АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 753/3423/13
Головуючий у 1-ій інстанції - Шклянка
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року колегія суддів
cудової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - Музичко
С.Г.

суддів -
Прокопчук Н.О.,Саліхова В.В.,

при секретарі -Шалапуда
Н.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» Кочіна Геннадія
Івановича на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 серпня 2014
року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного Товариства
«УкрСиббанк Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про визнання договору
поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 11 серпня 2014 року позов ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за кредитним договором
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1 221 987,83
грн., 79 848,69 грн. пені, а всього 1 229 976,52
грн.

В задоволенні позовних вимог ПАТ
«Укрсиббанк» до ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ «
УкрСиббанк» про визнання договору
поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від
24 липня 2008 року №217435, укладений між
ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 3341
грн. та стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на
користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 243,60
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ПАТ «УкрСиббанк» Кочін
Г.І. подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови позовних
вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості в
солідарному порядку та в частині
задоволення зустрічних вимог ОСОБА_4 до
АТ «Укрсиббанк» про визнання договору
поруки №217435 від 15.07.2008 р., припиненим та
винести нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги АТ
«Укрсиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення в
солідарному порядку заборгованості у
розмірі 152882,25 доларів США та пені у
розмірі 79 848,69 грн., в задоволенні
зустрічних вимог ОСОБА_4 про визнання
договору поруки від 15.07.2008 р.
припиненим.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що відповідач умови договору виконує
не належним чином, заборгованість не
погашена, а відтак дія кредитного
договору не припинилась, підстав для
застосування положень ч.4 ст.559 ЦПК
України відсутні.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просила
відхилити апеляційну скаргу, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк»
КочінГ.І. просив рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
банку задовольнити в повному обсязі.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ПАТ «УкрСиббанк» суд першої інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконав, а заборгованість у повному
обсязі не погашена.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в
частині визнання недійсним договору
поруки, суд першої інстанції керувався
ч.4 ст. 559 ЦК України та виходив з того, що
договір поруки припинив свою дію 30.07.2010
року, а банк з вимогою до поручителя
звернувся лише 28.12.2012 року, тобто після
спливу строку в шість місяців.

Колегія суддів, перевіривши
правильність рішення в межах доводів
апеляційної скарги, погоджується з
висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 638 цього ж Кодексу договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.07.2008 року між АКБ «УкрСиббанк»
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0. За цим договором відповідачу
було надано кредит в розмірі 95 000 дол.
США на споживчі потреби, зі сплатою 14,5%
річних шляхом сплати ануїтентних
платежів у розмірі 1 505 доларів США.

Згідно з договором поруки № 217435 від
15.07.2008 року, ОСОБА_4. на добровільних
засадах взяла на себе зобов'язання
перед АКБ «УкрСиббанк» відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_3 які виникають з
умов договору № .

Відповідно до п.1,3 договору поруки
ОСОБА_4 погодилась, що у випадку
невиконання ОСОБА_3 взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору,
вона несе солідарну відповідальність
перед позивачем у тому ж обсязі, що і
ОСОБА_3

В порушення умов договору,
заборгованість по кредиту та відсотки
за користування кредитом відповідачі
не сплачували, умови договору виконані
не були, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 20.02.2013
року становила 152 882,25 доларів США, що за
курсом НБУ становить 1 221 987,83 грн. та
пеня 79 848,69 грн., з яких сума
заборгованості за кредитом - 92 791,74
доларів США, що за курсом НБУ складає 17
771,59 грн., прострочена заборгованість
по відсоткам - 60 090,51 доларів США, пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 23 407,96 грн., пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за процентами - 56 440,73 грн.

З огляду на наведене, вірним є висновок
суду першої інстанції про те, що
відповідно до вимог ст. ст. 1046-1050 ЦК
України підлягає стягненню з ОСОБА_3 на
користь позивача ПАТ «УкрСиббанк»
сума боргу в розмірі 1229976,52 грн.

Відповідно до частини першої статті 553
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

За правилом ч.4 ст. 559 ЦК порука
припиняється, зокрема, після
закінчення строку встановленого в
договорі поруки. У разі якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного в'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

За змістом положень ч. 4 ст. 559 ЦК України
для припинення поруки має настати
декілька умов: настання строку,
визначеного у договорі поруки, або
настання строку виконання основного
зобов'язання; непред'явлення вимог до
поручителя протягом шести місяців з
дня настання такого строку. При цьому
строк настання виконання основного
зобов'язання може настати у строк,
визначений договором або законом.

Договором поруки не визначено строк,
після закінчення якого порука
припиняється, оскільки згідно з п. 3.1
цього договору встановлено, що він діє
до моменту припинення дії основного
договору.

У справі 6-78цс12 Верховний Суд України
зробив правовий висновок, якщо в
договорі поруки не встановлено строку,
після якого порука припиняється, умова
договору поруки про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України,
тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України,
тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи слідує, що позивач
30.12.2009 року вручив відповідачу ОСОБА_3
вимогу №135-281763, в якій вимагав від
останнього усунути порушення умов
кредитного договору протягом тридцяти
днів з моменту отримання цієї вимоги.
(а.с.149). Термін повернення кредиту
настав 30.01.2010 року.

Однак позивач пред'явив ОСОБА_4 вимогу
про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій лише у лютому 2013 року,
тобто зі спливом встановленого
частиною четвертою статті 559 ЦК України
шестимісячного строку.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» Кочіна Геннадія
Івановича відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді