АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/2072/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Гайдук С.В. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді:
Білич І.М.

суддів:
Кабанченко О.А., Андрієнко
А.М.

при секретарі:
Гречка Т.В.

за участю: позивача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19 вересня 2013 року в справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» до ОСОБА_3,
Відкритого акціонерного товариства
Національна Акціонерна Страхова
Компанія «Оранта» про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу.

в с т а
н о в и в:

Позивач звертаючись у травні 2013 року
до суду з вищевказаним позовом
вказував на те, що в січні 2010 року з
вини відповідача сталася дорожньо -
транспортна пригода. Внаслідок цієї
пригоди постраждав транспортний засіб
який належав ОСОБА_4 та був
застрахований страховою компанією
позивача. Так як даний випадок був
страховим, то з урахуванням вартості
відновлювального ремонту вони (як
страховики) звернулися до НАСК
„Оранта" де була застрахована цивільна
відповідальність відповідача,
внаслідок чого 28.05.2013 року дана
компанія виплатила ОСОБА_4
відшкодування лише на суму 5899, 60
гривень. Що змусило їх у подальшому
сплатити страхувальнику різницю між
фактичним розміром завданої шкоди і
страховою виплатою яка була здійснена
НАСК „Оранта" в розмірі 2418,56 гривень.
Тому з урахуванням положень ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України „Про
страхування" просили стягнути з
відповідача в порядку регресу 2418, 56
гривень.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 вересня 2013 року
вимоги ПАТ „АСК „Інго Україна" було
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства „
Акціонерна страхова компанія „Інго
Україна" матеріальну шкоду в розмірі
2418,56 гривень та судовий збір 229,40
гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач по справі подав апеляційну
скаргу, де ставив питання про
скасування рішення суду. Вказуючи, що
судом першої інстанції при
постановленні судового рішення не було
взято до уваги те, що його ( ОСОБА_3.)
цивільно -правова відповідальність
перед третіми особами була
застрахована на підставі полісу
ОСЦПВВНТЗ від 04.11.2009 року на строк до
03.11.2010 року в ВАТ НАСК „Оранта" з
обов'язковим лімітом відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну майну
потерпілого у розмірі 35 тисяч гривень.
Беручи до уваги, що сума
відновлювального ремонту була
визначена в розмірі 8318,22 гривни,
частина з яких - 5899, 60 гривень була
перерахована його страховою компанією
на рахунки СТО ТОВ „ВіДі Автострада",
то відповідач вважав, що позов
пред'явлено до неналежного
відповідача.

Апелянт у судовому засіданні
підтримав подану апеляційну скаргу.

Позивач будучи належним чином
повідомленим про розгляд справи ( а.с. 84)
у судове засідання не з'явився,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомив. Колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивача в силу вимог ст. 305
ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення осіб які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що між ОСОБА_4 та ЗАТ „АСК
„Інго Україна „( надалі ПАТ „АСК
„Інго Україна") було укладено договір
добровільного страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів, термін
дії договору з 26.10.2009 року по 25.10.2010 року.

03.10.2010 року з вини ОСОБА_3 (
відповідача) сталася дорожньо -
транспортна пригода, внаслідок якої
було пошкоджено автомобіль ОСОБА_4 У
відповідності до звіту вартість
матеріального збитку завданого
власнику автомобіля „Тойота Камрі"
державний номерний знак НОМЕР_1 в
результаті його пошкодження в ДТП
склала 8111,90 гривень .

ТОВ „ВіДі Автострада" було проведено
відновлювальний ремонт пошкодженого
автомобіля марки „Тойота Камрі" на
суму 8318,22 гривень.

Цивільно - правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована в ВАТ НАСК
„Оранта", що підтверджується полісом
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів від
03.11.2009 року.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
15.04.2010 року у відповідності до
платіжного доручення № 8427 від 28 травня
2010 року НАСК „Оранта" виплатила ТОВ
„ВіДі Автострада" кошти за
відновлювальний ремонт автомобіля в
розмірі 5899, 60 гривень, що є меншими ніж
фактичний розмір збитків на суму 2418,56
гривень. А так як ОСОБА_3.(як винна
особа) не відшкодував позивачу різницю
між фактичним розміром шкоди та
страховою виплатою, то з урахуванням
положень ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України „ Про страхування"
вимоги позивача є доведеними та такими
що підлягають задоволенню.

Однак погодитися з такими висновками
суду не можна виходячи з наступного.

Згідно ст. 27 Закону України „Про
страхування" до страховика який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат, переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Як встановлено у судовому засіданні
цивільно правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована у
відповідності до полісу № 5909683
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів у ВАТ
НАСК „Оранта". Ліміт страхового
відшкодування визначений в розмірі 35
тисяч гривень, строк дії договору з
04.11.2009 року до 03.11.2010 року.

А відтак, будь-які питання щодо
відшкодування шкоди внаслідок дії
ОСОБА_3 повинні вирішуватися у
відповідності до умов договору та
положень ст. 1194 ЦК України, за якими він
як особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність у разі
недостатності страхової виплати (
страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої шкоди
зобов'язаний сплатити лише різницю між
фактичним розміром шкоди та страховою
виплатою ( страховим відшкодуванням).

Сума відновлювального ремонту
автомобіля „Тойота Камрі" внаслідок
ДТП склала 8318,22 гривень, що не перевищує
ліміт відповідальності за умовами
договору.

Зазначене вище, на думку колегії
суддів свідчить про відсутність
підстав до задоволення вимог щодо
відшкодування матеріальної шкоди з
ОСОБА_3 в порядку регресу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з постановленням нового за
правилами ст. 309 ЦПК України про відмову
у задоволенні вимог позивача у зв'язку
з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 вересня 2013 року
скасувати та постановити нове за яким,

Приватному акціонерному товариству
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» відмовити у задоволенні
заявлених вимог до ОСОБА_3, Відкритого
акціонерного товариства Національна
Акціонерна Страхова Компанія «Оранта»
про відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення. Може бути оскаржено у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: