Справа №2/753/861/13 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/2688/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Куренков
Є.С.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_5 на заочне рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
19 червня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про солідарне стягнення суми
заборгованості за кредитними
договорами. Свої вимоги мотивував тим,
що відповідач ОСОБА_5 свої зобов»язання
за кредитними договорами неналежним
чином не виконує у зв»язку з чим
утворилася заборгованість по
кредитному договору № 003-2900/756-0535 в
розмірі 151523 швейцарських франків 79
сантимів; станом на 28 травня 2012 року по
кредитному договору № 003-2008-1136 в
розмірі 80278 швейцарських франків 89
сантими та по кредитному договору №
003-2008-1137 в розмірі 14257 швейцарських
франків 70 сантимів, яку просив стягнути
з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м.Києва від 19 червня 2013
року задоволені позовні вимоги ПАТ
«Універсал Банк».

Солідарно стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість 151523 швейцарських
франків 79 сантимів за кредитним
договором №003-2900/756-0535 від 29 листопада
2007 року.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість 80278 швейцарських
франків 89 сантимів за кредитним
договором №003-2008-1136 від 10 квітня 2008
року.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість 14257 швейцарських
франків 70 сантимів за кредитним
договором №003-2008-1137 від 10 квітня 2008
року.

Ухвалою Дарницького районного суду
м.Києва від 29 жовтня 2013 року у
задоволенні заяви представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про
перегляд заочного рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 19 червня 2013
року відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням,
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_5, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати і ухвалити нове, яким
в позові відмовити, посилаючись на те,
що рішення прийнято при неповному
з»ясуванні судом обставин, що мали
значення для справи та з суттєвим
порушенням норм процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_6, ОСОБА_7 не
з»явилися, про день та час розгляду
повідомлені належним чином, причини
своєї неявки суду не повідомили у
зв'язку з чим колегія суддів вважає
можливим розглянути справу у їх
відсутність відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Представник відповідача ОСОБА_5
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Представник ПАТ «Універсал Банк» проти
апеляційної скарги заперечувала і
просила рішення як законне і
обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитними договорами, суд першої
інстанції виходив з того, що в зв»язку з
невиконанням зобов»язань належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов кредитних договорів
та договорів поруки, заборгованість
має бути стягнута солідарно як з
боржника та і з поручителів, як того
вимагають ст.ст.526,527,554,530,629 ЦК України.

Висновки суду відповідають вимогам
матеріального й процесуального права.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов»язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог- відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у
разі порушення боржником зобов»язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлену
додаткову ( субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що
29 листопада 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «Універсал
Банк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк»» та ОСОБА_5 укладений
кредитний договір № 003-2900/756-0535,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит у сумі 133 000
швейцарських франків для придбання
нерухомого майна, зі сплатою 10,45 %
річних за користування кредитними
коштами, з кінцевим терміном погашення
10 листопада 2037 року. 10 листопада 2009 року
між сторонами укладено додаткову угоду
б/н до Кредитного договору № 003-2900/756-0535,
якою змінювався розмір плати за
користування кредитом, а саме: з 10
листопада 2009 року по 9 листопада 2010 року
встановлювалась ставка 5,33% річних; з 10
листопада 2010 року по 9 листопада 2015 року
- 12, 68% річних, а починаючи з 10 листопада
2015 року -11, 45% річних.

Крім цього, 10 квітня 2008 року між банком
та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №
003-2008-1136, відповідно до умов якого
останній отримав у банку кредит на
споживчі потреби в розмірі 78 400,00
швейцарських франків, зі сплатою 9,95%
річних за користування кредитними
коштами, зі строком повернення до 10
квітня 2038 року. 10 листопада 2009 року між
сторонами укладено додаткову угоду б/н
до Кредитного договору №003-2008-1136, якою
змінювався розмір плати за
користування кредитом, а саме:з 10
листопада 2010 року по 9 листопада 2010 року
встановлювалась ставка 5,15% річних; з 10
листопада 2010 року по 9 листопада 2015 року
- 12,11% річних, а починаючи з 10 листопада
2015 року - 10, 95% річних.

10 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5
укладено кредитний договір № 003-2008-1137,
відповідно до умов якого останній
отримав у банку кредит на споживчі
потреби в розмірі 38 730,00 швейцарських
франків, зі сплатою 11,45% річних за
користування кредитними коштами, зі
строком повернення до 10 квітня 2028 року.
10 листопада 2009 року між сторонами
укладено додаткову угоду б/н до
Кредитного договору №003-2008-1137, якою
змінювався розмір плати за
користування кредитом, а саме:з 10
листопада 2010 року по 9 листопада 2010 року
встановлювалась ставка 5,21% річних; з 10
листопада 2010 року по 9 листопада 2015 року
- 15,10% річних, а починаючи з 10 листопада
2015 року - 13,45% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов»язань ОСОБА_5 за кредитним
договором № 003-2900/756-0535 між банком та
ОСОБА_6 укладено договір поруки №
003-2900/756-0535-Р. 10 листопада 2009 року між
сторонами укладено додаткову угоду б/н
до договору поруки № 003-2900/756-0535-Р, якою
узгоджувалася зміна плати за кредит.

Також, у забезпечення виконання
зобов»язань позичальника, 10 квітня 2008
року між банком та ОСОБА_6 укладено
договір поруки № 003-2008-1136-Р та між
банком та ОСОБА_7 договір поруки №
003-2008-1136-Р/1. 10 листопада 2009 року між ВАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7
укладено додаткові угоди б/н до
договорів поруки, якими узгоджувалася
зміна розміру плати за кредит.

Для забезпечення виконання
зобов»язань ОСОБА_5 за кредитним
договором № 003-2008-1137 між банком та
ОСОБА_6 укладено договір поруки №
003-2008-1137-Р, та між банком та ОСОБА_7
договір поруки № 003-2008-1137-Р/1. 10
листопада 2009 року між ВАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 укладено
додаткові угоди б/н до договорів
поруки, якими узгоджувалася зміна
розміру плати за кредит.

У зв»язку з неналежним виконанням
ОСОБА_5 умов кредитних договорів у
останнього станом на 25 травня 2012 року
утворилась заборгованість по
кредитному договору № 003-2900/756-0535 в
розмірі 151523 швейцарських франків 79
сантимів; станом на 28 травня 2012 року по
кредитному договору № 003-2008-1136 в
розмірі 80278 швейцарських франків 89
сантими та по кредитному договору №
003-2008-1137 в розмірі 14257 швейцарських
франків 70 сантимів.

В обґрунтування апеляційної скарги
представник ОСОБА_5 -ОСОБА_4 посилався
на те, що суд безпідставно достроково
стягнув з позичальника
заборгованість по трьом кредитним
договорам, оскільки у останнього не
виникли обов»язки з дострокового
повернення грошових коштів разом з
нарахованими відсотками по них у
зв»язку з не направленням позивачем на
адресу ОСОБА_5 відповідних вимог.

Колегія суддів вважає такі доводи
необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно роз»ясень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які містяться в п.9 Постанови
Пленуму від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
належить виключно позивачеві.

Законом ( ст.1050 ЦК України) передбачено
право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому.

Апелянтом не заперечується, що
договорами встановлено обов»язок
позичальника повернути кредит
частинами. Крім того, судом
встановлено і не заперечується
апелянтом, що ОСОБА_5 допустив
прострочення повернення чергової
частини кредиту по кредитному договору
№ 003-2900/756-0535 від 29 листопада 2007 року з 10
серпня 2009 року, по кредитному договору
№ 003-2008-1136 від 10 квітня 2008 року з 10 липня
2009 року, по кредитному договору №
003-2008-1137 від 10 квітня 2008 року з 10 серпня
2009 року (а.с.123-128).

За таких обставин, у позивача виникло
право, передбачене ст.1050 ЦК України,
вимагати від позичальника
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася. І таке право
позивач реалізував, звернувшись у
липні 2012 року з позовом до суду.

Пунктом 5.2.5 кредитних договорів
передбачено право кредитора змінити
термін повернення кредиту за
відповідних обставин і при дотриманні
певного порядку.

Право ж кредитора вимагати
дострокового погашення кредиту та
сплати процентів є самостійним і його
реалізація не залежить від виконання
умов, передбачених п.п.5.2.5, 9.1 кредитних
договорів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
щодо не повідомлення позичальника про
намір банку вимагати дострокового
повернення кредитних коштів та сплати
процентів не можуть бути прийняті в
якості підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Згідно наданих позивачем розрахунків,
банком застосовувалися процентні
ставки у відповідні періоди, що
передбачено кредитними договорами та
додатковими до них угодами . Доводами
апеляційної скарги надані банком
розрахунки, які покладені судом до
основи рішення , не спростовуються.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Оскільки висновки суду відповідають
встановленим обставинам, судові
рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу слід відхилити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 19 червня 2013 року-
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: