Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2476/14
Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 15 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Третя Запорізька державна
нотаріальна контора, Садівниче
товариство «Запоріжсталь-1», ОСОБА_5,
про визнання права власності на 1/4
частину земельної ділянки та
будівельних матеріалів в порядку
спадкування за законом , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи
Третя Запорізька державна нотаріальна
контора, СТ «Запоріжсталь-1», ОСОБА_5 про
визнання права власності на ? частину
земельної ділянки та будівельних
матеріалів в порядку спадкування за
законом.

В позові позивач зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько
ОСОБА_6, після його смерті відкрилась
спадщина, до складу якої входить:
земельна ділянка № НОМЕР_1 в СТ
«Запоріжсталь-1» м. Запоріжжя,
будівельні матеріали, з яких збудовано
житловий будинок на земельній ділянці
№ НОМЕР_1 в СТ «Запоріжсталь-1» м.
Запоріжжя. Заповіт ОСОБА_6 рішенням
суду визнано недійсним.

Як спадкоємець першої черги позивач
прийняв спадщину шляхом подачі заяви
про прийняття спадщини у шестимісячний
строк з дня відкриття спадщини. З
заявою про прийняття спадщини також
звернулась ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_6

Постановою від 02 квітня 2012 року
державний нотаріус третьої
Запорізької державної нотаріальної
контори Кукурудз Т.Ю. відмовила
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом на належне йому
спадкове майно через відсутність
правовстановлюючих документів на
майно.

З 2001 року в члени СТ «Запоріжсталь-1»
прийнята ОСОБА_4 і за нею закріплена
земельна ділянка № НОМЕР_1, що
підтверджується довідкою СТ
«Запоріжсталь-1» від 11 лютого 2012 року.

Земельна ділянка № НОМЕР_1 отримана
шляхом приватизації на ім'я ОСОБА_4,
вона є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4, де частка
ОСОБА_6 та спадкового майна складає 1/2
частину земельної ділянки, а належна
йому частка у спадщині складає 1/4
частини земельної ділянки.

На підставі викладеного, позивач
просив суд, визнати за ним право
приватної власності на наступне майно:
1/4 частину будівельних матеріалів, з
яких побудовано житловий будинок, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1; 1/4
частину земельної ділянки АДРЕСА_1

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 15
квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Встановлено, що з 22.04.1983 року ОСОБА_6 та
відповідачка у справі ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу 22 квітня 2001 pоку подружжя
придбали у члена садівничого
товариства «Запоріжсталь-1» м.
Запоріжжя ОСОБА_8 садовий будинок з
насадженнями, розташований на
земельній ділянці № НОМЕР_1 у
садівничому товаристві
«Запоріжсталь-1» м. Запоріжжя.

Договір купівлі-продажу садового
будинку нотаріально не посвідчувався,
оскільки на садовий будинок були
відсутні правовстановлюючі документи.

Переоформлення права на садовий
будинок і земельну ділянку відбулося
написанням ОСОБА_8 заяви про виключення
її з числа членів садівничого
товариства «Запоріжсталь-1» м.
Запоріжжя у зв'язку з передачею
садового будинку і земельної ділянки
ОСОБА_4

ОСОБА_4 написала заяву про
прийняття її до числа членів
садівничого товариства
«Запоріжсталь-1» м. Запоріжжя та
закріплення за нею в користування
земельної ділянки № НОМЕР_1 у зв'язку з
отриманням садового будинку і
земельної ділянки від ОСОБА_8

На підставі вказаних заяв ОСОБА_8 була
виключена із числа членів садівничого
товариства «Запоріжсталь-1» м.
Запоріжжя, а ОСОБА_4 була прийнята до
числа членів вказаного садівничого
товариства, і садівниче товариство
передало ОСОБА_4 у користування
земельну ділянку № НОМЕР_1 з
розташованим на ній садовим будинком
загальною площею 27,2 кв. м. ( т. 1 а.с.11,34,44).

Після купівлі садового будинку №
НОМЕР_1 та отримання у користування
земельної ділянки № НОМЕР_1 подружжя
ОСОБА_6 і ОСОБА_4 почали ними постійно
користуватися та на їх утримання
витрачати значні сімейні кошти,
зокрема, встановили паркан, звели ряд
господарських споруд на цій земельній
ділянці.

Відповідно ч. 1 ст. 22 КпШС України Майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Аналогічна норма закріплена й у ч. 1 ст.
60 СК України, згідно якої майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, будівельні матеріали, з
яких збудовано садовий будинок №
НОМЕР_1 в садівничому товаристві
«Запоріжсталь-1» м. Запоріжжя, з 2001 року
( з часу придбання ) належать ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності.

Правовстановлюючий документ на
садовий будинок не видано до цього
часу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. мій батько ОСОБА_6 помер (
т.1 а.с 6).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на ? частину будівельних
матеріалів, з яких збудовано садовий
будинок № НОМЕР_1 на земельній ділянці
№ НОМЕР_1 садівничого товариства
«Запоріжсталь-1» м. Запоріжжя.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги
після ОСОБА_6 являються син померлого
ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_4

Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

За ч. 1 ст. 1270 ЦК України Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_6 обидва спадкоємця
прийняли спадщину шляхом подання
протягом встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК
України шестимісячного строку до
третьої Запорізької державної
нотаріальної контори заяв про
прийняття спадщини ( т.1 а.с. 53).

Постановою державного нотаріуса
третьої Запорізької державної
нотаріальної контори Кукурудз Т.Ю. від
11.04.2012 року було відмовлено позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на 1/4 частину садового
будинку у зв'язку з відсутністю право
встановлювальних документів які
ніколи не виготовлялись та не
видавались і їх взагалі не існує ( т1.
а.с. 75).

Згідно п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.
«Про судову практику у справах про
спадкування» Якщо спадкодавцем було
здійснене самочинне будівництво (
частина перша статті 376 ЦК ), до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі всього будівництва ».

Отже з огляду наведеного судова
колегія вважає, що за позивачу слід
визнати право особистої приватної
власності на 1/4 частину будівельних
матеріалів, з яких збудовано садовий
будинок № НОМЕР_1 на земельній ділянці
№ НОМЕР_1 садівничого товариства
«Запоріжсталь-1» м. Запоріжжя, в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції на
вищенаведене не звернув уваги і
помилково відмовив у задоволенні
позову спадкоємцю. Правового значення
хто будував будинок при вирішенні
справи не має. Вирішальним являється
встановлення обставин набуття права
власності та його належності на час
відкриття спадщини.

У с удовому засідання яке відбулося
19.03.2014 року ОСОБА_4, даючи пояснення
визнала, що вона та її чоловік ОСОБА_6 за
рахунок спільних коштів сплатили
подружжю ОСОБА_8 гроші за
переоформлення на ОСОБА_4 земельної
ділянки. Також ОСОБА_4 пояснила, шо
починаючи з 2001 року вона та її чоловік
ОСОБА_6 почали користуватися садовим
будинком, розташованим на цій
земельній ділянці.

Доводи про те, що сім'я ОСОБА_8, які
розпочали будівництво спірного
будинку , після виходу з товариства у 2001
році до теперішнього часу являються
власниками будинку являються
недоведеними та більш ніж сумнівними.

Разом з цим суд першої інстанції
правильно відмовив позивачу у визнанні
права власності на частку самої
земельної ділянки, оскільки ОСОБА_4
стала її власником 19.05.2010 року після
смерті спадкодавця, що виключає
можливість допустити її до кола
спадкового майна ( т.1 а.с. 40).

В цій частині доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права , які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Таким чином судова колегія приходить
до висновку, що вказані порушення
призвели до неправильного вирішення
справи, тому суд апеляційної інстанції
на підставі ст. 309 ЦПК України рішення
суду змінює.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2014 року
по цій справі скасувати в частині
відмови у визнанні права власності на
будівельні матеріали.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частину будівельних матеріалів
використаних при будівництві
житлового будинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: