Справа № 530/310/14-ц
Номер провадження 2/530/222/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Зіньківський
районний суд Полтавської області в
складі головуючого судді Дігтяр М.І.
розглянувши у судовому засіданні в
місті Зіньків Полтавської області
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
Власівської сільської ради,

районної
державної адміністрації Зіньківського
району

Полтавської
області про визнання права власності
на

невитребувану
земельну частку (пай) в порядку

спадкування,-

в с т
а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до
Зіньківського районного суду
Полтавської області з позовом до
Власівської сільської ради, районної
державної адміністрації Зіньківського
району Полтавської області про
визнання права власності на
невитребувану земельну частку (пай) в
порядку спадкування.

В судове засідання сторони не
з'явилися, позивач ОСОБА_1 надіслала до
суду заяву про розгляд справи у її
відсутності, заявлені позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
представник відповідача головний
спеціаліст юридичного відділу апарату
райдержадміністрації Пилипенко Є.С.
направив до суду клопотання про
розгляд цивільної справи за
відсутності відповідача на позовні
вимоги не заперечує, представник
відповідача сільський голова
Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області Хоменко С.І. надіслав заяву в
якій просить справу слухати без їхньої
участі.

Суд вирішив за можливе
розглядати справу у відсутності
сторін, на підставі наявних у справі
доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК
України.

Суд прийнявши до уваги заяви
сторін, дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі, приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до
Власівської сільської ради, районної
державної адміністрації Зіньківського
району Полтавської області про
визнання права власності на
невитребувану земельну частку (пай) в
порядку спадкування, підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
селі Лютенські Будища, Зіньківського
району, Полтавської області. Її матір'ю
в свідоцтві про народження записана
ОСОБА_9, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3
року, а в графі "батько" записано
"ОСОБА_6". Мати позивачки ОСОБА_9, шлюб не
укладала.

Батьками матері позивачки, а її
бабусею і дідусем були ОСОБА_6 та
ОСОБА_7.

Крім матері позивачки , ОСОБА_9, у
бабусі та дідуся позивачки, була ще
донька, тобто її тітка ОСОБА_4, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ОСОБА_4 шлюбу не укладала і дітей не
мала.

ОСОБА_4 25 грудня 1978 року склала
заповіт на позивача ОСОБА_1, свою
племінницю, в якому заповідала їй своє
домоволодіння , що знаходиться в селі
Власівка, Зіньківського району,
Полтавської області.

ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1, а з 14
березня 1996 року і до дня смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживала в
господарстві племінниці - ОСОБА_1, тобто
в позивачки за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

На час складання заповіту ОСОБА_4 не
могла припустити того, що у її
приватній власності буде перебувати
земельна ділянка (пай) у розмірі 3,42 га.
на території Власівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області, як колишнього працівника КСП
імені Толбухіна, право на яку
підтверджується Сертифікатом на право
на земельну частку (пай) серії РН № 784969.
Після того, як ОСОБА_4 отримала
сертифікат на право на земельну частку
(пай), то вона не встигла внести зміни до
заповіту в силу своєї юридичної
неосвідченості та слабкого стану
здоров'я, а невдовзі померла.

ОСОБА_4 позивач забрала для
проживання до себе 14 березня 1996 року,
перевозячи її речі до себе, але
сертифікату на право на земельну
частку (пай), серед її речей позивач не
знайшла, а ОСОБА_4 про його існування не
згадувала, тому позивач і не знала про
те, що вона його отримала. Таким чином,
про існування вищезазначеного
сертифікату позивач дізналася лише
наприкінці 2013 року. Звернувшись до
Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, позивачу повідомили, що
сертифікат на ім'я ОСОБА_4 дійсно
видавався.

Оскільки сертифікат було
втрачено, то позивач, як єдина
спадкоємиця померлої ОСОБА_4подала
оголошення в газету про втрату
сертифіката.

Внаслідок таких дій ОСОБА_1, як
спадкоємець за заповітом і за законом
фактично прийняла спадщину, що
залишилася після померлої, а саме в
шестимісячний строк після її смерті
користувалася майном та сплачувала
різні платежі.

Маючи намір успадкувати
зазначений сертифікат на право на
земельну ділянку, що залишився після
смерті ОСОБА_4 позивач звернулася до
Державної нотаріальної контори,
державного нотаріуса ОСОБА_8, але
отримала відмову у видачі свідоцтва
про право на спадщину на сертифікат на
земельну частку (пай) розміром 3,42
умовних кадастрових гектарів, оскільки
на момент смерті діяв Цивільний Кодекс
України від 18 липня 1963 року № 540-VI, за
яким було передбачено, що племінники до
кола спадкоємців за законом не
включені, тому позивач змушена
звернутися до суду.

Факт того, що при житті ОСОБА_4
мала на праві приватної власності
земельну ділянку розміром 3,42 ум.кад.га.,
підтверджується, довідкою відділу
Держземагенства у Зіньківському
районі про грошову оцінку земельної
ділянки належної ОСОБА_4 за № 01-09/100 від
07 лютого 2014 року, постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 07 лютого 2014 року, сертифікатом на
право на земельну частку (пай) серія РН
№ 784969 виданого 29 січня 2014 року
Зіньківською районною державною
адміністрацією.

Дослідивши матеріали справи, суд
знаходить, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60,
212, 197 ЦПК України, суд -

В И Р
І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканкою АДРЕСА_2 право власності на
земельну частку (пай) розміром 3,42
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї ділянки в натурі
(на місцевості), згідно сертифіката на
право на земельну частку (пай) серія РН
№ 784969 виданого 29 січня 2014 року
Зіньківською районною державною
адміністрацією після померлої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 року в селі Заїченці,
Зіньківського району, Полтавської
області.

Рішення може бути оскаржено на
протязі 10 днів.

СуддяМ. І. Дігтяр