У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Харківського регіонального інституту
державного управління Національної
академії державного управління при
Президентові України, третя особа -
ОСОБА_4, про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом до
Харківського регіонального інституту
державного управління Національної
академії державного управління при
Президентові України, в якому просив
поновити його на роботі на посаді
доцента кафедри інформаційних
технологій і систем управління з 01
липня 2013 року.

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що з 06 вересня 2006 року
він працював у Харківському
регіональному інституті державного
управління Національної академії
державного управління при
Президентові України на посаді доцента
кафедри інформатизації державного
управління за контрактом, а з 01 липня 2007
року - за строковим трудовим договором,
який з того часу неодноразово
переукладався і повинен був
закінчитися 30 червня 2013 року.

Вказав, що наказом директора
Харківському регіональному інституті
державного управління Національної
академії державного управління при
Президентові України від 27 червня 2013
року його було звільнено із займаної
посади у зв'язку із закінченням
строкового договору.

Позивач вважав своє звільнення
незаконним та таким, що не відповідає
вимогам чинного законодавства, зокрема
ст. ст. 22, 23, 39-1 КЗпП України, а тому
просив задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 29 серпня
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 07 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 29 серпня 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, встановлених п. 5. ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ч. 2 ст. 23, ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник
посилається на копію ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 лютого 2010 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Ленінського районного суду
м. Харкова від 22 червня 2009 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 01 жовтня 2009 року в справі за
позовом про визнання звільнення
незаконним, стягнення заборгованості
із заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди, якою оскаржувані
рішення скасовано, а справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» роз'яснено, що
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин, посилання
ОСОБА_3 на ухвалу суду касаційної
інстанції від 24 лютого 2010 року, якою
скасовано судові рішення з передачею
справи на новий розгляд, не є
підтвердженням підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України, а тому за цими прикладами
судових рішень касаційної інстанції
справа у допуску до провадження
Верховного Суду України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Харківського регіонального
інституту державного управління
Національної академії державного
управління при Президентові України,
третя особа - ОСОБА_4, про поновлення на
роботі, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 листопада 2013
року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Т.О. Писана