У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Брусницька
сільська рада Кіцманського району
Чернівецької області, про усунення
перешкод у користуванні проїздом за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 13 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що його сусідкою
ОСОБА_5 самовільно захоплено земельну
ділянку між їхніми житловими будинками
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, яка з давнього часу
слугувала проїздом загального
користування до саду та городів
багатьох людей с. Кальнівці. Більше
того, відповідачем здійснено обмеження
доступу до дороги шляхом самовільного
встановлення бетонної огорожі, що є
порушенням всіх норм земельного
законодавства. Звернувшись до
Брусницької сільської ради
Кіцманського району Чернівецької
області з проханням вирішення цього
спору, комісією в складі
землевпорядника Новака В.І. та
депутата сільської ради Івашина В.О. 12
вересня 2011 року було складено акт,
згідно з яким ОСОБА_5 дійсно незаконно
забороняє йому проїзд до присадибної
ділянки, який рішенням 8-ї сесії
сільської ради від 14 жовтня 2011
року затверджено і надано йому дозвіл
до під'їзду до земельної ділянки.
Зазначав, що вже більше року рішення
Брусницької сільської ради
Кіцманського району Чернівецької
області від 14 жовтня 2011 року не
виконується, відповідач самовільно
продовжує користуватись ділянкою, на
якій розміщена дорога загального
користування та природній водотік,
обгородивши їх бетонною огорожею, та
своїми самовільними і незаконними
діями порушує не тільки його права та
інтереси, але й інших
землекористувачів, які не можуть
отримати доступ до своїх ділянок.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив
суд зобов'язати ОСОБА_5 усунути
перешкоди у користуванні проїздом
(дорогою) між господарствами за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, шляхом
демонтажу (знесення) бетонної огорожі й
воріт, перенесення їх з проїжджої
частини проходу.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 13
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2013
року, позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_5 усунути ОСОБА_4 перешкоди у
користуванні проїздом (дорогою) між
господарствами за адресою: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, шляхом демонтажу (знесення)
бетонної огорожі і воріт, перенесення
їх з проїжджої частини проходу.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що права
позивача порушені, а відповідач не мала
законних підстав для користування
спірною земельною ділянкою.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 13
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 25 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта