Справа № 647/156/14-ц
№ провадження 2/647/119/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 року
Бериславський районний суд
Херсонської області

у складі: головуючого судді
Миргород В.С.

при секретарі
Бондарчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бериславі
Херсонської області в порядку
заочного розгляду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні житловим будинком та
вселення,

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком та вселення, посилаючись на
те, що з 06 серпня 1983 року по 11 лютого 2010
року вони передували з відповідачкою
по справі в зареєстрованому шлюбі. 30
липня 1999 року за спільні кошти було
придбано житловий будинок АДРЕСА_1.
Рішенням Бериславського районного
суду від 15.10.2013 року житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
визнано спільним сумісним майном
подружжя. Відповідачка чинить йому
перешкоди у користуванні житловим
приміщенням не надає доступу до двору
та будинку. Просить усунути перешкоди в
користуванні житловим будинком з
господарськими спорудами, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, шляхом
вселення до житлового будинку.

Позивач в судовому засіданні наполягав
на задоволенні позову з підстав
викладених у позовній заяві, просив
усунути перешкоди в користуванні
житловим будинком з господарськими
спорудами, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, шляхом вселення до житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1, оскільки
проживає на території домоволодіння у
гаражі, так як позивачка замінила замки
у будинку та не пускає його до будинку.

Відповідачка у судовому засіданні
позов не визнала, просила в задоволенні
позову відмовити з підстав того, що
позивач зловживає спиртними напоями та
після розлучення почав виносити майно
та продукти з будинку, постійно
погрожує, через що вона постійно
звертається до працівників міліції,
замінила замки у будинку та не пускає
його до будинку, доки він не проведе
розподіл будинку реально та зробить
собі окремий вхід.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає
позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.3, 4 ЦПК України кожна особа
має право у порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів; здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Згідно зі ст..11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, які
розпоряджаються своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, до якої Україна
приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до
Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися належним йому майном на
власний розсуд, учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та огорожею
визнано спільним сумісним майном
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
підтверджується рішенням
Бериславського 15.10.2013 року (а.с. 3).

Відповідно до вимог ч.4 ст.9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Права власника житлового будинку,
визначені статтями 317, 383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім»ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у права
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують
власникові майна можливість вимагати
усунення порушень його права незалежно
від того, чи вони вже фактично
відбулися, чи є підстави передбачати
можливість такого порушення його права
в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16,
391, 386 ЦК власник вправі звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Суд вважає, що оскільки позивач є
співвласником житлового будинку, а
відповідачка безпідставно перешкоджає
йому у здійснені ним законного права на
користування будинком, тому його право
власника підлягає поновленню, шляхом
вселення.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, на підставі ст.ст. 15, 16, 386, 391, ЦК
України, ст. 150 ЖК України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком, шляхом вселення,
задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 243-60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з часу
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Херсонської області через
Бериславський районний суд
Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
мають право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, встановлених ст..294
ЦПК України, залишається без розгляду,
якщо апеляційний суд за заявою особи,
яка її подала не знайде підстав для
поновлення строку про що
постановляється ухвала

Суддя
В. С. Миргород