Справа № 149/1860/14-ц Провадження №
22-ц/772/2515/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Слободонюк М. В.Категорія:
50Доповідач: Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:
головуючого - судді Панасюка О.С.,
суддів Іванюка М.В., Сопруна В.В., з
участю секретаря Руденко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 11 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на дитину, -

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з цим позовом, вказуючи, що з 28
січня 2006 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від
якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає разом з нею та перебуває
на її утриманні. ОСОБА_2 ухиляється від
утримання дитини, відтак просила
стягувати щомісяця аліменти на дочку в
розмірі ? частини усіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 11
липня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі ? частини усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 2
липня 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просив скасувати
рішення суду і ухвалити нове, яким
стягнути з нього аліменти на дочку
ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в
розмірі 400,00 грн. на місяць до її
повноліття.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Частинами 1, 2 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія розглядає
справу та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 28 січня 2006 року
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (а.с. 2), від якого вони мають
дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3,),
ОСОБА_2 не бере участі у вихованні та
утриманні дитини, яка проживає разом з
матір'ю та перебуває на її повному
забезпеченні (а.с. 5).

Ч. 1 ст. 180 СК України передбачено,
що батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька.

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від
добровільного виконання обов'язку по
утриманню дитини, то суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про необхідність стягнення з
нього на користь позивачки аліментів
на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
примусовому порядку.

Колегія суддів відхиляє доводи
апелянта про те, що він не працює, а
відтак аліменти мають стягуватись у
твердій грошовій сумі, тому що
стягнення аліментів у такій формі
можливе лише за заявою платника або
одержувача аліментів (ч. 1 ст. 184 СК
України), однак такої заяви у
матеріалах справи не має.

Більше того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Як видно із заяви відповідача він
повністю визнав вимоги позову і не
заперечував проти його задоволення
(а.с. 16), таке визнання не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, а тому у суду
першої інстанції не було підстав для
відмови у його прийнятті та стягнення
аліментів у іншому, ніж просила
позивачка, розмірі.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є істотними і не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 11 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: