Єдиний унікальний номер 255/9445/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2343/2014
Головуючий у 1 інстанції: Пруднікова
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді:
Жданової В.С.,

суддів:
Принцевської В.П., Тимченко О.О.,

при секретарі:
Баранчикові Є.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 28 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Служба
єдиного замовника Ворошиловського
району м. Донецька», виконавчого
комітету Донецької міської ради, треті
особи: ОСОБА_2, Управління житлового
господарства Донецької міської ради,
Головне управління благоустрою та
комунального обслуговування Донецької
міської ради, Ворошиловська районна у
м. Донецьку рада, Комунальне
підприємство «Донецькфлора»,
Комунальне підприємство «Шляхове
ремонтно-будівельне управління»,
Комунальне підприємство зеленого
будівництва Ворошиловського району,
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
В:

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 28 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
КП «СЄЗ Ворошиловського району м.
Донецька», виконавчого комітету
Донецької міської ради, треті особи:
ОСОБА_2, Управління житлового
господарства Донецької міської ради,
Головне управління благоустрою та
комунального обслуговування Донецької
міської ради, Ворошиловська районна у
м. Донецьку рада, КП «Донецькфлора», КП
«Шляхове ремонтно-будівельне
управління», Комунальне підприємство
зеленого будівництва Ворошиловського
району, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди відмовлено.

З зазначеним рішенням не
погодилась позивачка принесла
апеляційну скаргу в якій ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення її
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального справа.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначила, що судом першої
інстанції не надав належної правової
оцінки доказам, а саме постанові про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 31 березня 2010 року якою
встановлено факт знаходження поряд з
її автомобілем дерево, при цьому
автомобіль має суттєві пошкодження,
характерні для тих, які могли
утворитися внаслідок падіння дерева на
автомобіль. Невірними є висновки суду
щодо відмови у задоволені позовних
вимог про стягнення моральної шкоди,
оскільки зроблені з порушенням ст.ст.
23, 1167 ЦК України.

Також з рішенням суду першої інстанції
не погодився третя особа ОСОБА_2, приніс
апеляційну скаргу в якій ставить
питання про скасуванні рішення суду та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначила, що суд першої
інстанції у порушення положень
процесуального законодавства не
повідомив його як учасника, який бере
участь у розгляді справи про час та
місце розгляду справи, через що він був
позбавлений можливості надати
пояснення відносно предмету позову.
Посилання суду першої інстанції про
відсутність причинно-наслідкового
зв'язку між деревом, яке впало та
пошкодженням автомобіля є
необґрунтованим та спростовуються
дослідженими судом доказами до справі.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, про що свідчить
рекомендоване повідомлення та
телефонограма № 3/1231 від 07 березня 2014
року (а.с. 147).

Представник відповідача КП «Служба
єдиного замовника Ворошиловського
району м. Донецька» у судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційних скарг та просив їх
відхилити.

Представник відповідача виконавчого
комітету Донецької міської ради в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про що свідчить
факсограма (а.с. 152-153).

Третя особа ОСОБА_2 та його представник
в судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, про що свідчить
рекомендоване повідомлення та
телефонограма № 3/1231 від 07 березня 2014
року (а.с. 147).

Представник третьої особи Управління
житлового господарства Донецької
міської ради в судовому засіданні
заперечував проти доводів апеляційних
скарг та просив їх відхилити.

Представник третьої особи Головного
управління благоустрою та
комунального обслуговування Донецької
міської ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчить факсограма (а.с. 158-159).

Представник третьої особи
Ворошиловської районної у м. Донецьку
ради в судове засідання не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчить факсограма (а.с. 162-163).

Представник третьої особи КП
«Донецькфлора» в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчить факсограма (а.с. 164-165).

Представник третьої особи КП «Шляхове
ремонтно-будівельне управління» в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про що свідчить
факсограма (а.с. 154-155).

Представник третьої особи КП зеленого
будівництва Ворошиловського району в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про що свідчить
факсограма (а.с. 150-151).

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність осіб,
що не з'явились, оскільки відповідно до
вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників відповідача та третьої
особи, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, згідно
постанови ст. ДІМ Ворошиловського РВ
ДМУ ГУМВС України в Донецькій області
від 23 лютого 2013 року про відмову у
порушенні кримінальної справи за
заявою ОСОБА_1 про пошкодження
автомобіля, вбачається, що 22 лютого 2010
року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 почувши звук
сигналізації вийшов на вулицю біля
будинку АДРЕСА_1 і побачив, що поруч з
припаркованим ним автомобілем лежить
дерево, а автомобіль має механічні
ушкодження (а.с. 8). Згідно повідомлення
прокуратури Ворошловського району м.
Донецька від 01.04.2010 року зазначена
постанова була скасована постановою
прокурора від 23 березня 2010 року (а.с. 9).
Право власності ОСОБА_1 на автомобіль
підтверджується біржовим договором
купівлі-продажу транспортного засобу
від 15 січня 2010 року (а.с. 16). Згідно
довідки автомобіль 13 квітня 2010 року був
знятий з обліку власником для
подальшої реалізації. Згідно
відповіді Донецького обласного центру
з гідрометеорології №11.24/716 від 02
грудня 2010 року - 22 лютого 2010 року в
період з 14:00 до 15:00 год. в м. Донецьку був
сильний північно-західний вітер (12 м/с),
спостерігалось небезпечне явище
природи - ожеледиця (а.с. 23). Звітом № 716
від 18 травня 2010 року про оцінку
транспортного засобу «Про оцінку
транспортного засобу», складеним ТОВ
«Експерт», встановлено розмір завданої
позивачці матеріальної шкоди на момент
складання звіту - 24 717,86 гривень (а.с. 24-32).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено, а судом не встановлено
причинно-наслідкового зв'язку між
деревом, яке начебто лежало поруч з
автомобілем та пошкодженнями, які були
завдані автомобілю, що призвело до
порушення прав позивача з боку
відповідачів, а тому правові підстави
для задоволенню позовних вимог ОСОБА_1
відсутні.

Висновок суду відповідає обставинам
справи і ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.1166 ЦК України, шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України в п. 2 постанови
від 27 березня 1992 року № 6 зі змінами та
доповненнями «Про практику розгляду
судами цивільних справ про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди суди
повинні мати на увазі,що шкода
заподіяна особі і майну громадянина
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Суд першої інстанції, належним чином
перевіривши докази, дійшли вірного
висновку про те, що позивачкою не
надано суду належним та допустимих
доказів щодо порушення чи обмеження її
права з боку відповідачів.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції були створені всі необхідні
умови для всебічного та повного
дослідження обставин справи, сторонам
під час розгляду справи було роз'яснено
їх права та обов'язки , в тому числі
положення щодо змагальності процесу та
необхідності надання доказів на
підтвердження своїх доводів, сторонам
було надано всі можливості для заяви
необхідних клопотань та надання
доказів, що підтверджується
матеріалами справи та журналами
судового засідання, доводи апеляційних
скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цей частині є
необґрунтованими.

Також вірним є висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволення
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди.

Вимогами ч.1 ст.23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦП України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.5, 9 своєї постанови №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Оскільки судом встановлено, що факт
порушення відповідачами права
позивачки є недоведеним, через
ненадання як суду першої інстанції, так
і суду апеляційної інстанції певних
доказів, а позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди є
похідними від позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди, то
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що суд першої інстанції пришов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволені позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди і доводи
апеляційних скарг в цій частині є
необґрунтованими.

Проте заслуговують на увагу доводи
апелянта ОСОБА_2 щодо його неналежного
повідомлення про час та місце розгляду
справи заслуговують на увагу, але факт
розгляду справи у відсутності третьої
особи не впливає на висновки суду щодо
відмови у задоволенні позовних вимог,
крім того ОСОБА_2 суду апеляційної
інстанції не надано будь - яких інших
доказів, яки б повністю або частково
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України,
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
безпідставність позовних вимог в
повному обсязі.

Посилання суду першої інстанції на
сплив строку позовної давності є
зайвим, оскільки він застосовується
лише у разі порушеного права, а
позивачкою не надано суду доказів на
підтвердження своїх позовних вимог,
проте такий висновок не впливає на
вірність рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції ухвалено обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Рішення суду є законним і
обґрунтованим, тому відповідно до
вимог ст.308 ЦПК України підлягає
залишенню без змін.

Суд першої інстанції правильно
визначився з нормами матеріального
права, які регулюють правовідносини,
що виникли між сторонами і
обґрунтовано дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують фактичних обставин
справи, встановлених судом і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК
України та роз'яснень що містяться у п.
18 постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що
законне, обґрунтоване та правильне по
суті й справедливе рішення суду не може
бути скасоване з одних лише формальних
міркувань, а тому апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: