Справа № 565/234/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області під головуванням

судді
Малкова В.В.

при секретарі судового засідання
Бірук Н.С.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника органу опіки і піклування
-

Виконавчого комітету Кузнецовської

міської ради Рівненської області
Шпак В.М.

прокурора
Малець І.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Кузнецовського міського суду цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав,

в
с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з позовом про
позбавлення відповідача батьківських
прав щодо їх спільної дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та зміну прізвища
неповнолітнього ОСОБА_4 з прізвища
ОСОБА_4 на прізвище ОСОБА_4. Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач жодних покладених законом
на батьків обов'язків не виконує, не
бере ніякої участі у вихованні дитини,
ухиляється від сплати аліментів. Також
позбавлення відповідача батьківських
прав може мати позитивні наслідки для
неповнолітнього сина сторін, оскільки
позбавить ОСОБА_4 в майбутньому від
моральних і правових обов»язків
відносно свого батька.

В судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримала, просила їх
задоволити та пояснила, що відповідач
протягом трьох останніх років нехтує
батьківськими обов»язками, ніякої
участі в утриманні дитини не приймає.
Хоча дитині потрібно харчування, одяг,
також дитина займається спортом і
відвідує музичну школу, що потребує
матеріальних витрат, які несе виключно
вона. Після звільнення з місць
позбавлення волі відповідач не надає
кошти на утримання дитини, хоча має
таку можливість. Також пояснила, що
вона хоче щоб її син мав її прізвище, а
не прізвище батька.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
від виконання батьківських обов'язків
ніколи не ухилявся. Після звільнення з
місць позбавлення волі у 2010 році він
спілкувався з сином, допомагав
позивачу по господарству і у 2011 році
надав кошти на утримання дитини в
розімірі 500 грн.. Проте до жовтня 2013 року
не мав постійної роботи і відповідно
засобів для існування. Також пояснив,
що зараз час від часу спілкується з
сином, проте позивач налаштовує сина
проти нього, відповідно його участь у
вихованні сина штучно обмежена
позивачем. Крім того, з жовтня 2013 по
березень 2014 він постійно проживав та
працював в іншому місті і у зв»язку з
характером роботи не міг приймати
участь у вихованні сина.

В судовому засіданні представник
органу опіки і піклування просила
позбавити відповідача батьківських
прав і дала наступні пояснення.
Протягом останніх 3-х років відповідач
свідомо нехтував інтересами
неповнолітнього сина і не займався
його вихованням. Рішенням виконавчого
комітету Кузнецовської міської ради
затверджено висновок про можливість
позбавлення відповідача батьківських
прав. Підставою для прийняття органом
опіки і піклування вказаного рішення
стало ухилення відповідача від
виконання батьківських обов"язків.

На запитання суду чи встановлювались
при прийнятті рішення про можливість
позбавлення відповідача батьківських
прав причини, через які відповідач з
липня 2010 по вересень 2013 не надавав
кошти на утримання сина і не сплачував
аліменти, представник органу опіки і
піклування відповіді не дала. Також
представник не пояснила чи
з»ясовувались органом опіки і
піклування причини, через які
відповідач ухилявся від виконання
батьківських обов»язків і тривалість
такої поведінки відповідача.

Прокурор в судовому засіданні просив
позовні вимоги задоволити.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши наявні в
справі письмові докази, керуючись
законом і внутрішнім переконанням, суд
прийшов до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.21). Шлюб
між позивачнем і відповідачем
розірвано у 2005 році, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8).
Позивач проживає разом з сином ОСОБА_4 у
АДРЕСА_1. Відповідач проживає окремо
від позивача і їх сина. З 17.04.2008 року
відповідач утримувався під вартою. У 2009
році відповідач був засуджений до
позбавлення волі на строк два роки за
вчинення злочину, передбаченого ч.1
ст.121 КК - завдання тяжких тілесних
ушкоджень гр.ОСОБА_5. Відповідач має
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання сина з липня 2010 року по
вересень 2013 року, заборгованість
становить 22961,41 грн., аліменти
присуджені рішенням Кузнецовського
міського суду від 18.05.2005 року, що
підтверджується довідкою-розрахунком
(а.с.16). Як слідує із записів в трудовій
книжці відповідача він 29.06.2008 року
звільнений з роботи, отримував
допомогу по безробіттю протягом шести
місяців у 2011 році, у червні - серпні 2011
року працював у ВАТ
«Південтеплоенергомонтаж».
Відомостей, з яких державний
виконавець у вказаний період не вжив
заходів по стягненню з відповідача
присуджених судовим рішенням
аліментів на утримання
неповнолітнього сина, не здобуто. В
свою чергу відповідач не повідомив
виконавчу службу про отримання
допомоги по безробіттю і
працевлаштування у 2011 році, причину
пояснити не зміг. З 9 жовтня 2013 року по
17.03.2014 року відповідач працював в ТОВ
«Укртеплоенергомонтаж» монтажником,
підприємство розташоване в місті
Києві, що підтверджується записами
№22-№24 в трудовій книжці.

З висновку органу опіки і піклування -
виконавчого комітету Кузнецовської
міської ради, затвердженого рішенням
виконавчого комітету Кузнецовської
міської ради № 256 від 26.12.2013 року (далі-
висновок органу опіки і піклування),
вбачається, що орган опіки і піклування
вважає можливим позбавити відповідача
батьківських прав щодо малолітнього
сина ОСОБА_4, оскільки відповідач
ухиляється від виконання батьківських,
а саме - батько, ОСОБА_2 не піклується
про фізичний і духовний розвиток, життя
та здоров»я, навчання та підготовку до
самостійного життя малолітнього сина
ОСОБА_4.Висновок органу опіки і
піклування грунтується на рішенні
комісії з питань захисту прав дитини
при виконавчому комітеті
Кузнецовської міської ради від 10.12.2013
року. Цим рішенням рекомендовано
позбавити відповідача батьківських
прав. Також висновок грунтується на:
актах обстеження квартири в якій
проживають позивач і її з відповідачем
малолітній син ОСОБА_4; даних про місце
роботи і заробіток позивача; фактах
невиконання судового рішення про
стягнення з відповідача аліментів і
наявності у відповідача
заборгованості по аліментах з липня 2010
по вересень 2013.

Також у висновку органу опіки і
піклування вказано, що працівники
служби у справах дітей неодноразово
спілкувались з відповідачем по
телефону, відповідач повідомив, що не
спілкується з сином, на даний час
знаходиться в місті Києві, не сплачує
аліменти через відсутність постійної
роботи.

Будь-яких підтверджень надіслання
відповідачу офіційного виклику
(запрошення) на засідання комісії по
захисту прав дитини, що відбулось 10.12.2013
року, позивач та представник органу
опіки і піклування не надали.

Згідно вимог СК України, орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок про можливість позбавлення
особи батьківських прав щодо дитини на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи (ч. 5
ст. 19 СК України). При цьому суд може не
погодитися із висновком органу опіки
та піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

На думку суду, висновок органу опіки і
піклування є недостатньо
обгрунтованим. Так, у цьому висновку
відсутні посилання на достатні
підстави, з яких виходив орган опіки і
піклування дійшовши висновку про
ухилення відповідача від виконання
батьківських обов'язків. Також з цього
висновку слідує, що органом опіки і
піклування не досліджувались і не
встановлювались обставини, через які
відповідач має заборгованість по
сплаті аліментів, чи свідомо
відповідач не займається вихованням
сина, тривалість ухилення від
виконання батьківських обов»язків, чи
існують обставини, які позбавили
відповідача можливості у визначений
період приймати повноцінну участь у
вихованні сина, думку самої дитини.
Крім того, у висновку органу опіки і
піклування вказано, що відповідач на
даний час не спілкується з сином,
оскільки перебуває в місті Києві.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я та
всебічний розвиток, готувати дитину до
самостійного життя. Згідно ст.164 СК
України, батько та мати можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він: не забрали дитину з
полового будинку або з іншого закладу
охорони здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60
ЦПК України. У цьому випадку особа, яка
подала позов про позбавлення
батьківських прав із підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України,
повинна довести, що батьки (один із
батьків) ухиляються від виконання
своїх обов'язків з виховання дитини. У
свою чергу батьки (один із батьків)
мають довести, що вони належним чином
виконують свої батьківські обов'язки.

Позивач пояснила, що відповідач на
протязі трьох останніх років жодних
покладених законом на батьків
обов'язків не виконує, не допомагає
матеріально, будь-якої участі у
вихованні сина не бере.

В свою чергу, відповідач пояснив, що він
тривалий час проживав і працював в
місті Києві і за характером роботи не
міг братии повноцінну участь у
вихованні сина, крім того, позивач
перешкоджає йому спілкуватись з сином.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,
16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Тобто застосовуючи захід впливу на
батьків (одного з батьків) дитини у
вигляді позбавлення батьківських прав,
суд повинен виходити із того, що
позивач незаперечно довів свідоме
нехтування відповідачем своїми
батьківськими обов"язками.

В свою чергу, надані позивачем докази
не підтверджують саме свідомого
нехтування відповідачем батьківськими
обов»язками щодо сина. Наявність у
відповідача заборгованості по сплаті
аліментів та неповідомлення
відповідачем державного виконавця про
отримані у 2011 році доходи не є
достатніми підставами для позбавлення
відповідача батьківських прав.

Також розглядаючи справи про
позбавлення особи батьківських прав
відносно неповнолітньої дитини суд має
враховувати, що цей захід є виключним
заходом впливу на батьків (одного з
батьків), коли інші заходи впливу
виявились безрезультатними.

Разом з тим, позивач, представник
органу опіки і піклування та прокурор
не надали доказів про застосування до
відповідача передбачених КУАП заходів
впливу, зокрема притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст.184 КУАП у зв»язку з невиконанням
батьківських обов»язків щодо сина
ОСОБА_4. Також не підтверджено, що
відповідач піддавався кримінальному
переслідуванню у зв»зку з умисним
невиконанням судового рішення про
стягнення з нього аліментів.

Таким чином, вимогу позивача про
позбавлення відповідача батьківських
прав щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд
вважає необґрунтованою.

Не підлягає задоволенню вимога
позивача про зміну прізвища
неповнолітнього сина, оскільки
прізвище дитини було визначене за
згодою обох батьків, які мають різні
прізвища, згідно ст.145 СК. Як
передбачено ч.5 ст. 148 СК питання про
зміну прізвища дитини вирішується
батьками, а в разі спору органом опіки і
піклування або судом. Проте в позові не
вказано, що між позивачем і
відповідачем виник спір про зміну
прізвища неповнолітнього сина сторін,
також не вказані підстави, з яких
позивач просить змінити прізвище
неповнолітнього сина з ОСОБА_4 на
ОСОБА_1.

Відповідачем судові витрати по справі
не понесені.

На підставі наведенного та керуючись
ст.ст. 19, 150, 145, 148, 164, 165 СК України, ст.ст.
10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, -

в и р і
ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та зміну прізвища
неповнолітнього ОСОБА_4 з прізвища
ОСОБА_4 на прізвище ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до Апеляційного суду
Рівненської області через
Кузнецовський міський суд.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлено і
підписано головуючим 24 березня 2014 року