АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/778/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Марцішевська О.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Вініченко Б. Б. УХВАЛА
20 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченка Б.
Б.суддівБондаренка С. І. , Дмитренка М.
І. при секретарі Яремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси Апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від "30" січня 2014 р. по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя особа: служба
у справах дітей Черкаської міської
ради про усунення перешкод щодо участі
у вихованні та спілкуванні з дитиною та
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визначення способу участі батька у
в с т а н о в и л а :
В листопаді 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення
перешкод щодо участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною.
В обґрунтування свого позову вказував
на те, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, розірваному 21
серпня 2012р., від шлюбу мають
неповнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
між сторонами виник спір щодо участі
батька у вихованні та спілкуванні з
дитиною. Рішенням органу опіки від 04
червня 2013р. №682 визначений спосіб
участі позивача у спілкуванні з сином -
один раз на місяць за домовленістю
батьків з 14.00 год. п'ятниці до 17 год.
понеділка у м. Київ з необов'язковою
участю матері. ОСОБА_7 зазначав, що
відповідачка дане рішення належним
чином не виконує в зв'язку з чим просив
суд зобов'язати відповідача усунути
перешкоди позивачу у спілкуванні з
дитиною, визначити наступний спосіб
участі батька у вихованні та
спілкуванні з сином: з 14.00 год. п'ятниці
до 17 год. понеділка у м. Київ з
необов'язковою участю матері, у свята,
які святкуються за віросповіданням
позивача в м. Києві без обов'язкової
присутності матері, необмежене
спілкування позивача з сином шляхом
телефонного, поштового, електронного
зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного
спілкування, протягом святкових днів,
які припадають на день побачення з
батьком, або передують дню побачення,
або є наступним за ним, половину
державних святкових днів в Україні за
узгодженням сторін до 1 лютого на
поточний рік, на час відряджень
відповідачки терміном більше 1 доби - за
два дні до відрядження до дня
повернення з відрядження.
В грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7 про
визначення порядку участі батька у
вихованні дитини та просила суд
встановити наступний порядок участі
батька у вихованні та спілкуванні з
малолітнім сином - за домовленістю
батьків, без обов'язкової присутності
матері 1 раз на місяць в м. Черкаси з 10
год. до 19 год. суботи та неділі з
поверненням дитини матері з 13 до 15 год.
для денного сну, спілкування засобами
телефонного, електронного та інших
видів зв'язку на відстані - без
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 30 січня 2014 року позов
ОСОБА_7 та зустрічний позов ОСОБА_6
задоволено частково. Визначено ОСОБА_7
наступний спосіб участі у вихованні та
спілкуванні з неповнолітнім сином
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 - два рази на
місяць, у перший та третій тиждень
місяця з 16-00 години п'ятниці до 17-00
години неділі, без присутності матері,
з урахуванням обставин, які можуть
виникнути, у разі перебування дитини з
батьком за межами м.Черкаси повернення
дитини до 15-00 години понеділка,
оздоровлення дитини протягом одного
літнього місяця (серпень) під час
відпустки батька, без присутності
матері, з урахуванням обставин, які
можуть виникнути, цілодобове
спілкування засобами телефонного та
електронного зв'язку із урахуванням
зайнятості дитини в навчальних
закладах. Зобов'язано ОСОБА_6 не
перешкоджати батькові ОСОБА_7
спілкуватись з неповнолітнім ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та брати участь у його
вихованні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, просила рішення скасувати та
ухвалити нове, яким встановити ОСОБА_7
наступний спосіб участі у вихованні та
спілкуванні з неповнолітнім сином
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 - два рази на
місяць, у перший та третій тиждень
місяця з 16-00 години п'ятниці до 17-00
години неділі, без присутності матері,
в місті Черкаси, з урахуванням
обставин, які можуть виникнути,
цілодобове спілкування засобами
телефонного та електронного зв'язку із
урахуванням зайнятості дитини в
навчальних закладах.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення первісного та зустрічного
позовів, районний суд визначив
позивачу спосіб участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною згідно з
висновком органу опіки і піклування
від 10 січня 2014 року, який на думку суду
враховує інтереси обох батьків та їх
сина, відповідає порядку, який фактично
склався після розірвання шлюбу та
зберігався тривалий час, є звичним для
дитини, негативно не впливає на
нормальний розвиток дитини. Разом з
тим, районний суд зазначив, що позивач
турбується про стан здоров'я та
розвиток свого сина, прихильність
дитини до свого батька відповідачка не
оспорювала, тому суд вказав, що даний
порядок відповідає інтересам дитини та
надасть обом батькам рівні можливості
брати участь у вихованні сина та
забезпечить спілкування з ним.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення,
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Крім того, відповідно до ст.18 Конвенції
про права дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
основного піклування.

Згідно з ч.3 ст.9 Конвенції дитина, яка не
проживає з одним чи обома батьками, має
право підтримувати на регулярній
основі особисті і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Правило ч.2 ст.157 СК України додатково
підкреслює обов'язок того з батьків,
хто проживає окремо від дитини, брати
участь у її вихованні, хоча збереження
у нього цього обов'язку прямо випливає
зі ст. 141 СК України.

Праву на спілкування з дитиною та
участь у її вихованні того з батьків,
хто проживає окремо від дитини,
кореспондує обов'язок того, з ким
проживає дитина, не чинити перешкод у
здійсненні свого права.

Стаття 159 СК України передбачає, якщо
той із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
розірваному 21 серпня 2012 р., від шлюбу
мають неповнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
між сторонами виник спір щодо участі
батька у вихованні та спілкуванні з
дитиною, який неодноразово розглядався
органом опіки та піклування з
визначенням та змінами способу участі
батька у спілкуванні з сином без
присутності матері.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Орган опіки та піклування може
визначити місце зустрічі батька з
дитиною (за місцем проживання когось із
них чи іншої особи), їх періодичність та
тривалість.

В ході розгляду даної справи органом
опіки та піклування виконавчого
комітету Черкаської міської ради був
наданий висновок від 10 січня 2014 року,
згідно із яким було рекомендовано
встановити наступний спосіб участі
батька ОСОБА_7 у вихованні та
спілкуванні з малолітнім ОСОБА_8: два
рази на місяць, у перший та третій
тиждень місяця з 16-00 год. п'ятниці до 17-00
год. неділі, без присутності матері, з
урахуванням обставин, які можуть
виникнути, у разі перебування дитини з
батьком за межами м.Черкаси повернення
дитини до 15-00 год. понеділка,
оздоровлення дитини протягом одного
літнього місяця (серпень) під час
відпустки батька, без присутності
матері, з урахуванням обставин, які
можуть виникнути, цілодобове
спілкування засобами телефонного та
електронного зв'язку із урахуванням
занятості дитини в навчальних
закладах.

На думку колегії суддів, вирішуючи
даний спір, суд першої інстанції дав
належну оцінку вищевказаному висновку
органу опіки та піклування щодо участі
батька у вихованні дитини,
обґрунтований висновок стосовно
належності та допустимості якого
виклав у мотивувальній частині
судового рішення з врахуванням
психофізіологічних особливостей, а
також малолітнього віку дитини.

Зі змісту графіку побачень вбачається,
що ОСОБА_7 надана можливість в повній
мірі впливати на розвиток дитини,
забезпечити її оздоровлення та вжити
інших заходів, необхідних для
нормального розвитку і виховання
дитини, дитина забезпечена повноцінним
правом спілкування з батьком та
отриманням належного виховання зі
сторони обох батьків.

Суд не бере до уваги посилання апелянта
на висновки психолога, фахівця із
соціальної роботи від 13 листопада 2013
року та від 22 листопада 2013 року,
оскільки їх зміст спростовується
висновком органу опіки та піклування м.
Черкаси від 10 січня 2014 року, при
складанні якого була врахована
інформація, надана Черкаським міським
центром соціальних служб від 08 січня 2014
року щодо позитивного реагування
малолітнього ОСОБА_8 на присутність
батька, прояв ним зацікавленості у
зустрічах з батьком.

Крім того, не заслуговують на увагу
посилання апелянта на висновок
спеціаліста-невролога від 14 лютого 2012
року №110 (а.с. 34) як на беззаперечний
доказ негативного впливу зміни місця
проживання та невідомого впливу на
сина з боку батька під час перебування
дитини в м. Київ, оскільки таке
твердження спростовується доводами
самого апелянта, викладеними в
апеляційній скарзі, за якими тільки з
липня 2013 року розпочалися подорожі
малолітнього сина в м. Київ без
присутності матері.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу апелянта на те, що її доводи щодо
неприязних стосунків з позивачем не
можуть впливати на обсяг їх прав та
обов'язків щодо спільної дитини, а
будь-яких обставин, які б свідчили про
негативне відношення батька до дитини
та про його неправомірну поведінку
щодо неї не встановлено.

В той же час, при встановленні
вказаного способу участі у вихованні
та спілкуванні ОСОБА_7 з сином (зокрема
щодо можливості відвідування дитиною
сім'ї батька в м. Київ) судом було
дотримано розумного балансу на участь
обох батьків у вихованні сина, зокрема
можливості кожного з батьків приймати
участь у вихованні дитини, займатися її
оздоровленням не тільки за місцем
проживання матері, а і за місцем
постійного проживання батька, оскільки
відсутність такого житла у м. Черкаси
не може обмежувати його участь у
вихованні дитини.

З пояснень ОСОБА_6 та представника
відповідачки, наданих у судовому
засіданні колегії суддів, на виконання
заяви ОСОБА_6 прокуратурою м. Черкаси
був скерований лист до служби у справах
дітей Черкаської ОДА для перевірки
можливого порушення вимог чинного
законодавства при розгляді питання про
участь у вихованні та спілкуванні
ОСОБА_7 з малолітнім сином.

Відповідно до рекомендаційного листа
від 11 березня 2014 року, наданого за
результатами розгляду вказаної заяви,
служба у справах дітей вказує як на
одну із істотних обставин, що береться
до уваги під час підготовки висновку
про участь батьків у вихованні дитини,
є трирічний вік сина ОСОБА_8.

В зв'язку з малолітнім віком дитини у
вищезазначеному листі зазначено, що
зустрічі батька із сином доцільно
проводити за місцем постійного
проживання дитини у присутності
матері.

З матеріалів справи вбачається, що
сім'я ОСОБА_6 перебуває під соціальним
супроводом в Черкаському міському
центрі соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді з 30 листопада 2012 року,
тобто протягом тривалого часу в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8
центром надається комплекс необхідних
соціальних послуг та консультацій.
Крім того, ситуація у цій сім'ї декілька
разів досліджувалася та
обговорювалася на засіданнях комісії
органу опіки та піклування Черкаської
міської ради.

Так, при складанні висновку органу
опіки та піклування м. Черкаси від 10
січня 2014 року у силу вимог ст. 150 СК
України, п. 73 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від 24
вересня 2008 року, Комісією було
враховано ставлення батьків до
виконання ними своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, стан здоров'я
дитини та інші істотні обставини,
зокрема і малолітній вік дитини із
врахуванням рівності прав батьків у
вихованні дитини та інтереси
малолітньої дитини.

Крім того, з пояснень представника
органу опіки та піклування, наданих у
судовому засіданні, при складанні
вищевказаного висновку Комісією були
також враховані рекомендації
спеціалістів Черкаського міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді, оскільки директор
вказаного центру входив до складу
зазначеної комісії. До складу комісії
входили також спеціалісти у сфері
освіти та виховання дитини, якими було
враховано можливість дитини
періодичного невідвідування дитини
дитячого садка у випадку його
перебування разом з батьком за межами
м. Черкаси. При складанні висновку
членами комісії також враховувалися
культурні та релігійні переконання
батька та матері дитини, забезпечення
права дитини долучатися до традицій як
батька так і матері.

У силу вимог п. 74 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від 24
вересня 2008 року однією із істотних
обставин, що мають значення при
вирішенні спору щодо участь батьків у
вихованні дитини, є обстеження умов
проживання дитини та батьків.

Згідно з довідкою ГУ Житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради, ОСОБА_7
належить на праві приватної власності
квартира №11, площею 132, 5 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки ЖЕО 109 №303 від 06
березня 2013 року ОСОБА_7 зареєстрований
за вказаною адресою.

Крім того, відповідно до акту
обстеження житлово-побутових умов
проживання ОСОБА_7 від 06 березня 2013
року, складеного на підставі
проведеного обстеження спеціалістами
служби у справах дітей Голосіївської
РДА в м. Києві, у квартирі, яка належить
позивачу та в якій він зареєстрований,
проживає ОСОБА_7, його мати та дядько
дитини. За результатами проведеного
обстеження службою у справах дітей
надано висновок, за яким умови для
життя, виховання та розвитку
малолітнього ОСОБА_8 створено належним
чином.

Разом з тим, про прихильність дитини до
позивача свідчить характеристика від 18
березня 2014 року, надана психологом ДНЗ
№73, складена за результатами
спостереження за дитиною під час
навчального процесу та в період
відпочинку у дитячому садку.
Відповідно до вказаної характеристики,
малолітній ОСОБА_8 радісно зустрічає
батька, знаходить з ним спільну мову, а
після їх зустрічей залишається в
піднесеному настрої.

Із висновку лікаря-консультанта
невролога від 18 березня 2014 року
вбачається, що психологічний стан
дитини з моменту взяття на облік,
зокрема з 22 жовтня 2013 року, став
стабільніщим, дитина стала менш
знервованою та у неї спостерігається
позитивна динаміка у
психо-неврологічному стані. В цьому
висновку лікар вказує на необхідність
дотримання дитиною звичного
розпорядку дня та дотримання звичного
для дитини середовища. Однак, такий
висновок не може свідчити про
недотримання ОСОБА_7 зазначених
рекомендацій лікаря під час
перебування дитини з батьком за його
місцем проживання у м. Київ.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
встановивши дійсні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, і ухвалив у справі
законне та обґрунтоване рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для його
відміни або зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст.
313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -відхилити

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від "30" січня 2014 р. по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя
особа: служба у справах дітей
Черкаської міської ради про усунення
перешкод щодо участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною та зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визначення способу участі батька у
вихованні дитини.

- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :
Б. Б. Вініченко

Судді :
С. І. Бондаренко М. І.
Дмитренко