ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/4264/14-ц
Провадження № 2/210/1750/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
головуючого судді - Чайкіної О.В.
за участю секретаря - Куксенко О.В.
за участю сторін - не з'явилися
третьої особи - не з'явилася
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197
ЦПК України, в залі суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом,-
Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом. В обґрунтування
своїх позовних вимог посилається на те,
що він є власником квартири на підставі
свідоцтва про право власності, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачем по справі сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі. У
вказаній квартирі зареєстрований
відповідач по справі. Відповідач не
проживає у вказаній квартирі з травня
2013 року, не сплачує комунальні платежі,
не отримує кореспонденцію, особистих
її речей в квартирі не має. В сімейних
стосунках сторони більше не
перебувають. Враховуючи те, що
відповідач без поважних причин
тривалий час, не мешкає у
вищезазначеній квартирі, позивач
просить визнати її особою, що втратила
право користування жилим приміщенням.
В судовому засіданні позивач не був
присутнім, скористався правом на
Представник позивача, не був присутній
в судовому засіданні, до початку
розгляду справи надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
наполягає на задоволенні позовних
вимог, не заперечував проти ухвалення
Третя особа в судовому засіданні
не була присутньою, заяв про розгляд
справи у її відсутність або про
відкладення розгляду справи до суду не
Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
клопотання про відкладення розгляду
справи до суду не надходило.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157
ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює
рішення про заочний розгляд справи на
підставі наявних в справі доказів, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги Позивача підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що Позивач 22
грудня 2012 року уклав шлюб з ОСОБА_3 (а.с.5
зворот). В подальшому шлюбні відносини
були розірвані, відповідно до заочного
рішення суду від 20 лютого 2014 року (а.с.16).

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на житло №Дз 392 від
21.04.1998р. (а.с.7).

Згідно довідки № 563 від 05 червня 2014 року
виданою «ЖЕО №8» у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

З акту б/н вбачається, що відповідач
ОСОБА_3 не мешкає в квартирі АДРЕСА_4 з
травня 2013 року (а.с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 15 ЦК України у частині 1
визначено, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема, припинення дії, яка
порушує право (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу
Української РСР право користування
житловим приміщенням зберігається за
відсутнім наймачем понад шість місяців
у випадках, прямо передбачених діючим
законодавством.

Також судом встановлено, що Відповідач,
не будучи власником житлового будинку,
залишається зареєстрованим за
попереднім місцем свого проживання,
протягом останнього року не проживає у
квартирі, що належить на праві
приватної власності Позивачеві, що
свідчить про вчинення ним перешкод у
користуванні власністю власником -
Позивачем, між сторонами відсутня
домовленість щодо збереження права на
житло, поважні причини відсутності
відповідачів в житловому будинку понад
встановлені строки судом не
встановлено, із заявами до
уповноважених органів про причини
своєї відсутності не зверталися, тому
суд вважає, що позовні вимоги знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні та задовольняє їх в повному
обсязі.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що
дійсно відповідач ОСОБА_3 не мешкає в
квартирі АДРЕСА_1, більше року без
поважної причини, при цьому є
зареєстрованою в ній, чим чинє
перешкоди у поліпшенні житлових умов,
крім того накопичується
заборгованість за житлові послуги,
тому суд вважає за доцільне визнати
відповідача таким, що втратив право на
користування даним будинком.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні"
передбачено, що зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

З врахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин справи, суд
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, приходить до висновку,
що вимоги позивача знайшли своє
доведення в судовому засіданні, з
підстав викладених вище, а тому
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат між сторонами, суд керується ст.
88 ЦПК України відповідно до якої,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати. Таким
чином, з відповідачів підлягає
стягненню сплачена сума судового збору
в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 16, 319, 391, 405, ЦК України, ст.ст.
213-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, особою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий
збір в розмірі 243,60 грн. на користь
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
О. В. Чайкіна