Єдиний унікальний номер 741/454/14-ц
Провадження № 2/741/185/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка
20 березня 2014
року

Носівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Киреєва О.В.,

з участю секретаря
Мотляха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади с.
Червоні Партизани в особі
Червонопартизанської сільської ради
Носівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
його мати - ОСОБА_2, після смерті якої
залишилося спадкове майно, в тому числі
житловий будинок АДРЕСА_1. Він (позивач)
є спадкоємцем майна померлої за
заповітом, спадщину прийняв. Отримати
свідоцтво про право на спадщину на
вищезазначений житловий будинок в
нотаріальній конторі він (позивач) не
може, так як при житті спадкодавця
правовстановлюючі документи на нього
не виготовлялись. На його (позивача)
замовлення Носівським БТІ було
виготовлено технічну документацію на
будинок.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
з господарськими будівлями та
спорудами в порядку спадкування після
смерті матері.

В судове засідання позивач не з'явився,
направив заяву, в якій зазначив, що
позовні вимоги підтримує з мотивів, які
зазначені в позовній заяві, просив
розгляд справи провести без його
участі, позов задовольнити.

В судове засідання представник
Червонопартизанської сільської ради
Носівського району Чернігівської
області не з'явився, до суду направив
заяву, в якій зазначив, що сільська рада
позов визнає, просив справу розглядати
без участі їх представника.

Суд розглядає справу в відсутності
сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд
розглядає справу без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові
докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до
типу колгоспного двору, станом на 15
квітня 1991 року в ньому була
зареєстрована та проживала ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на жилий будинок (а.с. 14)
та копією довідки виконавчого комітету
Червонопартизанської сільської ради
(а.с. 8).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ
№ 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно
колгоспного двору належало його членам
на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6
вищезазначеної постанови, право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

За таких обставин ОСОБА_2 належав
житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому, як
єдиному члену колишнього колгоспного
двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 5).

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 за життя склала заповіт, яким
все своє майно заповіла позивачу, що
підтверджується його копією (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України позивач,
як особа визначена у заповіті, має
право на спадкування після смерті
ОСОБА_2

З копії спадкової справи № 361/2013 до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с.
19-26) видно, що позивач спадщину прийняв,
звернувся до нотаріальної контори з
відповідною заявою у встановлений
законом строк.

В судовому засіданні встановлено, що за
життя ОСОБА_2 не виготовила
правовстановлюючі документи на
належний їй житловий будинок АДРЕСА_1.

З копії постанови № 312/02-31 від 26 лютого
2014 року (а.с. 9) видно, що держаний
нотаріус Носівської районної
державної нотаріальної контори
Перев’язко Л.М. відмовила позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на вищезазначений житловий будинок в
зв'язку з відсутністю на нього
правовстановлюючого документа.

З матеріалів справи видно, що на
будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна
документація (а.с. 10-12).

За встановлених обставин суд приходить
до висновку про те, що позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 1223 ЦК України, ст.ст. 213, 215
ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, власником
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 57 кв. м, житловою площею 39,8 кв. м,
з господарськими будівлями та
спорудами (жила прибудова, веранда,
сарай, сарай, сарай, погріб, криниця,
огорожа) в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення сторонами може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.В.Киреєв