Справа № 2/1203/17/2011
Провадження № 22ц/782/4793/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

Головуючого судді - Лозко Ю. П.

Суддів: Заіки В. В., Медведєва А.
М.

При секретарі :
Івасенко І. А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 17 жовтня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Луганської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання права власності на магазин та
зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа Луганська міська рада про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

29 квітня 2010 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з вказаним позовом, який згодом
уточнив, та в обґрунтування якого
вказав, що є власником ? частки
домобудівлі, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Інша частина будівлі
належала на праві власності його
батькові ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1996 року позивач почав
оформлювати документи для займання
підприємницькою діяльністю та у нього
виникла необхідність у будуванні
приміщення під магазин, внаслідок чого
він звернувся до свого батька, оскільки
останній був власником вказаної
домобудівлі, з проханням отримати
дозвіл на будівництво магазину. Також
позивач вказує, що між ними була
домовленість стосовно того, що
документи батько оформлює на своє ім'я,
а всі витрати на будівництво несе
позивач. На даний час позивач не може
використовувати магазин за його
призначенням, оскільки за життя батька
він не встиг оформити документи на
право власності на своє ім'я, та не має
можливості оформити право власності на
недобудовану будівлю магазину. У
зв'язку з вказаним в уточнених вимогах
просив суд, визнати за ним право
власності на недобудовану споруду
магазина АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулась
до суду із зустрічним позовом, в якому
вказала, що вона є донькою померлого
ОСОБА_4. Садиба АДРЕСА_1 належала на
праві особистої власності її з ОСОБА_2
батькам на підставі договору від 04.09.1952
року про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку. Також вказала, що її батько
ОСОБА_4 прибудував до житлового будинку
під. Літ. А-1 магазин під літ.Е загальною
площею 36,8 м.кв. Рішенням виконкому
Артемівської районної ради від 16.03.2000р.
№71/8 затверджений акт приймання
житлового будинку під літ. А-1 до
експлуатації з надвірними спорудами, у
тому числі і магазином під літ. Е. Таким
чином позивачка за зустрічним позовом
вважає, що вона є спадкоємницею за
законом 3/8 частин спадкового майна
після смерті її батька ОСОБА_4, однак
позбавлена можливості оформити своє
право на спадщину за законом у зв'язку з
тим, що відповідач не визнає її право на
спадок, зокрема на магазин під літ.Е. У
зв'язку з вказаним вона просить суд,
визнати за нею право власності на 3/8
частин спадкового майна у вигляді ?
частини садиби АДРЕСА_1, яке
складається з окремої квартири в
житловому будинку під літ. «А-1» з
кімнатами « 1», « 1-2», « 1-3», « 1-4»; веранди
під літ. «а», ганку під літ. «а1»,
магазину під літ. «Е», ганку під літ.
«е», погрібу під літ. «Б», літньої кухні
під літ. «Г», зливної ями під літ. «Ж»,
убиральні під літ. «В», душу під літ.
«Д», зливної ями під літ. «О», яке
відкрилося після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішити
питання пов'язане зі сплатою судових
витрат.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 17 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Луганської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання права власності на магазин
відмовлено за необґрунтованістю, та в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2, третя особа Луганська міська
рада про визнання права власності в
порядку спадкування за законом також
відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання щодо сплати
судового збору.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просив суд, змінити рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 17 жовтня 2013 року,
задовольнивши його позовні вимоги.

28 жовтня 2013 року ОСОБА_3 також
звернулась до суду з апеляційною
скаргою, в якій просила суд, змінити
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 17 жовтня 2013 року в
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадщину за законом та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким визнати за
ОСОБА_3 право власності на 3/8 частин
спадкового майна у вигляді ? частини
садиби АДРЕСА_1, яке складається з
окремої квартири в житловому будинку
під літ. «А-1» з кімнатами « 1», « 1-2», «
1-3», « 1-4»; веранди під літ. «а», ганку під
літ. «а1», магазину під літ. «Е», ганку
під літ. «е», погрібу під літ. «Б»,
літньої кухні під літ. «Г», зливної ями
під літ. «Ж», убиральні під літ. «В»,
душу під літ. «Д», зливної ями під літ.
«О», яке відкрилося після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши доповідача, вислухавши
доводи сторін, які беруть участь у
розгляді справи, дослідивши письмові
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційні
скарги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції виконано.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 та
зустрічного позову ОСОБА_3, суд
обґрунтовано виходив з положень ч.1, ч. 2
ст.331 ЦК України та, посилаючись на
рішення Артемівського районного суду
м.Луганська від 18.06.2001 року, дійшов
вірного висновку, що до прийняття
об'єкта новоствореного нерухомого
майна до експлуатації та його
державної реєстрації право власності
на цей об'єкт не виникає. Окрім того, суд
дійшов вірного висновку стосовно того,
що позивачкою за зустрічним позовом
ОСОБА_3 не надано належних та
допустимих доказів щодо
зареєстрованого майна за померлим
ОСОБА_4

Таких висновків суд першої інстанції
дійшов правильно.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
померлий ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Згідно з архівної копії договору про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку від 04.09.1952 року,
ОСОБА_4 отримав земельну ділянку
АДРЕСА_2 загальною площею 473 кв.м. (т.1
а.с.72-73).

Також згідно рішення Артемівського
райвиконкому №225/4 від 13.08.1996 року
ОСОБА_4 було надано додаткову земельну
ділянку площею 64,5 кв.м. та закріплено за
ним земельну ділянку площею 615,7 кв.м.,
для обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
АДРЕСА_1 (т.1 а.с.76)

Рішенням Артемівського райвиконкому
№249/2 від 10.09.1996 року ОСОБА_4 було надано
дозвіл на будівництво магазину
розміром 4,5х10,4м. АДРЕСА_1, та зобов'язано
ОСОБА_4 після закінчення будівництва
усі змінення у генплані зареєструвати
в облінвентбюро (т.1 а.с.77).

Рішенням Артемівського райвиконкому
№71/8 від 16.03.2000 року було затверджено
акт приймання житлового будинку літ.А-1
з житловою площею 40,10м.кв., загальною
площею 44,90м.кв. до експлуатації з
надвірними спорудами АДРЕСА_1 (т.1 а.с.78).

Як вбачається з копії акту державної
технічної комісії про готовність
закінченого будівництва об'єкту до
експлуатації від 15.03.2000 року, житловий
будинок Літ. А-1 з магазином літ. Е
АДРЕСА_1 готовий до уведення до
експлуатації ( т. 1 а.с. 79).

Також, як вбачається з матеріалів
справи, рішенням Артемівського
районного суду м.Луганська від 18.06.2001
року було визнано за ОСОБА_2 право
власності на ? частину домоволодіння
АДРЕСА_1 та розподілено домоволодіння
на дві окремі квартири. Виділено ОСОБА_2
кімнати 1-5, 1-6 та зобов'язано його
провести всі необхідні перебудови в
домоволодінні. ОСОБА_4 виділено кімнати
1, 1-2, 1-3, 1-4.

Окрім того, як вбачається зі змісту
вищевказаного рішення, ОСОБА_2 від
заявленого позову про визнання права
власності на прибудований до спірного
будинку магазин, відмовився (т.1 а.с.80).

Згідно договору оренди земельної
ділянки від 10.07.2003 року ОСОБА_4 передано
в оренду земельну ділянку площею 0,0063 га
АДРЕСА_1 під будівництво та розміщення
магазину.

Рішенням Артемівського райвиконкому
№114/18 від 27.04.2004 року надано дозвіл МКП
БТІ зареєструвати самовільно
побудовані в межах земельної ділянки
АДРЕСА_1 прибудову літ А-1 та підвал літ.
П-д.

Статтею 331 Цивільного кодексу України
визначено порядок набуття права
власності на новостворене майно та
об'єкти незавершеного будівництва.
Зокрема, у частини 2 цієї статті
зазначено, що право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. Водночас
у частині 3 цієї статті встановлено, що
до завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва.

Відповідно до ч.1, 2 ст.182 ЦК України
право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав,
їх виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Як вбачається з довідки МКП БТІ №15/43-60
від 11.01.2012р., відповідно до наявних
матеріалів технічної інвентаризації
право власності на ? частки від об'єкта
нерухомого майна, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за
ОСОБА_2 на підставі рішення
Артемівського районного суду від 18.06.2001
року справа №2-2844; за ОСОБА_4 реєстрація
права власності на ? частки від об'єкта
за вказаною адресою - не проводилась.

В матеріалах інвентаризаційної справи
міститься рішення Виконкому
Артемівської райради від 16.03.2000 року
№71/8 про прийняття до експлуатації саме
житлового будинку з надвірними
побудовами та спорудами АДРЕСА_1; а
також рішення Виконкому Артемівської
райради від 27.04.2004 року за №114/18 про
дозвіл зареєструвати самовільно
побудовані прибудову літ.А-1 та підвал
літ.П-д за даною адресою. Рішення щодо
затвердження акта приймання до
експлуатації магазину літ. Е-1 не
надане. ( т.2 а.с.81).

Згідно висновку будівельно- технічної
експертизи Луганського відділення
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз № 2540/23 від
22.04.2013 року ринкова вартість магазину з
крильцем, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, складає 86364,00 грн. З
урахуванням того, що у вказаному
магазині не виконано опалення ступень
його готовності на момент проведення
експертизи складає 94 % (т. 2 а.с. 2-8).

Таким чином, виходячи з аналізу
вищевказаних норм закону та матеріалів
справи, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позову,
оскільки будівництво магазину не
завершено, до експлуатації нерухоме
майно не прийнято, відповідно до норм
чинного законодавства не
зареєстровано, тому законні підстави
для визнання права власності за
позивачем на незавершений об'єкт
будівництва відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
стосовно того, що судом безпідставно
відмовлено йому у задоволенні позовних
вимог про визнання права власності на
магазин, тоді як ним були заявлені
вимоги про визнання права власності на
недобудовану споруду, на увагу колегії
суддів не заслуговують, оскільки
згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. До завершення
будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення
майна). Відтак ст. 331 ЦК України не
передбачена можливість визнання права
власності на недобудоване нерухоме
майно в судовому порядку.

Висновок суду першої інстанції не
суперечить вимогам ст.ст. 331, 392 ЦК
України, а також і роз'ясненням п.3
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року
відповідно до якого визнання права
власності на незавершений об'єкт
будівництва не допускається, оскільки
це суперечить змісту статті 331 ЦК
України.

Колегія суддів, також погоджується з
висновками суду, що позивачка за
зустрічним позовом ОСОБА_3 не надала
суду доказів щодо належності ОСОБА_4
зареєстрованого нерухомого майна, а
саме ? частини садиби АДРЕСА_1, яке
складається з окремої квартири в
житловому будинку під літ. «А-1» з
кімнатами « 1», « 1-2», « 1-3», « 1-4»; веранди
під літ. «а», ганку під літ. «а1»,
магазину під літ. «Е», ганку під літ.
«е», погрібу під літ. «Б», літньої кухні
під літ. «Г», зливної ями під літ. «Ж»,
убиральні під літ. «В», душу під літ.
«Д», зливної ями під літ. «О».

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Наразі, як вбачається з постанови
Другої Луганської державної
нотаріальної контори № 2637/02 31 від 14.11.2013
року про відмову у вчиненні
нотаріальних дій, 18.07.2005 року на
підставі заяви про прийняття спадщини
№999 ОСОБА_3 заведена спадкова справа №
594/2005 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
Також 24.10.2005 року надійшла заява про
прийняття спадщини №1622 від сина
померлого, ОСОБА_2 За даним Спадкового
реєстру заповіт залишений не був.

Окрім того з вказаної постанови
вбачається, що 14 листопада 2013 року до
Другої Луганської державної
нотаріальної контори звернулася
ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтв
про право на спадщину за законом на
майно, що складається з частки
житлового будинку, магазину та
земельної ділянки, розташованих за
адресою АДРЕСА_1, що належали померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, проте право
встановлювальні документи надані не
були (т.2 а.с.118-120).

Як вбачається з рішення Артемівського
районного суду м.Луганська від 18.06.2001
року ОСОБА_4 було виділено кімнати 1, 1-2,
1-3, 1-4 у домоволодінні АДРЕСА_1, однак
право власності на вказаний об'єкт
нерухомого майна не визнано, у
відповідності до вимог діючого
законодавства за ним не зареєстровано.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив ОСОБА_3 у задоволенні позову,
оскільки об'єкт спадкування фактично
відсутній та доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 в цій частині колегія суддів
вважає необґрунтованими.

Інші доводи апеляційних скарг не є
суттєвими, зводяться до не згоди з
висновками суду по оцінці доказів, але
згідно зі ст. 212 ЦПК України право
оцінки наданих доказів належить
безпосередньо суду.

Доказів, які б спростовували висновки
суду, апелянтами не надано.

Отже судова колегія приходить до
висновку, що доводи апеляційних скарг
не є суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
тому підстави для зміни оскаржуваного
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 17 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :