АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Гончарук В.П.. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

за участю: представників
позивача Боднар О.О.,
Голікова А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Центральне регіональне управління»
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ
«Нафтогазообладнання» та ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в жовтні 2013 року до
суду з із вищевказаним позовом ставив
питання про стягнення у солідарному
порядку із ТОВ «Нафтогазообладнання»
та ОСОБА_5 суми заборгованості у
розмірі 5 857 274,59 гривень, яка включає в
себе заборгованість за основним
боргом, заборгованість по нарахованих
відсотках за користування кредитними
коштами, а також заборгованості по пені
за несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків за користування кредитними
коштами, з підстав неналежного
виконання зобов'язань по кредитному
договору та договору поруки від 27 липня
2011 року.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року, позовні вимоги було задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ
«Нафтогазообладнання» та ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Центральне регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованість основної суми
боргу у розмірі 4 499 972 гривни,
заборгованість по нарахованих
відсотках за користування кредитними
коштами у розмірі 1 038 101 гривни, пеня за
несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 319 240 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

18 серпня 2014 року Дніпровським районним
судом міста Києва була постановлена
ухвала, за якою заява ОСОБА_5 про
перегляд заочного рішення була
залишена без задоволення.

Також ухвалою Дніпровського районного
суду м. Києва від 24.04.2014 року було
внесено виправлення до заочного
рішення цього ж суду від 12 березня 2014
року, а саме в частині „
заборгованість основної суми боргу у
розмірі 4 499 942, 02 гривень,
заборгованість по нарахованим
відсоткам за користування кредитними
коштами у розмірі 1 038 101, 74 гривень, пеня
за несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 319 240, 23 гривни.

Не погоджуючись із заочним рішення
суду відповідач ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу та ставив питання
про його скасування, постановлення
нового про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі. Вказуючи на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт будучи належним чином
повідомленим про розгляд справи
повторно не з'явився у судове
засідання, вказуючи на необхідність
відкладення розгляду справи у зв'язку з
перебуванням у відрядженні його
представника, надаючи разом з заявою
копію листка непрацездатності на
підтвердження своєї неявки у минуле
судове засідання - 20.11.2014 року. Беручи
до уваги, що неявка апелянта є
повторною, судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутність в силу вимог ст.305 ЦПК
України.

Представники позивача не визнали
подану апеляційну скаргу, заперечували
проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення осіб що з'явилися
в судове засідання, вивчивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 27.07.2011 року між АТ
„Банк „Фінанси та кредит" та ТОВ
„Нафтогазобладнання" укладено
договір про не відновлювальну кредитну
лінію, до якого 21.12.2011 року було
укладено додаткову угоду №1 та 16.02.2012
року додаткову угоду № 2, за якими
позивач надав відповідачу у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платіжні
кредитні ресурси в сумі 4 500 000 гривень з
терміном погашення кредитних ресурсів
до 26.07.2013 року з оплатою по процентним
ставкам, встановленими умовами
договору.

27.07.2011 року між АТ „Банк „Фінанси та
Кредит" та ОСОБА_5 було укладено договір
поруки в забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ „Нафтогазобладнання".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з вимог ст. 525
ЦК України, та зазначав, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору. А тому, з
урахуванням вимог ст. 1054 ЦК України,
позичальник повинен повернути кредит
та сплатити визначені умовами договору
додаткові витрати.

З урахуванням того, що поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, суд вважав
вимоги позивача доведеними та такими
що підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює. Задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянт вказував на те, що
судом першої інстанції було
безпідставно збільшено суму стягнення
коштів з відповідачів по справі,
оскільки у резолютивній частині
рішення стягненню підлягають наступні
суми: 4 499 942 гривни основної
заборгованості, 1 038 101 гривни
заборгованість по нарахованим
відсоткам за користування кредитними
коштами, 319 240 гривни пені за
несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків за користування кредитними
коштами, а також сума сплаченого
судового збору, а всього сума до
стягнення підлягає 5 860 725, 59 гривни, яка
не відповідає дійсності, якщо
підсумувати всі суми до стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи,
описка була усунута судом першої
інстанції після проголошення заочного
рішення суду в порядку вимог ст. 219 ЦПК
України.

Не заслуговують на увагу також доводи
апелянта щодо відсутності доказів
належного повідомлення позивачем
поручителя щодо невиконання боржником
умов договору про не відновлювальну
кредитну лінію. Так як матеріали
справи містять у собі зворотнє поштове
повідомлення, що свідчить про
отримання ОСОБА_5 повідомлення про
обов'язок безумовного виконання
поручителем зобов'язань перед
кредитором.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують та не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції при
постановленні рішення суду були
допущені порушення норм матеріального
права які б стали підставою для його
скасування.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: