Справа №483/2236/14-ц 09.12.2014 09.12.2014 09.12.2014
Провадження № 22-ц/784/3347/14
інстанції: Головко Л.І.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Богуславській О.М.

за участю: відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3

на рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 10 листопада 2014 року за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 р. публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що відповідно до
укладеного 20 квітня 2011 р. договору № б/н
(далі - Договір) відповідач отримав
кредит у розмірі 6855 грн. у вигляді
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 30 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані
обставини, а також на те, що відповідач
виконує свої зобов'язання за Договором
щодо повернення кредитних коштів
неналежним чином, внаслідок чого
заборгованість за договором станом на
30 червня 2014 р. складає 9732 грн. 91 коп., з
яких 6004 грн. 04 коп. - заборгованість за
кредитом, 2189 грн. 21 коп. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
600 грн. - заборгованість з пені за
користування кредитом, а також штрафи:
500 грн.(фіксована частина), 439 грн. 66
коп. (процентна складова), позивач
просив суд стягнути з відповідача
вказану суму заборгованості та судові
витрати.

Рішенням Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 10
листопада 2014 р. позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 9732 грн. 91 коп. заборгованості
за договором кредиту від 20 квітня 2011 р.
станом на 30 червня 2014 р. та 243 грн. 60 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
вказує на невідповідність висновків
суду обставинам справи та положенням
закону і просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню із таких
підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 20
квітня 2011 р. ОСОБА_3 подана анкета-заява
про приєднання до Умов та правил
надання банківських послуг у
Приватбанку.

Звертаючись з позовом, ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилалося на те, що ця
заява свідчить про укладення з
відповідачем договору, на підставі
якого останньому було видано кредитні
кошти, але зобов'язання щодо їх
повернення були порушені.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
не визнавав укладення кредитного
договору.

У зв'язку з такими обставинами справи
суду необхідно було визначити, чи було
укладено кредитний договір, чи
досягнуто сторонами домовленості щодо
основних умов, момент вчинення
правочину (кредитного договору) та
умови, за яких такий правочин може
вважатися вчиненим.

Зокрема, як роз'яснено в п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06 листопада 2009 р. «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», не є
укладеними правочини (договори), у яких
відсутні встановлені законодавством
умови, необхідні для їх укладення
(відсутня згода за всіма істотними
умовами договору; не отримано акцепт
стороною, що направила оферту; не
передано майно, якщо відповідно до
законодавства для вчинення правочину
потрібна його передача тощо).

Вимоги законодавства, що стосуються
чинності кредитних договорів,
встановлені як ЦК України (статті 1048-1052,
1054), так і Законом України від 12 липня 2001
р. № 2499-VI «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг».

Так, для визначення, чи укладено
кредитний договір необхідно
встановлювати такі обставини:
досягнення сторонами згоди щодо усіх
істотних умов договору: мета, сума і
строк кредиту; умови і порядок його
видачі та погашення; види (способи)
забезпечення зобов'язань позичальника;
відсоткові ставки; порядок плати за
кредит; порядок зміни та припинення дії
договору; відповідальність сторін за
невиконання або неналежне виконання
умов договору.

Крім того, кредитний договір має
укладатись обов'язково у письмовій
формі, причому недодержання письмової
форми тягне його нікчемність та не
створює жодних правових наслідків,
окрім тих, що пов'язані з його
нікчемністю; сторони кредитного
договору повинні мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
сторін має бути вільним і відповідати
їхній внутрішній волі.

Умовами та правилами надання
банківських послуг (далі - Умови), які
надані позивачем (а.с. 8-31, 93-110) та діяли
на час виникнення спірних
правовідносин і з якими відповідно до
поданої анкети-заяви ознайомлений та
був згоден ОСОБА_3, визначено, що
порядок здійснення платіжних операцій
з використанням картки, а також порядок
отримання кредиту регулюється чинним
законодавством України, нормами
міжнародних платіжних систем Visa
International, MasterCard International, даним договором,
Умовами та правилами надання
банківських послуг та тарифами Банку
(п. 2.1.2.7).

Істотні умови обслуговування по
кредитній карті позначаються в довідці
про умови кредитування, що є
невід'ємною частиною при оформленні
кредитної картки та регулює тривалість
пільгового періоду, розмір
обов'язкового щомісячного платежу і
тарифів по кредитній картці (п. 2.1.1
Умов).

Згідно п. 2.1.2.1 Умов для надання послуг
Банк видає клієнту картку, її вид
визначений у пам'ятці клієнта і заяві,
підписанням якої клієнт і Банк
укладають Договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору є дата одержання картки,
зазначена у заяві.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3
оспорював укладення з позивачем 20
квітня 2011 р. кредитного договору.

Між тим, відповідачем визнано, що після
підписання анкети-заяви 20 квітня 2011 р.
він дійсно отримав кредитну картку
універсальну, строк дії якої (поле MONTH)
зазначено - до жовтня 2015 р. (а.с. 120), за її
допомогою отримував грошові кошти, але
з умовами отримання грошових коштів,
порядком та розміру оплати відсотків
за користування ними, умовами та
порядком повернення коштів,
відповідальності ознайомлений не був.

Зважаючи на відсутність у матеріалах
справи Тарифів банку, Пам'ятки клієнта,
Довідки про умови кредитування,
підписаної відповідачем (надана
позивачем довідки (а.с. 6) не містить
підпису відповідача), які разом з
анкетою-заявою є невід'ємними
частинами кредитного договору та
визначають його умови, обставини щодо
отримання кредитних коштів, порядку
погашення кредиту - строку, розміру та
складових щомісячного зобов'язання
ОСОБА_3 не можна вважати встановленими.

За такого та враховуючи положення
п.2.1.2.1 Умов не можна вважати, що
кредитний договір було укладено, а тому
підстав для стягнення з ОСОБА_3
нарахованої позивачем заборгованості
за Договором у зв'язку з неналежним
виконанням саме договірних зобов'язань
немає.

Суд не взяв до уваги наведені положення
закону та обставини справи і прийшов до
помилкового висновку про задоволення
позову, а тому в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду необхідно
скасувати, ухвалити нове про відмову у
позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 10 листопада 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді:

ОБЛАСТІ