АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепа
О.В.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю: представник
позивача Козаченко М.А.

представник
відповідачів ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом кредитної спілки
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року позов КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» заборгованість за
кредитним договором №КМ -044-080-8 від 26
листопада 2008 року в сумі 37 091 грн. 10 коп.
та судовий збір в сумі 370 грн. 91 коп., а
всього 37 462 грн. 01 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Посилається на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм права. Так,
судом першої інстанції не застосовано
строк позовної давності, проте апелянт
з цим не погоджується.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та
просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
апеляційної скарги та просив її
відхилити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, належним чином
повідомлена про місце і час судового
засідання, а тому колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
осіб, які були присутніми у судовому
засіданні, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості солідарно з
відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4, у зв'язку з
припиненням договорів поруки
сторонами не оскаржується тому в
апеляційному порядку в цій частині не
перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
26 листопада 2008 року між КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» та членом кредитної спілки
ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №
КМ-044-080-08.

Відповідно до п 1.1 Кредитного договору
кредитодавець зобов'язується надати
грошові кошти у кредит позичальнику у
сумі 26 300 грн. 00 коп. та на умовах,
встановлених цим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти у розмірі
передбаченому цим договором.

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору,
кредит надається позичальнику з 26
листопада 2008 року по 26 листопада 2011
року.

Частиною 2 п. 3.1.2 Кредитного договору
позичальник зобов'язаний погашати
кредит та сплачувати проценти в
порядку визначеному розділом 4 цього
договору.

Відповідно до п. 4.5 Кредитного
договору позичальник зобов'язується
погасити заборгованість по кредиту та
оплатити відсотки за користування
кредитом шляхом внесення грошових
кошів в касу кредитодавця або
зарахуванням їх на його поточний
рахунок платежами згідно графіку, який
визначений у п. 4.2 цього договору.

З розрахунку заборгованості за
Кредитним договором, станом на 19 грудня
2013 року заборгованість становить 37 091
грн. 10 коп., з яких:

23 909,59 грн. - борг по тілу кредиту;

12 101,19 грн. - борг по відсотках;

1080,32 грн. - штраф в розмірі 3%.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги КС «Всеукраїнське народне
кредитне товариство» є обгрунтованими
і підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
та інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмір та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного
кодексу України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта, щодо неправильності
застосування судом першої інстанції
Закону України «Про платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
оскільки даний закон не може бути
застосований в спорі де КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» - є позивачем, а не
боржником по справі. Крім того колегія
суддів вважає, що позивачем в частині
стягнення заборгованості по тілу
кредиту та по відсоткам за
користування кредиту строк позовної
давності не пропущено виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч.1, 3
ст. 264 ЦК України).

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи квитанцій відповідач ОСОБА_3
періодично сплачувала заборгованість
по кредитному договору, та останній
платіж датований 28 січня 2012 року. Тому
колегія суддів вважає, що дані
квитанції свідчать про визнання
відповідачем ОСОБА_3 свого боргу.

Крім того, цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

В заяві ОСОБА_3 від 06 грудня 2013 року
просила застосувати строк позовної
давності до вимог про стягнення
заборгованості з 10 грудня 2008 року по 10
вересня 2010 року.

З наведеного колегія суддів вважає, що
в частині стягнення з ОСОБА_3 штрафу в
сумі 1080 грн. 32 коп. висновок суду є
законним, оскільки ОСОБА_3 не просила,
всупереч ч. 4 ст. 267 ЦК України,
застосувати в цій частині строк
позовної давності.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості ОСОБА_3 перед КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» складає 37 091 грн., проте
колегія суддів не погоджується з нею,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» направила лист № 1992 від 14
травня 2010 року ОСОБА_3 в якому
зазначала, що відповідно до договору
поруки № 1 від 16 квітня 2010 року щодо
обслуговування кредитного портфелю КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» в тому числі і кредитний
договір № КМ044-080-08ДП передано
приватному підприємству «Колекторська
компанія «Колект - Сервіс», крім того
вказує, що всі платежі по кредитному
договору необхідно сплачувати через
касу ПП «КК «Колект - Сервіс».

Відповідно до наявних матеріалах
справи квитанції до прибуткового
касового ордеру № 71 від 19 травня 2010
року, № 180 від 17 червня 2010 року, № 326 від
29 липня 2010 року, № 328 від 29 липня 2010 року,
№ 413 від 31 серпня 2010 року, № 533 від 10
жовтня 2010 року, № 26 листопада 2010 року, №
694 від 20 грудня 2010 року, № 17 від 24 січня
2011 року та квитанцій від 30 березня 2011
року, 27 квітня 2011 року, 24 травня 2011 року,
24 червня 2011 року, 28 липня 2011 року, 25
серпня 2011 року, 21 вересня 2011 року, 27
жовтня 2011 року, 28 листопада 2011 року, 28
січня 2012 року на загальну суму 4350 грн. 00
коп. ОСОБА_3 сплачувала кредитні кошти
на рахунок ПП «КК «Колект - Сервіс».
Проте, при ухваленні оскаржуваного
рішення судом першої інстанції не
взято до уваги вищезазначені
квитанції.

Тому, на підставі вищевикладеного
колегія суддів дійшла до висновку, що
оскільки судом першої інстанції не
взято до уваги квитанції, які ОСОБА_3
сплачувала на рахунок ПП «КК «Колект -
Сервіс», то в цій частині необхідно
рішення змінити, яким зменшити суму
заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року змінити,

зменшити заборгованість ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на
користь кредитної спілки
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» () за
кредитним договором № КМ-044-080-08 від 26
листопада 2008 з 37091 грн. 10 коп. до 32 741 грн.
10 коп., а також зменшити судовий збір з
370 грн. 91 коп. до 327 грн. 41 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

[1] № апеляційного провадження:
22-ц/796/2777/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Іванченко М.М.