
Рівненської області від 07 листопада 2013
року поданої ОСОБА_4 до Апеляційного
суду Рівненської області, судом
встановлено, що ОСОБА_4 стверджував, що
він дійсно написав заяву про отримання
від ОСОБА_5 коштів. Гроші він отримував
для купівлі вантажного автомобіля
ОСОБА_5

З дослідженої в судовому засіданні
митної декларації (форми МД-2) поданої
ОСОБА_4 при розмитненні автомобіля
марки CITROEN, модель JUMPER 2.0.HDI,
ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1,
ОСОБА_5 вказаний, як особа
відповідальна за фінансове
врегулювання.

З прослуханого в судовому засіданні
аудіо запису судового засідання по
справі № 570/2009/13-ц за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу, ОСОБА_4
особисто повідомив суд, що розмитнення
та постановлення автомобіля на облік в
МРЕВ ДАІ проводив ОСОБА_5 за власні
кошти.

В підтвердження понесених ОСОБА_4
витрат на проїзд у Німеччині (проїзд в
громадському транспорті, поїзді) в сумі
132,40 Євро позивачем не надано жодного
доказу.

Тому із встановлених в судовому
засіданні обставин слідує, що ОСОБА_4 не
подав жодного доказу в підтвердження
того, що він за свої кошти виконував дії
вказані в довіреності. За таких
обставин позовні вимоги позивача є
недоведеними.

Стосовно фактичних обставин, які
встановлені рішенням Рівненського
районного суду від 07 листопада 2013 року
по справі № 570/2009/13-ц за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд не
наділений повноваженнями його
коментувати, оскільки дане рішення
набрало законної сили і є чинним.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1000, 1003, 1006, 1007 ЦК України, ст. ст. 10, 60,
61, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості -
відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 17.03.2014 року.

Суддя
С.В.Рогозін