Провадження 2/0202/1783/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді:
Слюсар Л.П.

при секретарі : Фісун
К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту збереження
правового зв'язку між усиновленим та
його братом за походженням та визнання
права власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, як спадкоємця
другої черги,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року позивач вернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про встановлення факту збереження
правового зв'язку між усиновленим та
його братом за походженням та визнання
права власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, як спадкоємця
другої черги. В обґрунтування своїх
вимог позивач в позовній заяві
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла його рідна сестра ОСОБА_3. Після
смерті сестри відкрилася спадщина.
Спадкове майно складається з квартири
в м. Дніпропетровську за адресою
АДРЕСА_1. До нотаріальної контори с
заявами про прийняття спадщини
звернулися він та відповідачка ОСОБА_2
і в зв'язку з цим заведено спадкову
справу № 447/2012 в Шостій
дніпропетровській державній
нотаріальній конторі м.
Дніпропетровська.

Постановою державного нотаріуса
Шостої дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 18 листопада
2013 року йому відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
квартиру АДРЕСА_1 по тій причині, що
спадкоємці закликаються до
спадкування за законом у порядку
черговості, а з наданих ним документів
вбачається, що він за походженням є
рідним братом спадкодавця ОСОБА_3, яка
була усиновлена ОСОБА_4. Необхідною
умовою для визнання його спадкоємцем
другої черги є встановлення збереження
правового зв'язку між ним та сестрою
відповідно до ч.3 ст.1260 ЦК України.
Відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємицею
п'ятої черги відповідно до ст.1265 ЦК
України. В зв'язку з відмовою в видачі
йому свідоцтва про право на спадщину,
він змушений звернутися до суду за
захистом своїх законних прав. Просив
суд: встановити факт збереження
правового зв'язку між усиновленим
спадкодавцем ОСОБА_3, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ним її братом за
походженням ОСОБА_1; визнати за ним
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування, за спадкоємцем
другої черги.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Відповідно до заяви просила
розглядати справу в її відсутності на
ухвалити рішення на розсуд суду.
Вказала, що її матір та матір ОСОБА_3 є
рідними сестрами.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла ОСОБА_3 ( а.с.12). Згідно до
довідки Дніпропетровської пересувної
механізованої колони №246 від 29.08.2013
року за №116 в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_3 була
зареєстрована одна (а.с.85). Заповіту
після своєї смерті ОСОБА_3 не
залишила.

Після її смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1, яка належить їй на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на житло виданого 30
серпня 1999 року ТОВ ДПМК -246 тресту «
Укррадгоспспецбуд» на підставі
розпорядження №87-ІІІ/99. Право
власності зареєстровано в КП ДМБТІ та
внесене в реєстрову книгу за №523п-1687-308 (
а.с. 25,26).

Відповідно до спадкової справи №447/2012
заведеної Шостою дніпропетровською
нотаріальною конторою 19.06.2012 року після
смерті ОСОБА_3 з заявами про прийняття
спадщини звернулися: ОСОБА_2 та
ОСОБА_1. Спадкоємець першої черги за
законом її матір ОСОБА_4 з заявою про
прийняття чи відмову в прийнятті
спадщини до нотаріальної контори не
зверталася ( а.с.46-93).

Згідно до Постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій від 18.11.2013
року №3257/02-31 державним нотаріусом
Шостої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Карловою Т.Г.
відмовлено ОСОБА_7, яка діє за
довіреністю від імені ОСОБА_1 у
вчиненні нотаріальної дії - у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
квартиру в АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у
зв'язку з тим, що з поданих
спадкоємцями документів неможливо
встановити черговість та відповідно
коло спадкоємців.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року і
згідно даних запису акта про
народження від січня місяця 1946 року за
№ 12 прізвище її вказано: ОСОБА_8, а дані
матері: ОСОБА_9 , запис про батька був
відсутній (а.с.13). Відповідно до
повторного свідоцтва про народження
батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_10
та ОСОБА_11 ( а.с.16). Відповідно до копії
свідоцтва про шлюб 11.09.1946 року
зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та
ОСОБА_12, прізвище дружини після
одруження ОСОБА_9 ( а.с.17,18).

Як вбачається із повторного свідоцтва
про народження позивача ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого 17 липня 1972 року
його матір'ю записана ОСОБА_9 ( а.с.11).

ОСОБА_9 мала рідну сестру ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвами про
народження ( а.с.16,22). ОСОБА_4 в 1951 році
зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 і після
шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_4
(а.с.57-59). Відповідно до свідоцтва про
усиновлення за НОМЕР_1 від 30.09.1958 р.
ОСОБА_8 усиновлена її усиновлювачами є
ОСОБА_15 і ОСОБА_4 і усиновленій
присвоєно прізвище ОСОБА_8 та
по-батькові ОСОБА_8. ОСОБА_9 була
психічно- хворою людиною, часто
знаходилася на лікуванні в
психлікарні, а в подальшому проживала у
Мілівецькому психоневрологічному
будинку-інтернаті, де і померла в
ІНФОРМАЦІЯ_6. За життя її опікуном була
її сестра, тітка позивача ОСОБА_4,
згідно рішення виконкому Білінської
сільської Ради народних депутатів від
21.09.1995 року ( а.с. 19-21).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року ( а.с.
98). Відповідно до спадкової справи
№617/2012 заведеної Шостою
дніпропетровською нотаріальною
конторою 10.08.2012 року після смерті
ОСОБА_4 з заявами про прийняття
спадщини звернулися: ОСОБА_1, як
спадкоємець за законом та ОСОБА_16, як
спадкоємець за заповітом ( а.с.94-122).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст.1260 ЦК України у разі
спадкування за законом усиновлений та
його нащадки, з одного боку, та
усиновлювач і його родичі з - другого,
прирівнюються до родичів за
походженням.

Усиновлений та його нащадки не
спадкують за законом після смерті
батьків усиновленого, інших його
родичів за походженням по висхідній
лінії.

Батьки усиновленого та його родичі за
походженням по висхідній лінії не
спадкують за законом після смерті
усиновленого та його нащадків

Якщо за рішенням суду про усиновлення
збережений правовий зв'язок між
усиновленим та його бабою, дідом,
братом та сестрою за походженням, то у
разі смерті його баби, діда за
походженням усиновлений має право на
спадкування за правом представлення, а
у разі смерті його брата, сестри за
походженням - має право на спадкування
як спадкоємець другої черги.

У разі смерті усиновленого його баба,
дід, брат, сестра за походженням, з
якими був збережений правовий зв'язок,
спадкують на загальних підставах.

Згідно свідоцтва про усиновлення
за НОМЕР_1 від 30.09.1958 року, усиновлення
відбулося під час дії Кодексу законів
про шлюб, сім'ю та опіку введеного в дію
з 01.01.1927 року. Згідно глави 3 ст.59
зазначеного Кодексу усиновлення
відбулося на підставі постанови
органу опіки та піклування з
подальшою реєстрацією в органах
записів актів громадського стану.

Позивач не звертався до суду з заявою
про встановлення факту родинних
відносин між ним та ОСОБА_3, він
просить суд встановити факт збереження
правового зв'язку між усиновленим та
його братом за походженням однак не
надав суду належних доказів по справі.

В судовому засіданні встановлено
та доведено письмовими доказами по
справі що позивач ОСОБА_1 є рідним
братом померлої ОСОБА_3, яка була
усиновлена ОСОБА_4 і яка також є його
рідною тіткою. Як вказала в судовому
засіданні представник позивача
відповідачка ОСОБА_2 також є
племінницею померлої ОСОБА_4, однак
вона не може надати наразі докази, які
б підтвердили ці родинні зв'язки.

При розгляді справи встановлено, що
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року була її мати ОСОБА_4,
яка померла після відкриття спадщини
ІНФОРМАЦІЯ_5 року та не встигла її
прийняти внаслідок смерті, що настала
до спливу строку для прийняття
спадщини.

Як випливає зі змісту ст.1216,1218,1219 ЦК
України, до складу спадщини
включаються права та обов'язки
спадкодавця, які не припинилися з
настанням його смерті. Одним із
майнових прав, яке могло виникнути у
спадкоємця, про те не було реалізоване
ним, є право на прийняття відкритої на
його користь спадщини.

Відповідно до ст.1276 ЦК України якщо
спадкоємець за заповітом або законом
помер після відкриття спадщини і не
встиг її прийняти, право на прийняття
належної йому частки спадщини, крім
права прийняття обов'язкової частки у
спадщині, переходить до його
спадкоємців ( спадкова трансмісія).

Виходячи із вищевикладеного та
оцінюючи докази в їх сукупності, та те,
що особа, яка була закликана до
спадкування після смерті ОСОБА_3 її
матір ОСОБА_4, померла, не встигнувши
висловити свою волю на прийняття чи
відмову від прийняття спадщини та те,
що в даному випадку право спадкоємця
прийняти спадщину або відмовитися від
її прийняття переходить до її
спадкоємців, тому суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
не ґрунтуються на законі, та такі, що
не підлягають задоволенню в повному
обсязі .

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
оскільки позивач є інвалідом 2 групи та
звільнений від сплати судового збору,
а в задоволені позовних вимог йому
відмовлено, то судові витрати
відносяться за рахунок держави.

Керуючись: Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
у справах про спадкування», від 30.05.2008
року №7, ст. ст.15,16,1223,1260,12620,1276 ЦК України
, ст. 3,7, 11,15, 60,61,88, 212-215,256 ЦПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
збереження правового зв'язку між
усиновленим та його братом за
походженням та визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, як спадкоємця
другої черги - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.П. Слюсар