Справа № 545/5285/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2014 р. Полтавський
районний суд Полтавської області в
складі :

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Бутирін О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агенство
по збору боргів» до ОСОБА_1 , про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в :

26.12.2013 року позивач звернувся до
Полтавського районного суду з позовом
про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
на загальну суму 7358,52 грн., посилаючись
на те , що відповідачем не виконуються
зобов'язання за заявою № 82380994 від 26.01.2010
року, внаслідок чого утворилась
вказана заборгованість.

В судове засідання представник
позивача не з'явився надавши суду заяву
в якій позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити. Справу просив
слухати без його участі, проти заочного
розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився надавши суду заяву в якій
просив справу слухати без його участі .
Позовні вимоги не визнала і просила
застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57
ЦПК України,

Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Судом встановлено, що за заявою № 82380994
від 26.01.2010 року ОСОБА_1 відповідач
запропонувала ВАТ «Банк Руский
Стандарт», правонаступником якого є
ПАТ «Банк Руский Стандарт» - позивачу,
укласти кредитний договір на умовах,
викладених в цій Заяві та Умовах
надання та обслуговування кредитів
Банку, які разом складають Договір (а.с.
4-9). Строк кредиту 365 днів, що рахується з
27.01.2010р. по 27.01.2011р.

Згідно анкети до заяви від 26.01.2010р.
позичальнику видано кредитні кошти для
придбання товарів, а саме: пральної
машини ARDO вартістю - 2757 грн. (а.с. 10).

Відповідно до п. 2.1. Умов по кредитах
Договір укладається шляхом акцепту
Банком пропозиції Клієнта укласти
Договір. Акцептом Банку пропозиції
Клієнта є дії Банку по відкриттю
рахунку Клієнту.

Згідно п. 7.1. Умов по кредитах Банк уклав
договір відступлення права вимоги № 50
від 16.12.2011 року із ТОВ «АГЕНТСТВО ПО
ЗБОРУ БОРГІВ», згідно з яким до
Позивача перейшли усі права за
укладеним між Банком та Відповідачем
Договором. Таким чином, має місце
заміна кредитора в зобов'язанні
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином(а.с. 29).

Відповідно до ч. 2 п. 7 Заяви Відповідач
підтвердив, що з Умовами по кредитах
ознайомлений, повністю з ними згоден та
зміст їх зрозумів. Згідно з п. 9.4. Умов
будь-які зміни, внесені в Умови та/або
Тарифи, з моменту набрання ними
чинності з дотриманням процедур,
вказаних у даних Умовах, однаково
поширюються на всіх осіб, що уклали
Договір з Банком, у тому числі, на тих,
хто заслав Договір раніше дати
набрання змінами і доповненнями
чинності.

Згідно з розділом 2 Інформаційного
блоку Заяви Відповідачу була надана
сума кредиту, яку Банк зарахував на
його рахунок, відкритий згідно з
умовами Договору в установі банку, і у
той же день, як оплата за придбаний
Відповідачем товар, перерахував на
рахунок торгівельної організації,
зазначеної в п. 8 Інформаційного блоку
Заяви.

Відповідно до умов Договору Відповідач
був зобов'язаний забезпечити
повернення (погашення) наданого
кредиту шляхом здійснення щомісячних
періодичних платежів у сумі й у строки,
передбачені графіком платежів (п. 2
Інформаційного блоку Заяви).

Згідно з п.4.2.2. та п. 4.2.3. Умов по кредитах
для здійснення планового погашення
заборгованості Відповідач
зобов'язався забезпечити наявність
коштів на своєму рахунку, відкритому в
Банку, у сумі й у строки, зазначені
графіком платежів, а Банк - у дату
оплати чергового платежу, направити ці
кошти на погашення заборгованості у
черговості згідно з п. 4.6. Умов по
кредитах.

Згідно з розрахунком заборгованості за
кредитним договором № 82380994 та випискою
по особовому рахунку, Відповідач
порушив графік платежів та не здійснив
повернення наданого кредиту.

На підставі п. 4.5.2. Умов по кредитах Банк
набув право вимагати від Відповідача
дострокового погашення заборгованості
за Договором. З цією метою 30.10.2010 р. Банк
направив Відповідачу Заключну вимогу,
якою сповістив про необхідність
достроково повернути суму кредиту та
сплатити інші платежі за Договором та
всього до сплати 2 289,52 грн.(а.с. 28)

В порушення вимог п. 4.5.1. Умов по
кредитах Відповідач не сплатив суму
Заключної вимоги протягом 30
календарних днів, що потягнуло
нарахування неустойки передбаченої
пунктом 5.9. Умов по кредитах, в розмірі
0,2 % від суми заборгованості за кожний
календарний день прострочення.

В порушення умов кредитного договору, а
також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України,
відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання не
виконала, а саме не здійснював
погашення заборгованості за кредитом у
встановленому Договором порядку та
строки.

Як встановлено, що станом на 20.12.2013 року,
відповідач має заборгованість перед
позивачем на загальну суму 7358,52, що
складається з: - 1564.14 грн.
заборгованість за кредитом; - 0.00 грн.
заборгованість по процентам за
користування кредитом; - 175.38 грн.
заборгованість по комісії , - 550,00 грн.
плата за пропуск платежів, - 5069,00 грн.
пеня(а.с. 15, 22).

Звертаючись до суду із позовом ТОВ
«Агенство по зборів боргів»
посилається на існуючу заборгованість
відповідача ОСОБА_1 за споживчим
кредитним договором № 82380994, укладеного
26.01.2010р.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
умови договору.

Частиною 4 статті 631 ЦК
України встановлено, що закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до статті 252 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Згідно ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, в межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогами про захист порушеного права
або інтересу.

Пунктом 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ "Про
захист прав споживачів" заборонено
кредитодавцю вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Згідно п. 31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", враховуючи
положення п. 7 ч. 13 ст. 11 "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку з цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Статтею 257 ЦК України
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності , про застосування
якої заявлено стороною у спорі , є
підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи з
приводу задоволення позову вказує на
те , що дійсно існувала заборгованість
за кредитним договором № 82380994,
укладеного 26.01.2010р., але згідно
розрахунку заборгованості за
кредитним договором № 82380994(а.с. 15)
останній платіж по погашенню
заборгованості здійснено 01.09.2010р., що
перевищує загальний строк позовної
давності в три роки , а тому на момент
звернення до суду з позовом позивач
пропустив загальний строк позовної
давності у відповідності до положень
ст. 258 ЦК України.

В судовому засідання встановлено
факт то, що позивач згідно умов
кредитного договору № 82380994, укладеного
26.01.2010р., повинен був звернуся до суду
раніше, але не зробив цього, а тому на
момент звернення 26.12.2013 року до суду з
позовом позивачем було пропущено строк
в три роки загальної позовної давності.

Враховуючи , що на день звернення ТОВ
«Агенство по збору боргів» із позовом
сплинув 3 річний строк звернення із
позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 82380994, укладеного 26.01.2010р.,
має бути застосований строк позовної
давності і в задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі вкладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-218, 292 ЦПК України ,
ст.ст. 258, 267 ЦК України , суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агенство по збору
боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити в зв'язку з закінченням
строку позовної давності;

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд на
протязі 10 діб з моменту проголошення , а
сторонами , що не були присутні в
судовому засіданні у той же строк з
моменту отримання копії рішення.

Суддя Полтавського районного
суду І.С.
Кіндяк