Справа № 466/8219/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді
Невойта П.С.

при секретарі с/з
Леон Я.О.

за участю представника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

у с т а
н о в и в:

20.11.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4 про
стягнення боргу в розмірі 2786,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що протягом 2012-13 років вона
позичала ОСОБА_4 частинами кошти на
загальну суму 3486 гривень. Відповідач
частково повернула гроші, а саме у
розмірі 760 грн. та не повернула 2726 грн.
На тепер уникає зустрічей і
спілкування, а тому звернулася до суду.

У судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та надала пояснення
аналогічні, викладеним у позовній
заяві, просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні
позов визнала повністю та пояснила, що
гроші зичила для лікування сина, який є
інвалідом 2-ої групи. Гроші обіцяє
повернути частинами, так як проживає з
сином на дві пенсії.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповдівача,
вивчивши матеріалами справи, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, про що і відповідач
визнала у судовому засіданні, що
ОСОБА_4 на протязі 2012-13 років позичила у
ОСОБА_3 частинами кошти на загальну
суму 3486 гривень. До часу звернення до
суду відповідач частково повернула
гроші, а саме у розмірі 760 грн. та не
повернула 2726 грн.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику, грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими позиками у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені в договорі.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що позов є підставний та
обґрунтованим і підлягає до часткового
задоволення, так як залишок
неповернутих грошей становить 2726 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволені, то
підлягає з відповідача стягненню на
користь держави 243,60 грн. судового
збору, так як позивач була звільнена
від сплати такого збору до вирішення
справи посуті.

У решті у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214,
215 ЦПК України, ст. 625, 1046,1049 ЦК України,
суд

в и р
і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 2726 (дві
тисячі сімсот двадцять шість) гривень 00
коп. за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь держави 243,60
грн. судового збору.

У решті у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. С. Невойт