Справа № 338/1128/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2581/2014
Головуючий у 1 інстанції Шишко О.А.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Ясеновенко Л.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням
державного виконавця Здерко М.М. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Богородчанського районного суду від 25
липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Богородчанського районного
суду від 25 липня 2014 року задоволено
подання державного виконавця відділу
ДВС Богородчанського районного
управління юстиції Здерко М.М. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України громадянина України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, паспорт України для
закордонних поїздок НОМЕР_1, виданий
11.03.2005 року Богородчанським РВ УМВС у
Івано-Франківській області, без
вилучення паспортного документу.

Апелянти не погоджуються з ухвалою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу в якій зазначає, що в
цивільному процесі відсутня правова
норма, яка б надавала суду повноваження
забезпечення позову таке як тимчасове
обмеження у виїзді за межі України,
вважає що суд не може застосовувати
зазначений спосіб забезпечення позову
на стадії розгляду цивільної справи
про стягнення заборгованості та
виконання інших зобов'язань, оскільки
це порушує норми ЦПК України та
свідчить про вихід суду за межі своїх
процесуальних повноважень.

Вважає, що вирішення судами питання про
обмеження у виїзді за межі України
можливе тільки у порядку, визначеним
ст.. 377-1 ЦПК, та за поданням державного
виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону
України №606-XIV у зв'язку з ухиленням
боржника від виконання судового
рішення чи рішення іншого органу, що
перебуває на виконанні.

На момент звернення до суду з поданням
факту ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутись та
вбачатись з матеріалів виконавчого
провадження. Матеріалами справи
вказана обставина не підтверджена.

Просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Львівської митниці Міндоходів України
у справі про порушення митних правил
№0218/20908/14 від 21.02.2014 року на ОСОБА_2
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України"
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених п.1-9 ч.1 цієї
статті. П.5 ч.1 ст.6 Закону встановлено, що
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон можуть бути
встановлені крім іншого також у разі
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на особу судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), до виконання цих зобов'язань.

В засіданні апеляційного суду
державний виконавець пояснила, що на
виконанні у відділі ДВС
Богородчанського районного управління
юстиції знаходиться уже дві постанови
Львівської митниці Міндоходів України
про порушення митних правил. Наступною
постановою на ОСОБА_2 накладено
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8
500 грн.

ОСОБА_2 пояснив, що йому було відомо про
накладення на нього таких стягнень,
однак, на даний час він не може сплатити
такі великі суми штрафів. Для виконання
постанов йому необхідно виїхати за
кордон.

Оскільки ОСОБА_2 добровільно постанов
про накладення адміністративного
стягнення не виконує, тому суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що ОСОБА_2 може ухилитися від
виконання постанови Львівської
митниці Міндоходів України від 21.02.2014
року.

Колегія суддів вважає, що оскільки
ОСОБА_2, знаючи про існування щодо нього
постанов митниці про порушення митних
правил та накладення на нього штрафів,
по даний час не виконує добровільно їх
та не сплачує штрафів, тому подання
державного виконавця судом першої
інстанції задоволено обґрунтовано.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог процесуального
права, тому підстав для її скасування з
мотивів, наведених у апеляційній
скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,312,313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Богородчанського районного
суду від 25 липня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

П.І. Проскурніцький