"18" березня 2014 р.
Справа №/642/1450/14-ц
Провадження №2/642/591/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.
Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ленінського
районного суду м. Харкова справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Південна залізниця» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

6 серпня 2013 р. до Ленінського
районного суду м. Харкова звернувся
ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просив
суд стягнути з відповідача ДП
«Південна залізниця» на його користь
моральну шкоду в сумі 10000 гр. та
зобов'язати відповідача повернути йому
затрачені гроші на придбання проїзного
документу на поїзд «Донецьк - Харків».

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив,
що він являється пенсіонером,
ветераном праці, «Дитиною війни»,
інвалідом 2 групи.

31 травня 2013 р. о 19 год. 36 хв. він виїхав
поїздом №158 у вагоні №7, місце №19 з

м. Донецька до м. Харкова. У вагоні №7 не
робив кондиціонер, була нестерпна
духота. У нього піднявся тиск, він
погано себе почував і дуже хвилювався.
На його питання чому не роблять
кондиціонери начальник поїзду
відповів, що кондиціонери не роблять у
всіх вагонах. В книзі скарг, яку надав
йому начальник поїзда, він записав, що
виникли незручності з комфортом і у
нього піднявся тиск, погано себе
почував. Своїми неправомірними діями
ДП «Південна залізниця» порушила його
права, як споживача послуг, завдавши
йому при цьому моральну шкоду. / а. с. 1/

10 вересня 2013 р. до суду надійшло
доповнення до позовної заяви, в якому
позивач ОСОБА_1 просив суд притягнути
керівництво ДП «Південна залізниця» до
кримінальної відповідальності за ст.190
КК України посилаючись на те, що поїзд
№158 Донецьк - Харків має категорію
Інтерсіті, а це означає, що в цьому
поїзді повинно бути кондиціювання
повітря. Він навмисно купив проїзний
документ на цей поїзд, тому, що як
інвалід 2 групи не міг їхати в
звичайному поїзді в період значного
температурного навантаження. Замість
комфортних умов проїзду категорії
Інтерсіті, за які він сплатив грошові
кошти, відповідач створив йому
нестерпні умови проїзду, а вагони були
схожі на камери катування. Такий поїзд
не може мати категорію Інтерсіті, тобто
відповідач, на його думку, займається
шахрайством. На маршрут випускає поїзд,
який не може вважатися категорією
Інтерсіті, а кошти за проїзд збирає, як
за поїзд Інтерсіті. / а. с. 28/.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі і дав пояснення так як це
викладено ним у позовних заявах.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що договір
перевезення з позивачем був виконаний
у повному обсязі. Відповідач у
відповідності до проїзного документу
був доставлений поїздом №158 з м.
Донецька до м. Харкова. Відсутність
системи кондиціювання у вагоні, яка
вийшла з ладу під час поїздки, не може
служити підставою вважати, що
відповідачем не виконані умови
договору перевезення. Відшкодування
моральної шкоди у зазначеному випадку
не передбачено діючим законодавством.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

31 травня 2013 р. ОСОБА_1 був пасажиром
потягу №158 сполученням Донецьк -
Харків. Він мав проїзний документ на
поїзд серії ХР №877210.

У купейному вагоні №7, в якому їхав
позивач, системи кондиціонування та
охолодження повітря не працювали,
вікна не відчинялися, у результаті чого
температура у вагоні підвищилася до 60
градусів за Цельсієм.

Пред»являючи позов, ОСОБА_1
послався на те, що в результаті надання
відповідачем послуг з перевезення
неналежної якості, у нього
загострилися проблеми зі здоров»ям, що
спричинило його моральні страждання та
матеріальні збитки.

Статтею 910 ЦК України зазначено, що
за договором перевезення пасажира одна
сторона / перевізник/
зобов'язується перевезти другу сторону
/пасажира/ до пункту призначення, а
пасажир зобов'язується сплатити
встановлену плату за проїзд. Укладання
договору перевезення пасажира
підтверджується видачею відповідного
квитка.

Відповідно до ст.611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Згідно ст.920 ЦК України у разі
порушення зобов'язань, що випливають із
договору перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено ЦК України, іншими
законами, транспортними кодексами

/ статутами/.

У відповідності до ст.105 Статуту
залізниць України, затвердженого
постановою КМУ від 06.1998 р. №457,
залізниці несуть матеріальну
відповідальність за перевезення у
межах і розмірах передбачених цим
Статутом та окремими договорами.

З'ясовуючи характер правовідносин
сторін суд вважає, що у даному випадку
мав місце договір перевезення, який
регулюється главою 64 ЦК України і
Статутом залізниць України. Умовами
зазначеного договору перевезення не
передбачено відшкодування моральної
шкоди позивачеві ОСОБА_1 у зв'язку з
неналежною якістю обслуговування.

Таким чином посилання позивача на
ст.1167 ЦК України, ст.5 Закону України
«Про захист прав споживачів» в
обґрунтування заявлених вимог про
стягнення моральної шкоди не
ґрунтується на законі.

На підставі викладеного
постановляє рішення про відмову у
задоволенні вимог про стягнення
моральної шкоди.

За результатами розгляду
звернення ОСОБА_1 до керівництва ДП
«Південна залізниця» було встановлено,
що у зазначений період, дійсно, мали
місце факти незадовільної роботи
системи кондиціювання повітря в
вагонах поїзда №158 Донецьк - Харків. За
неналежне виконання своїх посадових
обов»язків, наказом начальника
залізниці, заступнику начальника
пасажирської служби Зельському І.Е. та
начальнику відділу ремонту
пасажирських вагонів пасажирської
служби Бабіїву І.М. були оголошені
догани. Зазначені у зверненні ОСОБА_1
несправності в поїзді №158 Донецьк -
Харків були усунені / а. с. 4/.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги
позивача про зобов»язання відповідача
повернути йому затрачені гроші на
придбання проїзного документу на поїзд
Донецьк - Харків, оскільки дана вимога
являється необґрунтованою, оскільки
позивач за договором перевезення у
відповідності до ст. 910 ЦК України був
перевезений до пункту призначення.

Суд також відмовляє у задоволенні
іншої вимоги позивача - про притягнення
керівництва ДП «Південна залізниця» до
кримінальної відповідальності за
шахрайство

/ завищення цін на проїзні документи/,
оскільки таке питання не може бути
предметом розгляду цивільної справи.
Суд не може направити відповідне
реагування до правоохоронних органів,
оскільки не надано належних доказів
щодо завищення цін на проїзні
документи відповідачем.

Стосовно притягнення керівництва
ДП «Південна залізниця» до
кримінальної відповідальності позивач
не позбавлений можливості звернутися
особисто до прокуратури або міліції з
відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 212 - 215 ЦПК України,
ст. ст. 611, 910, 920 ЦК України, ст.105 Статуту
залізниць України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 06 квітня 1998 р. №457 суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь в
розгляді справи, але не були присутніми
під час проголошення судового рішення,
можуть оскаржити рішення в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня отримання ними копії рішення.

Суддя
А.В. Лазарєв