Справа № 448/738/14
Головуючий у 1 інстанції: Джала
Провадження № 22-ц/783/6080/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю позивачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, представника відповідача
Твіржанської сільської ради Гнатіва
І.М., відповідача ОСОБА_6, представника
відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Мостиського районного суду
Львівської області від 23 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до
Твіржанської сільської ради
Мостиського району Львівської області,
ОСОБА_6, з участю третьої особи
Мостиської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_8 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини,-

встановила:

В травні 2014 року позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до
Твіржанської сільської ради
Мостиського району, ОСОБА_6, з участю
третьої особи Мостиської державної
нотаріальної контори, просили суд
визначити їм додатковий строк,
достатній для подання заяви про
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року
(а.с. 1).

В обґрунтування позову покликалися на
те, що їх матері належав на праві
власності житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1
Мостиського району, Львівської
області. ІНФОРМАЦІЯ_3 року мама померла,
вони та відповідач ОСОБА_6 є
спадкоємцями першої черги. Відповідач
спадщину прийняв. В свою чергу, вони у
встановлений законом строк до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини не звернулися. Вказують на те,
що тривалий час хворіли, перебували на
стаціонарному лікуванні. про що надали
медичні довідки. Таким чином вважають,
що пропустили строк подачі заяви з
поважних причин, а тому просили
визначити додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини.

Оскаржуваним рішенням Мостиського
районного суду Львівської області від
23 липня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Твіржанської
сільської ради Мостиського району
Львівської області, ОСОБА_6, з участю
третіх осіб Мостиської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_8 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини -
відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2

З рішенням районного суду не
погоджується та вважає таке незаконним
і необґрунтованим, ухвалене за
неправильного застосування норм
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції безпідставно взяв до
уваги її пояснення, які вона надала під
час розгляду іншої цивільної справи за
позовом ОСОБА_6 до Твіржанської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, де вона
повідомляла про те, що не зверталася у
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини. Крім цього, суд
першої інстанції покликався на
пояснення представника нотаріальної
контори, на думку якого позивачі
намагаються будь-якими способами
поновити пропущений без поважних
причин строк звернення до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини. Звертає
увагу на те, що цей представник не був
допитаний за правилами допиту свідків,
не попереджався про кримінальну
відповідальність, а тому його
пояснення не можна брати до уваги.

Крім цього, просить врахувати, що коли
вона заходила до державної
нотаріальної контори, помічник
нотаріуса не роз"яснила їй порядку
подачі заяви про прийняття спадщини, не
з"ясувала в неї обставин часу і місця
відкриття спадщини, а лише написала на
листку паперу перелік документів, які
наказала подати разом із заявою.

Зважаючи на викладене, просить рішення
Мостиського районного суду Львівської
області від 23 липня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити, визначити їй
додатковий строк для подання до
державної нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги,
пояснення відповідача ОСОБА_6 та його
представника ОСОБА_7 на заперечення
таких, а також пояснення представника
відповідача Твіржанської сільської
ради Гнатіва І.М., який вирішення скарги
поклав на розсуд суду, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково
виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог, на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання,
що оскаржуване рішення суду не
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що у
позивачів не було перешкод для подання
нотаріусу заяви про прийняття
спадщини, а наведені ними обставини про
наявність таких перешкод (хвороба,
відсутність свідоцтва про смерть
матері, відсутність інформації про
спадкову масу) є надуманими,
суперечливими, не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні та
не вплинули на пропуск позивачами
строку на прийняття спадщини і
відповідно не можуть бути визнані
судом поважними, як не можуть також
бути визнані поважними і дійсні
причини (необізнаність з вимогами
закону та розрахунок на добровільний
поділ спадщини).

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком районного суду з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла ОСОБА_9 - мати позивачів ОСОБА_3
та ОСОБА_2, а також третьої особи ОСОБА_8
і відповідно, дружина відповідача
ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серія НОМЕР_1 від 04.11.2013 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно - будинковолодіння в
АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2
належить до спадкоємців першої черги
за законом після смерті ОСОБА_9

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У разі пропуску строку для прийняття
спадщини для спадкоємців
передбачається цивільно-правова
відповідальність, яка полягає у
позбавленні їх права на прийняття
спадщини.

Так, у ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено,
що якщо спадкоємець протягом
встановленого законом строку не подав
заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК
України, за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Згідно із роз"ясненнями, викладеними у
п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування», вирішуючи питання
про визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку, при цьому
необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Отже, визнання причин пропуску строку
для прийняття спадщини поважними має
бути обґрунтованим відповідними
доказами.

За наслідками розгляду цивільної
справи суд першої інстанції прийшов
висновку, що позивачі в судовому
засіданні не довели, що вони пропустили
строк прийняття спадщини з поважної
причини.

Зокрема, суд першої інстанції
встановив, що позивачі не перебували на
стаціонарному лікуванні, а ті скарги, з
якими позивачі зверталися до лікарів,
або ж перебування на амбулаторному
лікуванні, не позбавляли їх можливості
своєчасно звернутися із відповідною
заявою до нотаріуса.

З дослідженої копії медичної книги на
ім"я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено,
що вона зверталася за медичною
допомогою до лікаря з приводу різних
захворювань 10.12.2013 року, 10.01.2014 року,
24.01.2014 року, 20.02.1024 року, 26.02.2014 року
(перебувала на лікарняному листі до
06.03.2014 року, 13.03.2014 року, 09.04.2014 року,
16.04.2014 року.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції, що стан здоров"я позивача
ОСОБА_2, звернення до лікарів та
перебування на амбулаторному
лікуванні, не позбавляло її можливості
своєчасно звернутися із відповідною
заявою до нотаріуса є безпідставним,
при цьому, колегія суддів враховує той
факт, що шестимісячний строк подання
заяви про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_9 закінчився 03.05.2014 року, а
з позовною заявою до суду вона
звернулася 29.05.2014 року, пропустивши
строк для прийняття спадщини на 26 днів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивач ОСОБА_2 пропустила
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, а саме
періодичні протягом шестимісячного
строку захворювання, а відтак, рішення
суду в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову та
визнання ОСОБА_2 додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
тривалістю два місяці з дня набрання
рішенням законної сили.

Разом з тим, висновки суду першої
інстанції про те, що інші причини
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини, на які вказувала
позивач, є суперечливим та не свідчать
про поважність пропуску строку, не
спростовують того, що у зв"язку із
частими та тривалими захворюваннями
позивач ОСОБА_2 з об"єктивних підстав не
могла вчасно подати заяву про
прийняття спадщини.

Оскільки апелянт не погоджується з
оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції лише в частині відмови у
задоволенні її позовних вимог,
апеляційним судом за правилами ст. 303
ЦПК України оскаржуване рішення в
іншій частині, а саме про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, не
перевіряється.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Мостиського районного суду
Львівської області від 23 липня 2014 року
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
додатковий строк для подання в
нотаріальну контору заяви про
прийняття спадщини після смерті її
матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, тривалістю два місяці з дня
набрання рішенням законної сили.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин