У Х В А Л А

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Дербенцевої
Т.П., Мостової Г.І.,

Олійник А.С., Савченко
В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Камінь-Каширської міської ради,
виконавчого комітету
Камінь-Каширської міської ради,
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» про
визнання рішень органу місцевого
самоврядування незаконними, визнання
державного акта на право власності на
земельну ділянку недійсним, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та приведення її у попередній стан,
знесення будівель, передачу земельної
ділянки у приватну власність,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом,
просили визнати незаконними рішення
органу місцевого самоврядування,
визнати виданий ОСОБА_5 державний акт
на право власності на земельну ділянку
недійсним, звільнити самовільно
зайняту ОСОБА_5 земельну ділянку та
привести її у попередній стан, знести
збудовані будівлі.

Рішенням Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 10 вересня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 20 листопада 2013 року, в позові
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
відкритті касаційного провадження у
справі на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд ухвали
суду касаційної інстанції від 11 грудня
2013 року з підстав неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод
(далі - Конвенція), ст. 1 Протоколу № 1 до
Конвенції, ст. ст. 1, 13, 17 Протоколу № 12
Конвенції, ст. 149 ЗК України.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційних інстанцій одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявники наводять
постанову Вищого господарського суду
України від 11 липня 2007 року, ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 2 лютого 2010 року, 12 травня 2011 року, 26
травня 2011 року, 3 квітня 2012 року, 24
травня 2012 року, постанови Вищого
адміністративного суду України від 3
жовтня 2007 року, 12 березня 2013 року, 11
липня 2013 року.

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Згідно із п. 7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

На надану заявниками ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2011 року не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, оскільки нею спір
остаточно не вирішено, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

За змістом п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, може бути подана за
сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин. Під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013
року, яку просить переглянути заявник,
постановлено у справі за різних
правовідносин (визнання рішень органу
місцевого самоврядування незаконними,
визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
недійсним, звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки та
приведення її у попередній стан,
знесення будівель, передачу земельної
ділянки у приватну власність) у
порівнянні зі справами, в яких прийнято
постанову Вищого адміністративного
суду України від 12 березня 2013 року
(визнання недійсним запису про
землекористувача у земельному
кадастрі та зобов'язання виконати дії з
виключення такого запису) та
постановлено ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 24
травня 2012 року (визнання протиправним
дій органу місцевого самоврядування
щодо відмови в оформленні приватизації
земельних ділянок).

Постановляючи ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року, суд
касаційної інстанції погодився із
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про те, що позов не підлягає
задоволенню, оскільки позивачі не
надали доказів належності їм на праві
власності чи праві користування
спірної земельної ділянки площею 0,0154
га по АДРЕСА_1.

Постанова Вищого господарського суду
України від 11 липня 2007 року, ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 2 лютого 2010 року, 26 травня 2011 року, 3
квітня 2012 року, 24 травня 2012 року та
постанови Вищого адміністративного
суду України від 3 жовтня 2007 року, 12
березня 2013 року, 11 липня 2013 року, які
надано заявниками як приклад
неоднакового застосування судами
касаційних інстанцій норм
матеріального права, ухвалені у
справах за подібних правовідносин,
проте за різних встановлених судами
фактичних обставин справи, із них не
вбачається неоднакового застосування
судами касаційних інстанцій ч. 1 ст. 6
Конвенції, ст. 1 Протоколу № 1 до
Конвенції, ст. ст. 1, 13, 17 Протоколу № 12
Конвенції, ст. 149 ЗК України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Камінь-Каширської міської ради,
виконавчого комітету
Камінь-Каширської міської ради,
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» про
визнання рішень органу місцевого
самоврядування незаконними, визнання
державного акта на право власності на
земельну ділянку недійсним, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та приведення її у попередній стан,
знесення будівель, передачу земельної
ділянки у приватну власність, за заявою
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:

Т.П. Дербенцева

Г.І. Мостова

А.С. Олійник

В.О. Савченко