АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
головуючого: Корчевного Г.В.,
суддів:
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укрмаркет
груп» про стягнення коштів, -

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ТОВ
«Укрмаркет груп» про стягнення з ТОВ
«Укрмаркет груп» на його користь суму
позики в розмірі 250000 гривень, 284058
гривень 37 копійок відсотків за
користування позикою, 3359 гривень 92
копійки інфляційних втрат за час
прострочення повернення боргу з 21
березня 2012 року по 01 серпня 2013 року та
45566 гривень 80 копійок - 6 % річних від
суми боргу за прострочення виконання
грошового зобов'язання за період з 21
серпня 2011 року по 01 серпня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12
серпня 2010 року між ним та ТОВ
«Укрмаркет груп», в особі ОСОБА_2,
укладено договір позики, за умовами
якого він надав, а позичальник прийняв
у власність 184000 гривень на строк до 20
березня 2012 року. Умовами договору також
передбачено, що в разі своєчасного не
повернення суми позики, позичальник
зобов'язаний сплатити на вимогу
позикодавця суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 6 % річних від
простроченої суми щомісяця. У
подальшому, на таких же умовах, 09
вересня 2010 року відповідачу було
надано в борг ще 16000 гривень та 24 жовтня
2010 року - 50000 гривень. Загальна сума
позики становить 250000 гривень.

Разом з тим, відповідач в строк до 20
березня 2012 року позику не повернув та
кошти за користування грошима не
сплатив.

Унікальний номер справи: 761/21131/13-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/2820/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Українець В.В.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В.Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 20 грудня 2013
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрмаркет груп».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Апелянт посилається, що правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на її вчинення
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Договір позики, як загальна договірна
конструкція є підставою для виникнення
правовідносин, учасниками яких є будь -
які фізичні або юридичні особи,
оскільки ЦК України на містить жодного
виключення щодо суб'єктивного складу.

Вказує, що ТОВ «Укрмаркет груп» судом
був визнаний неналежним відповідачем,
але у матеріалах справи відсутні
докази що вказане товариство не має
цивільної правоздатності чи
дієздатності, або що представник
товариства діяв поза межами вимог
закону, із чого витікає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини
справи, не визначив дійсні
правовідносини та як наслідок, не
застосував закон, який підлягав
застосуванню, а тому не виконав
завдання цивільного судочинства, щодо
справедливого, неупередженого та
своєчасного розгляду справи з метою
захисту порушених прав і інтересів
позивача.

Колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню,
з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підтвердження своїх вимог позивач
надав суду письмовий договір позики
від 12 серпня 2010 року, укладений між ним
та відповідачем ТОВ «Укрмаркет груп», в
особі ОСОБА_2, за умовами якого позивач
надав, а позичальник прийняв у
власність 184000 гривень на строк до 20
березня 2012 року.

Пунктом 7 договору позики передбачено,
що в разі своєчасного не повернення
суми позики, позичальник зобов'язаний
сплатити на вимогу позикодавця суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 6 процентів
річних від простроченої суми (а.с. 5).

Також судом встановлено, що на
підтвердження укладення договору
позики на суму 184000 гривень позивач
надав письмове підтвердження ОСОБА_5,
згідно якого останній взяв у ОСОБА_1
гроші в сумі 184000 гривень на користь ТОВ
«Укрмаркет груп» під 6 % у місяць та
зобов'язався повернути до 20 березня 2012
року (а.с. 6).

Позивач також посилається на те, що в
подальшому на таких же умовах 09 вересня
2010 року відповідачу було надано в борг
ще 16000 гривень та 24 жовтня 2010 року - 50000
гривень (а.с .6).

При розгляді справи суд першої
інстанції виходив з того, що надана
копія документа не свідчить про те, що
суми в розмірі 16000 гривень та 50000
гривень отримувались у борг саме
відповідачем ТОВ «Укрмаркет груп на
таких же умовах, оскільки письмовий
договір позики між позивачем та
відповідачем на ці суми суду не
наданий.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1
зазначав, що відповідач не повернув
кошти передбачені договором позики в
зазначений строк та просив їх стягнути
з ТОВ «Укрмаркет груп».

Разом з тим, договір позики на суму 184000
гривень від імені ТОВ «Укрмаркет груп»
підписано ОСОБА_2

Письмове підтвердження про отримання
коштів на суму 184000 гривень написане
ОСОБА_5 (а.с. 6) та зазначено, що ОСОБА_5
взяв у ОСОБА_1 гроші в сумі 184000 гривень
на користь ТОВ «Укрмаркет груп». Також
там міститься запис - 9.09.2010 року - 16000
гривень; 24.10.2010 року - 50000 гривень;
приблизно 360000 гривень 04.07.2011 року до 20
березня зобов'язуюсь повернути.

З пояснень позивача у судовому
засіданні суду першої інстанції
вбачається, що кошти отримував саме
ОСОБА_5, який повідомив його, що є
директором фірми ТОВ «Укрмаркет груп».

Судом першої інстанції враховано, що
згідно витягу з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України (а.с. 10) та з інформації про
юридичну особу ТОВ «Укрмаркет груп»,
отриманої з Інформаційно-ресурсного
центру Міністерства юстиції України
(а.с. 28-29) вбачається, що станом на день
укладення договору позики засновником
ТОВ «Укрмаркет груп» є ОСОБА_6, а
керівником цього товариства є ОСОБА_7,
тобто він має право представляти
юридичну особу у правовідносинах з
третіми особами, без довіреності
вчиняти дії в інтересах юридичної
особи, в тому числі підписувати
договори.

Судом першої інстанції також
встановлено, що в зв'язку з
неповерненням ОСОБА_5 коштів за
договором позики, ОСОБА_1 звертався з
заявою до Таращанського РВ ГУ МВС
України в Київській області (а.с. 25).

Постановою СВ Таращанського РВ ГУ МВС
України в Київській області від 20
травня 13 року кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0069 від 29
листопада 2012 року за ч. 3 ст.190 КК
України, закрито у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення (а.с. 26-27).

Зі змісту постанови вбачається, що
ОСОБА_5 являється племінником ОСОБА_1 У
період з вересня 2010 року по січень 2012
року ОСОБА_5 повернув ОСОБА_1 шляхом
переказу через «Приват Банк» 26800
гривень. Також з показань ОСОБА_5
вбачається, що іншу суму коштів близько
425000 гривень він повернув ОСОБА_1
наручно, отримання коштів розпискою не
підтверджено, оскільки вважав їх
ріднею та повністю довіряв. ОСОБА_1
заперечував факт отримання інших
коштів, крім 26800 гривень.

З зазначеної постанови вбачається, що
договірні правовідносини виникли між
позивачем та ОСОБА_5, а не ТОВ
«Укрмаркет груп».

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що не
надано будь-яких належних доказів, що
кошти за договором позики бралися від
імені ТОВ «Укрмаркет груп»
уповноваженою на те особою.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції не погоджується з
огляду на таке.

Як вбачається з пояснень позивача суду,
він не просив, а ОСОБА_5 не надавав йому
документи, на підставі яких останній
має право діяти від імені ТОВ
«Укрмаркет груп».

Крім того, зі змісту договору позики
від 12.08.2010 р. вбачається, позичальником
вказано ТОВ «Укрмаркет груп» в особі
ОСОБА_8, договір підписаний сторонами
та скріплений печаткою ТОВ «Укрмаркет
груп», крім того, представником
позичальника ОСОБА_8 власноручно
записано, що кошти взяті на користь
товариства, з вище наведеного витікає,
що позичальник є юридична особа ТОВ
«Укрмаркет груп», а не фізична особа
ОСОБА_8, відповідно, висновок суду про
неналежність відповідача є помилковий.

Суд першої інстанції, помилково
визначивши ТОВ «Укрмаркет груп»
неналежним відповідачем, керувався при
розгляді справи ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
відповідно до якої суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Статтею 33
ЦПК України визначено, що замінити
неналежного відповідача суд вправі
лише за клопотанням позивача. Оскільки
зазначене клопотання під час розгляду
справи стороною позивача не
заявлялось, суд першої інстанції
ухвалив рішення про відмову в позові..

Колегія суддів за таких обставин
зазначає, що відповідно п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12 червня 2009 року № 2
пред'явлення позову до неналежного
відповідача є підставою для відмови в
позові.

Крім того, суд першої інстанції,
встановивши, що не надано будь-яких
належних доказів, що кошти за договором
позики бралися від імені ТОВ
«Укрмаркет груп» уповноваженою на те
особою, не звернув уваги та не дослідив
Статут підприємства, не встановив
засновників та їх повноважень,
визначених цим документом, таким чином
неповно з'ясувавши обставини справи.

Зважаючи на те, що правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на її вчинення
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою, колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги відносно того, що суд першої
інстанції необґрунтовано визнав ТОВ
«Укрмаркет груп» неналежним
відповідачем, оскільки неповно
з'ясував обставини справи, не визначив
дійсні правовідносини та як наслідок,
не застосував закон, який підлягав
застосуванню.

З огляду на вказане, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги знайшли підтвердження
матеріалами справи, відтак наявні
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що як
вбачається з матеріалів справи, а саме
довідки від 22.10.2014 р., ТОВ «Укрмаркет
груп» було належним чином повідомлено
про розгляд справи в суді апеляційної
інстанції. На всі відомі адреси
підприємства та його директора ОСОБА_7
судову повістку-повідомлення на судові
засідання, призначені на 24.04.2014 р., 05.06.2014
р., 10.07.2014 р., 15.09.2014 р. та 27.10.2014 р. було
направлено рекомендованим листом зі
зворотнім повідомленням, конверти
повернуто на адресу Апеляційного суду
м. Києва суду за закінченням строку
зберігання.

Повідомити шляхом телефонного
зв'язку відповідача ТОВ «Укрмаркет
груп» про судове засідання 27.10.2014 р. по
розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укрмаркет
груп» про стягнення коштів, не
виявилося можливим у зв'язку з тим, що
номер підприємства, зазначений в
матеріалах справи як засіб зв'язку з
ТОВ «Укрмаркет груп», належить іншій
організації, що також зафіксовано
довідкою від 22.10.2014 р.

Апеляційним судом м. Києва, з
метою використання всіх можливих
способів повідомлення відповідача,
надано представнику апелянта - ОСОБА_9
судову телеграму зі зворотнім
повідомленням для відправки
відповідачу ТОВ «Укрмаркет груп» та
ОСОБА_7, докази належного відправлення
зазначеної телеграми наявні в
матеріалах справи.

Під час судового засідання в суді
апеляційної інстанції представник
апелянта - ОСОБА_9 уточнив вимоги
апеляційної скарги, і просив стягнути з
ТОВ «Укрмаркет груп» суму позики
184000,00 грн. та суму нарахованих
процентів 16568,00 грн., а всього стягнути
200568,00 грн.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Враховуючи викладене та
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
необґрунтованими висновки районного
суду про наявність правових підстав
для відмови в задоволенні позовних
вимог.

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти, належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про незаконність
і необґрунтованість рішення суду
першої інстанції у цій справі, що є
наслідком для його скасування.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315 та 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 20 грудня 2013
року - скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрмаркет груп»-
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрмаркет груп» на
користь ОСОБА_1 суму позики 184000,00 грн.,
суму нарахованих процентів 16568,00 грн., а
всього стягнути 200568,00 (Двісті тисяч
п'ятсот шістдесят вісім) грн.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: