Номер провадження № 22-ц/785/1927/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
Причорноморського державного
регіонального геологічного
підприємства до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та моральної шкоди за
апеляційною скаргою Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 12.12.2013 року, -

встановила:

У серпні 2013 року Причорноморське
державне регіональне геологічне
підприємство звернулось з позовом до
ОСОБА_2 який в подальшому уточнявся і
остаточно позивач, з посиланням на
норми ст.22 ЦК України, просив стягнути з
відповідачки заборгованість в сумі 26131
грн. 81 коп. та моральну шкоду в розмірі
10000 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 січня 2012 року ОСОБА_2 була
поновлена на роботі на підприємстві, з
виплатою нарахованої їй суми
заробітної плати за вимушений прогул,
також була стягнута з позивача
моральна шкода, загальна сума
стягнення складає 92573,06 грн., тобто сума
отримана ОСОБА_2, без відрахування суми
прибуткового податку, інших
обов'язкових платежів, в склад якої
входять всі обов'язкові платежі, що
підлягають відрахуванню із заробітної
плати. З вищевказаної суми, кошти в
розмірі 20503,06 грн. (допомога по
безробіттю), були отримані на свій
власний рахунок ОСОБА_2 від державної
виконавчої служби, які вона витратила
на свій розсуд, але раніше, при
поновленні на роботі, обіцяла
повернути вказану суму грошей
Одеському міському центру зайнятості,
але до теперішнього часу вказану суму
не повернула.

Причорноморське ДРГП рішення
апеляційного суду Одеської області від
16 січня 2012 року виконало у повному
обсязі. Однак, згідно постанови від 06
листопада 2012 року Одеського окружного
адміністративного суду за позовом
ОДМЦЗ до Причорноморського ДРГП,
повторно з підприємства була стягнута
сума на користь центру зайнятості у
розмірі 20503,06 грн. Крім того, ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
14 листопада 2013 року з підприємства на
користь відповідачки стягнуто
середній заробіток за час затримки
виконання рішення апеляційного суду
Одеської області від 16 січня 2012 року в
розмірі 16402, 32 грн., визначивши дану суму
без суми прибуткового податку та інших
підрахунків і обов'язкових платежів.

15 жовтня 2012 року ОСОБА_2 до підприємства
була надана заява в якій вона просила
утримати з неї допомогу по безробіттю в
разі оплати вимушеного прогулу за
період з 17 січня 2012 року по 28 серпня 2012
року. Враховуючи заяву надану ОСОБА_2,
підприємством був виданий наказ від 29
листопада 2013 року за № 112/пр. зроблені
відповідні відрахування на підставах,
діючих нормативних документів, у
зв'язку з тим, що підприємством
перераховані ці податки до бюджету.
Позивач зазначив, що згідно довідки
бухгалтерії підприємства, на цей час,
заборгованість ОСОБА_2 перед
підприємством складає: єдиний
соціальний внесок 3,6% - 3332,64 грн., податок
на дохід фізичної особи 15% - 13386,11 грн.,
центр зайнятості - 7093,0 грн., вихідна
допомога - 2320,06 грн., на загальну суму:
26131,81 грн. а це кошти державного
підприємства, які безпідставно
втрачені. Крім того, позивач вважає, що
своїми діями відповідачка заподіяла
підприємству моральної шкоди, яка
полягає у приниженні ділової репутації
підприємства, негативному відношенні
до позивача ділових партнерів через
невиконання ним своїх договірних
зобов'язань, а саме розрахунків за
боргами підприємства, яку оцінює у 10000
грн.

Представники позивача у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримали у повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
заяві, просили їх задовольнити.

Відповідачка та її представник -
адвокат ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги
не визнали.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 12.12.2013 року в задоволенні
позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що 24
вересня 2012 року ОСОБА_2 за період з 17
серпня 2009 року по 11 квітня 2011 року була
нарахована та виплачена Одеським
міським центром зайнятості сума виплат
в розмірі 20503,06 гривень.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 16 січня 2012 року ОСОБА_2
поновлено на роботі на посаді
провідного гідрогеолога геологічного
відділу у Причорноморському
Державному регіональному геологічному
підприємстві та стягнуто з
підприємства на користь ОСОБА_2
заробітну плату за січень, лютий,
березень травень 2009 року в розмірі 3290
грн. 50 коп., заробітну плату за час
вимушеного прогулу в розмірі 89282 грн. 86
коп., та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Відповідачка своєчасно звернулась до
позивача про поновлення на роботі,
однак підприємство відмовилось
виконувати рішення суду від 16 січня 2012
року в добровільному порядку та
виконало його у примусовому порядку за
виконавчим провадженням №31037208 від 17
лютого 2012 року тільки 29 серпня 2012 року,
у зв'язку з чим апеляційним судом
Одеської області від 14 листопада 2013
року з підприємства на користь ОСОБА_2
стягнуто середній заробіток за час
затримки виконання рішення
апеляційного суду Одеської області від
16 січня 2012 року в розмірі 16402, 32 грн.,
визначивши дану суму без суми
прибуткового податку та інших
підрахунків і обов'язкових платежів.

Відповідно до п.4 ст.35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування а випадок
безробіття» із роботодавця
утримуються сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду.

Згідно постанови Одеського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року у справі за позовом Одеського
міського центру зайнятості до
Причорноморського ДРГП про стягнення,
позовні вимоги задоволені повністю та
стягнуто з Причорноморського
Державного регіонального геологічного
підприємства на користь Одеського
міського центру зайнятості суму
нарахованої ОСОБА_2 допомоги по
безробіттю в розмірі 20503,06 гривень.

За загальними правилами цивільного
законодавства відшкодування збитків
має місце у випадку наявності складу
цивільного правопорушення, який
включає в себе протиправну поведінку
заподіювача, наявність негативних
наслідків (шкоду), причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та наслідками,
а також, як правило, вину заподіювача.

С таття 22 ЦК України визначає, що
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права; доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода).

Позивачем не доведено наявність винної
поведінки з боку відповідачки, чи
навмисне спричинення нею збитків
підприємству.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
відшкодування відповідачкою моральної
шкоди суд першої інстанції зазначив що,
позивачем не надано доказів щодо
моральних страждань, які були завдані
підприємству.

Колегія погоджується з зазначеними
висновками суду першої інстанції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи у апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або у
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Крім зазначених судом першої інстанції
підстав для відмови в задоволенні
позову, колегія приймає до уваги, що
позивач в позовних вимогах (а.с. 1-2, 59-61)
зазначає, що кошти в розмірі 20503,06 грн.
(допомога по безробіттю), були отримані
на свій власний рахунок ОСОБА_2 від
державної виконавчої служби, проте в
матеріалах справи відсутні належні
докази того, що зазначені кошти були
отримані відповідачкою від державної
виконавчої служби, позивачем не
зазначається чим порушуються права
позивача отриманням відповідачем від
державної виконавчої служби коштів в
розмірі 20503,06 грн. (допомога по
безробіттю).

Також позивач обґрунтовуючи позовні
вимоги пов'язує заподіяння позивачу
шкоди, отримання відповідачем коштів в
сумі 20503,06 грн. (допомога по безробіттю)
та стягнутими з позивача на користь
відповідача за судовими рішеннями,
заробітної плати за час вимушеного
прогулу в розмірі 89282 грн. 86 коп., та
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду в розмірі 16402, 32
грн. Однак позивач не оспорює
правомірність отримання відповідачем
зазначених коштів, відповідно до
матеріалів справи не оскаржив судові
рішення на підставі яких зазначені
кошти були стягнуті з позивача.

Доводи апеляційної скарги є фактично
тотожними змісту заяви належну оцінку
яким дав суд першої інстанції
ухвалюючи рішення, та фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди заявника з висновками суду
апеляційної інстанції з їх оцінкою.

На підставі наведеного колегія вважає,
що суд першої інстанції порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи,
не містять підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства відхилити. Рішення
Київського районного суду м. Одеси від
12.12.2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич