Провадження № 2/336/647/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 березня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої працівником під час виконання
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої працівником під час виконання
В уточненому позові зазначається, що
12.04.2011 р. між позивачем та відповідачем
було укладено трудовий договір між
працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю. Відповідно
до трудового договору: «Вид діяльності
(професія) ОСОБА_2: продавець
продовольчих товарів». Відповідно до п.
1 вказаного договору: «цей договір є
безстроковим, термін дії починається з
08.04.2011 р.». Відповідно до п. 2 цього ж
договору: «Працівник зобов'язаний
виконувати реалізацію продовольчих
товарів, вести облік, своєчасно
звітувати, нести повну матеріальну
12.04.2011 р. трудовий договір від 12.04.2011 р.
зареєстрований в Шевченківському
районному центрі зайнятості за №
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2,
остання 12.04.2011 р. прийнята на роботу
продавцем продовольчих товарів до ПП
ОСОБА_1 згідно трудовому договору №
Шевченківському районному центрі
15.09.2013 року о 20-00 год. голова комісії
ОСОБА_4, бухгалтер ОСОБА_5 та ОСОБА_3
прийшли на ревізію до відділу магазину
по АДРЕСА_1. Під час ревізії в магазині
останні виявили, що цінники на товари
зірвані, а продавці відділу ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 пішли з магазину. Старший
продавець ОСОБА_7 викликала на ревізію
продавців ОСОБА_2 та ОСОБА_6
15.09.2013 року о 21-30 год. комісія в складі:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
приступили до зняття фактичних
залишків у відділі магазину.
Відповідно до Акту результатів
перевірки цінностей від 15.09.2013 року
проведена інвентаризація фактичної
наявності продуктів харчування та
алкогольних напоїв станом на 15.09.2013
року, які знаходились на
відповідальному зберіганні
працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Члени
інвентаризаційної комісії виявили
нестачу на суму 178 590,30 грн. Було
встановлено, що продавець ОСОБА_2 мала
нестачу на суму 118 590, 30 грн., а продавець
ОСОБА_6 мала нестачу на суму 60 000, 00 грн.
ОСОБА_2 було запропоновано добровільно
відшкодувати завдану матеріальну
шкоду. Нестачу на суму 90 000, 00 грн.
ОСОБА_2 визнала повністю та запевнила
позивача, що в строк до 16.10.2013 року
добровільно відшкодує завдані йому
15.09.2013 року ОСОБА_2 власноручно при
свідках написала розписку, в якій вона
визнала суму матеріальної шкоди в
розмірі 90 000, 00 грн., яку зобов'язалась
повернути до 16.10.2013 року.
Після настання зазначеного строку
повернення суми матеріальної шкоди
ОСОБА_2 гроші позивачу не повернула та
під будь-яким приводом ухиляється від
виконання взятого на себе зобов'язання
відшкодувати збитки. Намагання
зустрітися з нею виявляються марними,
не відповідає на телефонні дзвінки
Позивач був змушений звернутися до
суду з позовом та просить суд стягнути
з відповідачки на свою користь
матеріальну шкоду у розмірі 90 000, 00 грн.,
завдану йому під час виконання своїх
обов'язків, а також стягнути понесені
судові витрати у вигляді судового
збору у сумі 916,00 грн.
Представники позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримали, посилаючись на обставини
викладені в позові, просили позов
задовольнити в повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення по справі
Відповідачка ОСОБА_2, своєчасно
повідомлена за місцем своєї
реєстрації, про день, час та місце
слухання справи, до суду повторно не
з»явилась, про причину неявки суд не
повідомив, заперечень проти позову від
Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, або причину неявки буде визнано
неповажною, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Зі згоди представників позивача, суд у
судовому засіданні ухвалив провести
заочний розгляд цієї справи за
відсутністю відповідача на підставі
наявних у ній даних та доказів, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заявлений позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.
Судом встановлено, що 12.04.2011 р. між
сторонами було укладено трудовий
договір між працівником і фізичною
особою, яка використовує найману працю,
який зареєстрований в Шевченківському
районному центрі зайнятості за №
договору вид діяльності (професія)
відповідачки - продавець продовольчих
Відповідно до п. 1, п. 2 вказаного
трудового договору: «цей договір є
безстроковим, термін дії починається з
08.04.2011 р.; працівник зобов'язаний
виконувати реалізацію продовольчих
товарів, вести облік, своєчасно
звітувати, нести повну матеріальну
Згідно запису в трудовій книжці,
відповідачка 12.04.2011 р. була прийнята на
роботу продавцем продовольчих товарів
до ПП ОСОБА_1, згідно трудовому договору
в Шевченківському районному центрі
Відповідно до Акту результатів
перевірки цінностей від 15.09.2013 року,
була проведена інвентаризація
фактичної наявності продуктів
харчування та алкогольних напоїв
станом на 15.09.2013 року, які знаходились
на відповідальному зберіганні
працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Під час
інвентаризації було встановлено, що
наявність фактичного обсягу товарів на
суму 88 955, 26 грн. За підсумками
інвентаризації надлишок відсутній, а
нестача товару становить 178 590, 30 грн.
Також було встановлено, що продавець
ОСОБА_2 мала нестачу на суму 118 590, 30 грн.,
а продавець ОСОБА_6 мала нестачу на суму
60 000, 00 грн. ОСОБА_2 було запропоновано
добровільно відшкодувати завдану
Нестачу ОСОБА_2 визнала повністю,
частину шкоди вона сплатила, а іншу
частину на суму 90 000, 00 грн.
зобов'язалась в строк до 16.10.2013 року
добровільно повернути, про що написала
відповідну розписку. Але на даний час
відповідачка не сплатила зазначену
суму матеріальної шкоди та ухиляється
від взятого на себе обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.
Згідно ч. 3 ст. 130 КЗпП України за
наявності зазначених підстав і умов
матеріальна відповідальність може
бути покладена незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.
П. 1 ст. 134 КЗпП України, встановлено, що
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли: між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 КЗпП України
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.
Відповідно до абз. 1 п. 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» від 29 грудня 1992 року №
14, озглядаючи справи про матеріальну
відповідальність на підставі
письмового договору, укладеного
працівником з підприємством,
установою, організацією, про взяття на
себе повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей
(недостача, зіпсуття), переданих йому
для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134
КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи
належить відповідач до категорії
працівників, з якими згідно з ст.135-1
КЗпП може бути укладено такий договір
та чи був він укладений.
Ст. 135-1 КЗпП України встановлено, що
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з працівниками
(що досягли вісімнадцятирічного віку),
які займають посади або виконують
роботи, безпосередньо зв'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт, а також типовий договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджуються в
порядку, який визначається Кабінетом
Ст.ст. 135, 136 КЗпП України передбачено, що
коли розмір шкоди, завданої
працівником перевищує середню
заробітну плату працівника, її
покриття провадиться шляхом подання
власником або уповноваженим ним
органом позову до районного, районного
в місті, міського чи міськрайонного
суду.
Згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для
звернення власника або уповноваженого
ним органу до суду в питаннях стягнення
з працівника матеріальної шкоди,
заподіяної підприємству, установі,
організації, встановлюється строк в
один рік з дня виявлення заподіяної
Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги законні та обґрунтовані та
підлягають задоволенню в повному
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, підлягають стягненню судові
витрати з відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 134, 135, 135-1, 136 КЗпП
України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14,
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК
України, суд
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до ОСОБА_2, про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
працівником під час виконання своїх
обов'язків - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_2 на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2
матеріальну шкоду у розмірі 90 000, 00 грн.
(дев'яносто тисяч грн.. 00 коп.), а також
понесені судові витрати в сумі 916,00 грн.
(дев'ятсот шістнадцять грн.. 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.С. Кляшторний