Головуючий у 1 інстанції:
Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/6393/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні без фіксування судового
процесу звукозаписувальним технічним
засобом цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 07 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, страхової компанії
«ПРОСТО-страхування» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л
а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача ОСОБА_2, як з
винної в дорожньо-транспортній пригоді
(далі-ДТП) особи, майнової шкоди в
розмірі 1228 гривень та моральної шкоди у
розмірі 30 тисяч гривень, яка йому була
завдана ушкодженням здоров»я, як
потерпілій в ДТП особі.

Розмір майнової шкоди позивач
обґрунтовував понесеними ним
витратами на лікування, а розмір
моральної шкоди обґрунтовував
заподіянням йому фізичного болю
внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень (10 тисяч гривень), негативних
емоцій під час ДТП та безпосередньо
після неї (10 тисяч гривень) та
порушенням з вини відповідача його
нормального життєвого укладу (10 тисяч
гривень).

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 07.08.2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 1228
гривень матеріальної шкоди та 25 тисяч
гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідача
ОСОБА_2 в особі свого представника -
ОСОБА_4 Апелянт просить скасувати
рішення суду з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачеві у задоволенні позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції безпідставно
стягнуто матеріальну шкоду, оскільки з
наданих позивачем квитанцій не можна
встановити той факт, що позивач дійсно
поніс вказані ним витрати саме на
лікування отриманих внаслідок ДТП
тілесних ушкоджень і що необхідність
придбання ліків, зазначених у
квитанціях, була визначена за
рекомендаціями лікарів. Крім того,
апелянт зазначає, що судом першої
інстанції не було взято до уваги те, що
відповідач з моменту ДТП вчиняла
активні дії, спрямовані на
відшкодування завданої шкоди та вжиття
усіх невідкладних засобів щодо
порятунку життя та здоров»я
потерпілих, зокрема, придбання у період
з 16.09.2011 року по 17.11.2011 року ліків та усіх
необхідних засобів, використаних на
лікування потерпілих на загальну суму
25633 грн. 95 коп., що підтверджується
матеріалами кримінальної справи.

Необгрунтованою апелянт вважає й
вимогу про відшкодування моральної
шкоди, оскільки позивач не надав
жодного доказу в підтвердження
заподіяння йому такої шкоди.

Крім того, зазначає, що у випадку
доведеності заявлених вимог, шкода
підлягала стягненню із страховика
забезпеченого транспортного засобу, за
участі якого було вчинено ДТП, в межах
визначених законом лімітів.

В судове засідання сторони не
з»явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені у
встановленому процесуальним законом
порядку, що підтверджується поштовими
повідомленнями про отримання ними 24 та
25 листопада 2014 року судових повісток,
клопотань про відкладення розгляду
справи від них не надходило, а тому
розгляд справи апеляційним судом
проведено у відповідності до вимог ч.2
ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній
відсутності без фіксування судового
процесу звукозаписувальним технічним
засобом.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком
Галицького районного суду м.Львова від
06.08.2012 року, який в цій частині був
залишений без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 13.11.2012 року (а.с.1-5), ОСОБА_2 визнана
винною у тому, що вона 16.09.2011 року
близько 13.30 год., керуючи транспортним
засобом марки «Мітсубіші Грандіс» з
реєстраційним номером НОМЕР_1 та
рухаючись по вул.Дж.Дудаєва у напрямку
до проспекту Т.Шевченка у м.Львові, під
час паркування на тротуарі біля
будинку №4, порушила вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.10
(в частині визначення терміну
«небезпека для руху»); Р.10 п.10.1; Р.11
п.п.11.2, 11.13; Р.13 п.13.1 Правил дорожнього
руху України; проявила неуважність до
дорожньої обстановки та її змін, під
час перестроювання та зміни напрямку
руху не переконалась, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху, не
дотрималась безпечної дистанції,
внаслідок чого здійснила наїзд на
потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
спричинивши їм тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

За загальним правилом статті 1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

У відповідності до ст.1195 ЦК України,
фізична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я фізичній особі, зобов»язана
відшкодувати потерпілому, зокрема,
витрати, викликані необхідністю
придбання ліків.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я
або смертю внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою незалежно від її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна
шкода полягає, зокрема, у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Таким чином, вимога позивача про
відшкодування понесених ним витрат на
придбання ліків та про відшкодування
моральної шкоди ґрунтується на вимогах
закону, однак, підлягає доказуванню з
урахуванням положень глави п»ятої ЦПК
України.

Відповідно до ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст.58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.58 ЦПК).

В силу вимог ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Дослідивши надані позивачем квитанції
(а.с.9-10), колегія суддів дійшла висновку
про те, що з них не можна безспірно
встановити той факт, що ці квитанції
підтверджують понесені саме позивачем
витрати на лікування і саме витрати на
лікування від отриманих внаслідок ДТП
тілесних ушкоджень, оскільки відсутні
рекомендації (рецепти) лікарів щодо
необхідності у їх придбанні, а відтак,
вказані письмові докази не містять
інформації щодо предмета доказування у
даній справі, а тому не є належними
доказами і не можуть бути враховані
судом при вирішенні даного спору.

Суд першої інстанції не дав зазначеним
доказам належної правової оцінки, а
тому дійшов неправильного висновку про
доведеність вимог позивача про
заподіяння йому майнової шкоди у
заявленому розмірі, завданої
понесенням витрат, викликаних
необхідністю придбання ліків для
лікування отриманого внаслідок ДТП
тілесного ушкодження.

Окрім того, вироком у кримінальній
справі, який був залишений в цій
частині без змін ухвалою суду
апеляційної інстанції (а.с.1-5),
підтверджується той факт, що
відповідачем ОСОБА_2 було повністю
відшкодовано понесені потерпілими
витрати за час їхнього стаціонарного
лікування та на відновлення їхнього
здоров»я.

З наведених вище мотивів, у зв»язку з
допущенням судом першої інстанції
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
в цій частині справи, оскаржуване
рішення суду в частині задоволення
вимоги позивача про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди
в розмірі 1228 гривень підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
апеляційним судом нового рішення про
відмову позивачеві у задоволенні цієї
вимоги.

Не погоджується колегія суддів й з
висновком суду першої інстанції в
частині визначеного судом розміру
морального відшкодування, оскільки
такий висновок не в повній мірі
відповідає наведеним вище нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи, які мають значення
для вирішення спору в цій частині.

Так, з ухвали Апеляційного суду
Львівської області від 13.11.2012 року,
постановленої у вказаній вище
кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України
(а.с.1-5), встановлено, що внаслідок
вчинення ОСОБА_2 ДТП, позивачеві було
заподіяно середньої тяжкості тілесне
ушкодження. Однак, цим судовим рішенням
також підтверджується той факт, що
ОСОБА_2 здійснила активну допомогу у
забезпеченні лікування всіх
потерпілих, повне відшкодування
витрат, понесених потерпілими за час їх
стаціонарного лікування та на
відновлення їх здоров»я, що є істотною
обставиною, яка в силу вимог ст.23 ЦК
України повинна враховуватись судом
при визначенні розміру морального
відшкодування.

Таким чином, враховуючи те, що
заподіяне позивачеві, як потерпілій в
ДТП особі, ушкодження здоров»я
спричинило йому фізичний біль та
страждання, - він має право на
відшкодування моральної шкоди, яка з
урахуванням наведених вище фактичних
обставин справи, що мають істотне
значення, та вимог розумності і
справедливості повинна становити 10
тисяч гривень.

Відшкодування позивачеві решти суми
заявленої вимоги ним не доведено, а
тому не підлягає задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що ДТП
сталась за участі забезпеченого
транспортного засобу марки «Мітсубіші
Грандіс» з реєстраційним номером
НОМЕР_1, цивільна відповідальність
власника якого на момент ДТП була
застрахована в страховій компанії -
приватному акціонерному товаристві
(далі-АТ) «ПРОСТО-страхування», що
підтверджується полісом №ВЕ/4866067 від
01.01.2011 року (а.с.55).

У відповідності до ст.6 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції, чинній на момент
вчинення ДТП, страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час ДТП, яка сталась
за участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.22.3 ст.22 цього Закону,
потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,2
частини другої статті 23 ЦК України,
зокрема, моральна шкода, яка полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпіла особа зазнала у зв»язку з
ушкодженням здоров»я. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5% ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього
Закону, який становить 51 тисячу гривень
на одного потерпілого. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у вчиненні ДТП.

Таким чином, враховуючи визначений
апеляційним судом розмір моральної
шкоди, який підлягає стягненню у
користь позивача, - 10 тисяч гривень, та
ліміт відповідальності страховика по
відшкодуванню потерпілому в ДТП
моральної шкоди, визначений п.9.3 ст.9 та
п.22.3 ст.22 вказаного вище Закону, з
страхової компанії
«ПРОСТО-страхування» підлягає
стягненню у користь позивача моральна
шкода у розмірі 2550 гривень, а решту суми
- 7450 гривень підлягає стягненню у
користь позивача з відповідача ОСОБА_2,
як з винної в ДТП особи.

Суд першої інстанції вказаних вимог
закону не врахував і дійшов до
неправильного висновку про те, що
моральна шкода підлягає стягненню в
повному обсязі з винної особи, яка в
порядку регресу може пред»явити вимоги
до страховика, оскільки нормами закону
не передбачено такого права винної
особи. Крім того, страховик був
залучений до участі у справі, як
відповідач, а тому питання його
відповідальності необхідно було суду
вирішувати саме у даній справі, а не в
іншому порядку.

У зв»язку з цим оскаржуване рішення і в
частині задоволення вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди
підлягає скасуванню з ухваленням
апеляційним судом в цій частині нового
рішення про стягнення з страхової
компанії АТ «ПРОСТО-страхування» у
користь позивача 2550 гривень на
відшкодування завданої йому
ушкодженням здоров»я моральної шкоди,
а з ОСОБА_2 у користь позивача - 7450
гривень моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 07 серпня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» у
користь ОСОБА_3 моральну шкоду у
розмірі 2550 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 7450 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.