Справа № 199/3121/13-ц
УХВАЛА

14 січня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повторне
виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з
домоволодіння АДРЕСА_1, без надання
іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
суду із заявою про повторне виселення
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який діє також в
інтересах ОСОБА_5, із домоволодіння
АДРЕСА_1, що належить їм на праві
приватної власності на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 21.01.2003 року
державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Нікітюк Г.М.,
зареєстровано в реєстрі за №1-66.

В обґрунтуванні заявлених вимог
посилалися на те, що рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20.11.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2
виселено з домоволодіння АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10.11.2009
року було роз'яснено вищевказане
рішення та зазначено, що неповнолітня
донька ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
підлягає виселенню з даного
домоволодіння разом з батьком, як його
дитина.

20.10.2010 року рішення Апеляційного
суду від 20.11.2006 року було виконане.

Оскільки в даному домоволодінні
залишилися проживати теперішня
дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_9 та її
неповнолітній син - ОСОБА_10, 2008 року, які
заселилися в дане житлове приміщення
без згоди власників, тому рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду від 12.11.2010 року, яке набрало
чинності 17.03.2011 року, вони були виселені
з домоволодіння АДРЕСА_1.

Виходом державного виконавця до
домоволодіння АДРЕСА_1 було
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом
з неповнолітньою на той час донькою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
повторно заселилися в дане
домоволодіння та проживають в ньому по
теперішній час.

У зв'язку з цим заявники, як
власники домоволодіння, просили суд
постановити ухвалу, якою повторно
виселити ОСОБА_3, ОСОБА_2 та його доньку
ОСОБА_5 з домоволодіння АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала заяву у повному обсязі та
просила її задовольнити.

ОСОБА_3 проти її задоволення
заперечувала та додатково пояснила, що
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на теперішній час
є повнолітньою, рішення стосовно неї
про виселення не виносилось, тому вона
не може бути виселена за рішенням
Апеляційного суду від 20.11.2006 року.

Інші учасники судового процесу в
судове засідання не з'явились, причин
неявки суду не повідомили, про день та
час слухання справи повідомлялися
належним чином. Суд вважає за можливе
постановити ухвалу у їх відсутності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи,
суд вважає заявлені вимоги про
повторне виселення такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 21.01.2003 року
державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Нікітюк Г.М.,
зареєстровано в реєстрі за №1-66, на
праві приватної власності належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.16).

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20.11.2006
року власникам вказаного
домоволодіння було усунуто перешкоди в
користуванні власністю та ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 виселено з домоволодіння
АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську (а.с. 11-12).

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10.11.2009
року було роз'яснено вищевказане
рішення та зазначено, що неповнолітня
донька ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
підлягає виселенню з даного
домоволодіння разом з батьком, як його
дитина.

Згідно з Постановою державного
виконавця №В12-60/10 від 22.01.2010 року,
рішення Апеляційного суду від 20.11.2006
року, виконане (а.с.9).

Як вбачається з рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду від 12.11.2010 року, оскільки в даному
домоволодінні залишилися проживати
теперішня дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_9 та її
неповнолітній син - ОСОБА_10, 2008 року, які
заселилися в дане житлове приміщення
без згоди власників, тому вказаним
рішенням суду, яке набрало чинності
17.03.2011 року, вони були виселені з
домоволодіння АДРЕСА_1 у
м.Дніпропетровську (а.с. 13-15).

Згідно з листом в.о. начальника
управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровські
області №М-1778-02 від 17.10.12 року, виходом
державного виконавця до домоволодіння
АДРЕСА_1 було встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 разом з неповнолітньою на той
час донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, повторно заселилися в дане
домоволодіння та проживають в ньому по
теперішній час (а.с.4-5).

У судовому засіданні ОСОБА_3 не
спростовувала факту свого проживання в
даному домоволодіння на теперішній час
та свого сина ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_5.

Відповідно до п.11 ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі якщо особа самостійно вселилася у
приміщення, з якого вона була
примусово виселена, повторне її
виселення може бути здійснено
державним виконавцем на підставі
ухвали суду, який прийняв рішення про
виселення. Виконавче провадження в
такому разі підлягає поновленню за
постановою державного виконавця.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03.02.2012
року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було відмовлено у
прийнятті зави про повторне виселення
з підстав, передбачених ст.107, 115 ЦПК
України, та роз'яснено, що з даного
питання їм слід звертатися до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає заявлені вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про повторне виселення ОСОБА_3
та ОСОБА_2, який діє також в інтересах
ОСОБА_5, задовольнити частково, в
частині виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час є
повнолітньою (паспорт а.с. 18), рішення
щодо її виселення, як повнолітньої
особи, не виносилось, до неї окремо не
заявлені вимоги щодо виселення, тому в
цій частині суд вважає відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись 107 ЦПК України, ст..78 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
повторне виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з домоволодіння АДРЕСА_1, без
надання іншого житлового приміщення, -
задовольнити частково.

Повторно виселити ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з домоволодіння АДРЕСА_1, без
надання іншого житлового приміщення.

В іншій частині, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: