КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №554/4650/14
Провадження № 2/552/1480/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Коломієць А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю « Технополіс-1» про
визнання строків виплати заробітної
плати та бездіяльності щодо
неповідомлення працівника про розміри
оплати праці незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

07.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Октябрського районного суду м. Полтави
з вищевказаним позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 19 червня 2014 року справа
була передана на розгляд до Київського
районного суду м. Полтави за
підсудністю.

Як на підставу своїх позовних
вимог позивач посилався на те, що він
працював у відповідача на посаді
охоронця з 12 вересня 2013 року. Йому
виплачувалась заробітна плата з
порушенням вимог ЗУ « Про оплату
праці» та КЗпП України, а саме один раз
на місяць, тоді як вищевказані норми
закону передбачають виплату
заробітної плати не рідше ніж 2 рази на
місяць. Також посилався на те, що при
прийомі його на роботу він не був
проінформований відповідачем про
розмір заробітної плати, яку він буде
отримувати, чим відповідач порушив
ст.110 КЗпП України та ст.30 ЗУ « Про
оплату праці». Просив визнати порядок і
строки виплати йому заробітної плати
відповідачем незаконними та
протиправними, визнати бездіяльність
відповідача щодо неповідомлення його
про розмір заробітної плати
протиправною.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити з підстав, що викладені в
позовній заяві. Пояснив, що коли він
влаштовувався на роботу мав бесіду із
директором Полтавської філії ТОВ «
Технополіс-1» , який повідомив його про
те, що його посадовий оклад, згідно
штатного розеладу становитиме 1450 грн.,
а інші доплати, преміальні та другі
нарахування проводить центральний
офіс в залежності від виконаної
роботи. Також зазначив, що його не
повідомили про те, що заробітна плата
буде виплачуватись один раз на місяць.
Він отримував заробітну плату за
вересень у жовтні 2013 року, за жовтень у
листопаді 2010 року і так далі. Заробітну
плату виплачували один раз у
наступному місяці після
відпрацьованого місяця. Це є
порушенням норм чинного законодавства
та порушує його права. Порушення
полягають у тому, що він, як приватний
підприємець зареєстрований як платник
податку у ДПІ , а тому у нього могли бути
непорозуміння під час заповнення
декларації про доходи. Також пояснив,
що задоволення позовних вимог йому
необхідні для того, щоб він міг
звільнитись із роботи з підстав,
передбачених ч.3 ст. 38 КЗпП України.

Представник відповідача при
вирішенні позовних вимог про визнання
порядку і строків виплати заробітної
плати позивачеві незаконними та
протиправними покладається на суд,
позовні вимоги про визнання
бездіяльності відповідача щодо
неповідомлення позивача про розмір
заробітної плати протиправною не
визнав, просив відмовити у їх
задоволенні. Пояснив, що при прийомі
позивача на роботу його поставили до
відома, що посадовий оклад згідно
штатного розкладу становить 1450 грн., а
всі інші доплати, преміальні та інші
нарахування проводить центральний
офіс, відповідно до виконаної роботи.
За час роботи на підприємстві паозивач
ОСОБА_1 не звертався до бухгалтерії з
приводу розшифровки розміру його
заробітної плати, був задоволений
роботою та заробітною плато, а коли
міжним та креівництвом виник конфлікт
звернувся до суду. На час розгляду
справи ОСОБА_1 звільнений з роботи за
прогули., однак він не отримує
повідомленя та листи, які насилає йому
відповідач з приводу його звільнення
та отримання ним трудової книжки.

Заслухавши позивача, відповідача,
дослідивши докази у справі суд
приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 12.09.2013 року
позивач подав заяву до відповідача про
прийом його на роботу на посаду
охоронця з окладом згідно штатного
розкладу ( а.с. 68)

Наказом № 30-к від 12.09.2013 року
позивач був прийнятий на роботу до
відповідача на посаду охоронця ( а.с.
69).

Доказів того, що позивач
звільнений з роботи матеріали справи
не містять.

Із пояснень позивача вбачається,
що при прийомі на роботу, його було
повідомлено, про розмір посадового
окладу, згідно штатного розкладу, який
становить 1450 грн. .

Окрім того подаючи заяву про
прийом на роботу ОСОБА_1 просив
прийняти його на роботу охоронцем з
окладом згідно штатного розкладу.

Зазначені обставини свідчать про
те, що ОСОБА_1, при прийомі його на
роботу, повідомили про розмір його
посадового окладу згідно штатного
розкладу.

Пунктом 13.3 Статуту ТОВ «
Технополіс-1» передбачено, що
товариство самостійно розробляє
штатний розклад, визначає та
встановлює форму та розмір оплати
праці працівникам Товариства.

Як вбачається із виписки про
отримання заробітної плати ОСОБА_1 він
отримував заробітну плату не менше
встановленого штатним розкладом
посадового окладу, а всі інші доплати
до заробітної плати проводились
відповідачем відповідно до Статуту ,
є не постійними, не обов»язковими
платежами , не є окладом , що
передбачені штатним розкладом.

Отже відповідач , повідомивши
позивача при прийомі на роботу про
розмір посадового окладу згідно
штатного розкладу, діяв в межах
чинного законодавства та Статуту
підприємства, а тому суд не вбачає
жодних протиправних дій відповідача
при прийомі позивача на роботу та
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
визнання бездіяльності ТОВ «
Технополіс-1» протиправною в
частині неповідомлення позивача ,
при прийомі на роботу, про розмір
заробітної плати .

Частиною 1 статті 115 КЗпП України
передбачено, що заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів -
представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

У судовому засіданні встановлено, і
цієї обставини не заперечував
представник відповідача, що на
підприємстві виплачується заробітна
плата один раз на місяць.

Виплата заробітної плати один раз
місяць суперечить вимогам ч. 1 ст. 115
КЗпП України та статті 24 ЗУ « Про
оплату праці».

Позивач отримав першу заробітну плату
за вересень 2013 року у жовтні 2013 року.
Однак він працював у вересні 2013 року
неповний робочий місяць, а тому
можливо і не міг зрозуміти, що
заробітна плата виплачується на
підприємстві один раз на місяць.

Однак за повний відпрацьований робочий
місяць - жовтень, позивач отримав
заробітну плату у листопаді 2013 року,
так як і за листопад 2013 року отримав
заробітну плату у грудні 2013 року.

Отже вже у листопаді 2013 року позивач
впевнено знав про те, що на
підприємстві виплачується заробітна
плата один раз на місяць, у наступному
місяці після відпрацьованого місяця.

Частиною першою статті 233 КЗпП України
передбачено, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Позивач звернувся до суду із позовними
вимогами 7 квітня 2014 року, пропустивши
тримісячний строк позовної давності,
встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Про
поновлення строку для звернення до
суду не просив та не надавав доказів
про те, що він пропустив вказаний строк
з поважних причин.

Оскільки позивач пропустив строки
позовної давності без поважних причин,
вказані позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Позивач звільнений від сплати судового
збору при пред»явленні позову до суду.

Оскільки у задоволенні позовних вимог
позивачеві відмовлено, витрати по
справі необхідно віднести за рахунок
держави.

Керуючись ч. 1 ст. 233 КЗпП України, ст.. 10,
11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р
І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги
через Київський районний суд м.
Полтави.

Суддя
Л.М. Васильєва