Номер провадження № 22-ц/785/3249/14
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: представника позивачки
ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника
відповідачки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
представника третьої особи, КУ "Міська
поліклініка № 29", Косован А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 28 січня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
Комунальна установа "Міська
поліклініка № 29" Одеської міської ради
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок лікування травми,

в с т а
н о в и л а:

22 липня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 29 червня 2012 року вона
отримала травму пальця правої руки й
звернулася в травматологічний пункт КУ
"Міська поліклініки № 29", їй був
поставлений діагноз: перелом другого
пальця основної фаланги правої руки,
черговий лікар наклав їй гіпс. З 02 липня
2012 року її лікувала лікар
травматолог-ортопед поліклініки
ОСОБА_5, яка не професійно віднеслась до
своїх обов'язків, внаслідок чого палець
через наявності зміщення та
відсутності консолідації залишився
кривим. Для відновлення функцій пальця
необхідна складна операція. Внаслідок
ушкодження здоров'я відповідачка
ОСОБА_5 завдала їй майнову шкоду в
розмірі 887,87 грн. та моральну шкоду в
розмірі 20000 грн.

Посилаючись на ці обставини, позивачка
ОСОБА_3 просила суд позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_5,
ОСОБА_6, проти позову заперечував й в
своїх поясненнях зазначав, що лікар
ОСОБА_8 призначила лікування позивачці
відповідно до фізичного стану хворої
та законодавства про охорону здоров'я.

Представник третьої особи, КУ "Міська
поліклініка № 29", в судовому засіданні
пояснила, що лікар травматолог-ортопед
ОСОБА_8 знаходиться у трудових
відносинах поліклінікою з 1982 року,
постійно підвищує свій
кваліфікаційний рівень.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи тим, що
суд першої інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги позивачки ОСОБА_3,
пояснення на апеляцію представника
позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника
відповідачки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
представника третьої особи, КУ "Міська
поліклініка № 29", Косован А.О.,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга позивачки
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення постановлено з дотримання норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачка ОСОБА_5 працює в КУ "Міська
поліклініка № 29" лікарем
травматологом-ортопедом з 03 червня 1982
року по теперішній час (а.с. 73).

29 червня 2012 року позивачка ОСОБА_3
отримала травму пальця правої руки й
звернулася в травматологічний пункт КУ
"Міська поліклініки № 29", їй був
поставлений діагноз: перелом другого
пальця основної фаланги правої руки,
черговий лікар наклав їй гіпс. З 02 липня
2012 року її лікувала лікар
травматолог-ортопед поліклініки
ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позивачка ОСОБА_3 має право на
захист свого права у випадку його
порушення відповідачем, але в судовому
засіданні не доведено, що відповідачка
ОСОБА_5 є належним відповідачем у
справі. Тому у відповідності до ст. ст.
15, 16 ЦК України її вимоги є
передчасними і не підлягають судовому
захисту.

Таким чином, перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Доводи позивачки ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним і
необґрунтованим, оскільки у зв'язку з
її юридичною необізнаністю не був
залучений до участі у справі у якості
відповідача КУ "Міська поліклініка №
29", не приймаються до уваги за таких
підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 33 ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Після заміни відповідача або залучення
до участі у справі співвідповідача
справа за клопотанням нового
відповідача або залученого
співвідповідача розглядається
спочатку.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, при розгляді апеляційної
скарги суд апеляційної інстанції не
вправі залучати до участі у справі
належного відповідача.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дав належну оцінку наданим
сторонами у справі доказам у
відповідності до положень
процесуального законодавства та
правильно виходив з того, що законних
підстав для задоволення позову не має.

Тому наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
і не містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 28 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік