Справа № 308/2594/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Ференц А.М.

при секретарі: Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на рухоме майно та звільнення його з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та Районного відділу ДВС Ужгородського МУЮ про визнання права власності на рухоме майно та звільнення його з-під арешту.

Позов мотивує тим, що 15 червня 2012 року він придбав у ОСОБА_2 наступні транспортні засоби:

- н/причіп бортовий Е, марки VANHOOL, реєстраційний № НОМЕР_1, модель VH 323 SF, 1980 року випуску, колір синій, шасі (рама) № VH323SF21155, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 13.03.2003 року Ужгородським МРЕВ. За вказаний н/ причіп ОСОБА_2 отримав від нього кошти в сумі 8 000 (вісім тис.) грн.

- транспортний засіб марки RENAULT, модель MAGNUM AE 430 ТІ, тип сідловий тягач Е, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) VF11GTA300000033, 1997 року випуску, зеленого кольору, зареєстрований 23.04.2009 року Ужгородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Закарпатській області. За вказаний транспортний засіб ОСОБА_2 отримав від нього кошти в сумі 25 000 (двадцять пять тис.) грн.

- н/причіп бортовий Е, марки SCHMITZ, реєстраційний № НОМЕР_3, модель SPR 24, 1997 року випуску, колір - червоний, шасі (рама) № WSMS253, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 11.11.2010 року Ужгородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Закарпатській області. За вказаний н/ причіп ОСОБА_2 отримав від нього кошти в сумі 10 000 (десять тис.) грн.

- н/причіп бортовий Е, марки KOEGEL, реєстраційний № НОМЕР_4, модель SN 24, 1996 року випуску, колір - сірий, шасі (рама) № WKOSN0024T7170800, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 28.03.2007 року Ужгородським МРВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області. За вказаний н/ причіп ОСОБА_2 отримав від нього кошти в сумі 10 000 (десять тис.) грн.

За вказані транспортні засоби ОСОБА_2 отримав 53 000 (пятдесят тис.) грн., про що ним була дана розписка та укладений договір купівлі продажу.

Враховуючи що в нього на той момент не було коштів на постанову вказаних транспортних засобів на облік в органах ДАІ, з обліку його не знімав, а уклав договір купівлі продажу, згідно якого транспортні засоби перейшли у його власність.

Звернувшись через деякий час до МРЕО з метою переоформлення автомобіля на своє ім'я, з'ясувалось, що на вказані транспортні засоби постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського МУЮ накладено арешт від 19.10.2012 року за виконавчим провадженням № 34808484.

Вказує, що він фактично являється власником даних транспортних засобів на законних підставах, оскільки сплатив за них повну вартість та в подальшому покращив їх стан, шляхом здійснення ремонтних робіт та заміни їх зношених частин.

У звязку із цим, просить суд визнати за ним право власності на вказані транспортні засоби та зняти з них арешт. Також позов підтримує та просив справу розглянути у його відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, водночас від нього надійшла заява в якій він просить справу розглянути в його відсутності та згідно якої він позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Районного відділу ДВС Ужгородського МУЮ, в судове засідання не зявився, однак згідно поданої ним заяви, просить справу розглянути в їх відсутності та прийняти рішення згідно діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду.

15 червня 2012 року відповідачем ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу та написано розписку, за умовами яких останній продав та уповноважив ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися належними йому на підставі свідоцтв про державну реєстрацію транспортними засобами.

Положенням п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Таким чином, договір купівлі - продажу транспортного засобу, повинен був укладатися в письмовій формі, оскільки, сума даного договору перевищувала 20 розмірів неоподаткованих мінімумів доходів громадян та підлягав державній реєстрації, оскільки, право власності на транспортний засіб згідно закону підлягає державній реєстрації.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 237 та ч. 1 ст. 224 ЦК України, сам договір купівлі - продажу свідчить про виникнення правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Також, як встановлено, що насправді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися, що вказаний вище автомобіль переходить у власність останнього, за що позивач сплатив грошову суму в розмірі 53 000 грн. у рахунок вартості автомобіля і при цьому сторони досягли домовленостей щодо всіх істотних умов договору купівлі - продажу.

Право розпоряджатися транспортними засобами, згідно досягнутих домовленостей, мав тільки ОСОБА_1 оскільки саме він сплачував кошти за транспортні засоби, а факт отримання ОСОБА_2 грошей у сумі 53 000 грн. від ОСОБА_1 у рахунок вартості автомобіля стверджується наявною в матеріалах справи письмовою розпискою.

Згідно зі ст. 655 ЦК України, якщо одна сторона передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а друга сторона приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму - це є договір купівлі - продажу.

Отже, в даному випадку судом встановлено, що укладаючи договір та розписку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бажали насправді вчинити саме договір купівлі - продажу, якому відповідала їхня внутрішня воля.

Зважаючи на такі обставини, як наявність досягнутої між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згоди щодо всіх істотних умов договору, відбулося виконання договору, оскільки останній передав ОСОБА_1 транспортні засоби та реєстраційні документи на них, а той у свою чергу прийняв їх та сплатив ОСОБА_2 його вартість.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 334 ЦК України, право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що спірні транспортні засоби були передані позивачу по справі одразу після укладення договору, підписання розписки та сплати ОСОБА_2 грошових коштів у рахунок вартості транспортних засобів. На час придбання позивачем спірних транспортних засобів вони не перебували під банківською заставою, арештом або іншими обтяженнями рухомого майна.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у випадку коли наявність субєктивного права власника підлягає сумніву якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині визнання за позивачем права власності на вказаний автомобіль є обгрунтовним та підлягає до задоволення.

Разом з тим, постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського МУЮ від 19.10.2012 року накладено арешт на все майно за виконавчим провадженням № 34808484 «про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Промінвест банк у м. Ужгороді 270 173,91 грн. боргу».

Судом встановлено, що на момент накладення арешту на все майно ОСОБА_2 транспортні засоби знаходилися в користуванні та розпорядженні позивача і накладений арешт на вказані транспортні засоби перешкоджає позивачу користуватися ним та порушує його права, як власника даних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з - під арешту.

Враховуючи те, що арешт на вказані транспортні засоби був накладений за виконавчим провадженням про стягнення боргу з ОСОБА_2, а останній не є власником даних транспортних засобів, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо зняття арешту з них підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 237, 244, 328, 334, 391, 392, 655 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 5, 14, 60, 81, 174, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на рухоме майно та звільнення його з-під арешту - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- н/причіп бортовий Е, марки VANHOOL, реєстраційний № НОМЕР_1, модель VH 323 SF, 1980 року випуску, колір синій, шасі (рама) № VH323SF21155, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 13.03.2003 року Ужгородським МРЕВ.

- транспортний засіб марки RENAULT, модель MAGNUM AE 430 ТІ, тип сідловий тягач Е, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) VF11GTA300000033, 1997 року випуску, зеленого кольору, зареєстрований 23.04.2009 року Ужгородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Закарпатській області.

- н/причіп бортовий Е, марки SCHMITZ, реєстраційний № НОМЕР_3, модель SPR 24, 1997 року випуску, колір - червоний, шасі (рама) № WSMS253, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 11.11.2010 року Ужгородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Закарпатській області.

- н/причіп бортовий Е, марки KOEGEL, реєстраційний № НОМЕР_4, модель SN 24, 1996 року випуску, колір - сірий, шасі (рама) № WKOSN0024T7170800, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 28.03.2007 року Ужгородським МРВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Зняти арешт з транспортних засобів, а саме:

- н/причіп бортовий Е, марки VANHOOL, реєстраційний № НОМЕР_1, модель VH 323 SF, 1980 року випуску, колір синій, шасі (рама) № VH323SF21155, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 13.03.2003 року Ужгородським МРЕВ;

- автомобіль марки RENAULT, модель MAGNUM AE 430 ТІ, тип сідловий тягач Е, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) VF11GTA300000033, 1997 року випуску, зеленого кольору, зареєстрований 23.04.2009 року Ужгородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Закарпатській області;

- н/причіп бортовий Е, марки SCHMITZ, реєстраційний № НОМЕР_3, модель SPR 24, 1997 року випуску, колір - червоний, шасі (рама) № WSMS253, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 11.11.2010 року Ужгородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Закарпатській області;

- н/причіп бортовий Е, марки KOEGEL, реєстраційний № НОМЕР_4, модель SN 24, 1996 року випуску, колір - сірий, шасі (рама) № WKOSN0024T7170800, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане 28.03.2007 року Ужгородським МРВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області

накладений 19.10.2012 року постановою старшого державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського управління юстиції ОСОБА_3 за виконавчим провадженням № 34808484.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4