АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: відповідача
ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
договору про надання правової допомоги
в інтересах ОСОБА_3 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 06 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні майном, -

Справа №759/14664/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/2848/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Коваль
О.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач з вернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, в якому просить зобов'язати
відповідача усунути перешкоди у
здійсненні демонтажу самочинно
збудованого гаража під літерою «Д»,
площею 30,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом звільнення гаража від майна
належного ОСОБА_1

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що у 1982 році ним було побудовано
вказаний гараж, який не введено в
експлуатацію та має статус об'єкта
незавершеного будівництва, що
підтверджується рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 11 грудня 2012 року постановленого під
час розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Святошинської РДА м. Києва про визнання
права власності на прибудову,
збільшення долей власності у
будинковолодінні, встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, в якому також встановлено, що
це гараж збудовано ОСОБА_3, а не ОСОБА_1 з
порушенням протипожежних норм, у
зв'язку з чим визнані за позивачем
право власності на цей гараж було
відмовлено.

Оскільки листом, Відділу з питань
наглядово-профілактичної діяльності
Святошинського району ГУ МНС України в
м. Києві від 08 червня 2007 року № 9/599,
визначено, що введення в експлуатацію
прибудов по АДРЕСА_1, можливе при умові
знесення спірного гаражу, тому він
підлягає знесенню, коли цього не
можливо зробити за умови розміщення в
ньому майна відповідачки, яке і просить
зобов'язати його придбати, усунувши
таким чином перешкоди у його демонтажу.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 06 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні майном залишити без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду
представником позивача ОСОБА_2 подано
апеляційну скаргу в якій він просить
скасувати рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 06 грудня 2013
року та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Зокрема посилається на те, що судом
першої інстанції при постановлення
рішення було неправильно застосовано
норми матеріального і процесуального
права та неповно з'ясовані обставини,
які мають значення для справи, що
призвели до прийняття неправильного
рішення.

В судовому засіданні 19 лютого 2014 року
представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_2
підтримали доводи апеляційної скарги.

Під час перерви по справі до суду було
надано копію свідоцтва про смерть,
відповідно до якого позивач по справі
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_1 проти доводів
апеляційної скарги заперечувала,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст.310 ЦПК України, якщо судом
першої інстанції ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, смерть фізичної
особи чи припинення юридичної особи -
сторони у спірних правовідносинах
після ухвалення рішення, що не допускає
правонаступництва, не може бути
підставою для застосування вимог
частини першої цієї статті.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, судом першої інстанції надано
вірну оцінку обставинам справи,
оскільки позивачем не надано доказів
права власності ОСОБА_3 на гараж під
літерою «Д», площею 30.8 кв.м., за адресою:
АДРЕСА_1, наявність правовстановлюючих
документів, відповідних державних
актів, які б свідчили про правомірність
чи неправомірність його побудови, а
відповідно до ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність, а тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 324,
325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
договору про надання правової допомоги
в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 06 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: