Справа № 185/1450/14-ц
Провадження № 2/185/1062/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Болдирєвої У.М.

при секретарі Муржиєвій І.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на частку
квартири та зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
1/2 частку квартири АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що зазначена квартира придбана у
період шлюбу з відповідачем і є
спільним сумісним майном.

03 березня 2014 року відповідач ОСОБА_4
подала зустрічну позовну заяву до
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів в сумі 40 000
грн, посилаючись на те, що зазначена
сума була отримана позивачем в якості
компенсації за його частку спірної
квартири.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
зустрічний позов не визнали.

Позивач пояснив, що він насправді не
отримував 40 000 грн від колишньої
дружини, але між ними була досягнута
домовленість про те, що протягом року
дружина виплатить йому зазначену суму
і він не буде претендувати на свою
частку квартири. Він дійсно написав
розписку під диктовку дружини в якості
гарантії виконання дружиною свого
зобов'язання і залишив розписку у себе,
але згодом ця розписка зникла.

Представник відповідача первісний
позов не визнав, підтримав вимоги
зустрічного позову, пояснив, що ОСОБА_1
отримав компенсацію за свою частку у
спільній сумісній власності, про що
написав власноручно розписку.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
первісний позов підлягає задоволенню,
зустрічний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено і не
заперечувалось сторонами, що квартира
АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу і
є спільним сумісним майном подружжя.

05 березня 2013 року ОСОБА_1 була
власноручно написана розписка (а.с.28) зі
змісту якої видно, що ОСОБА_1
зобов'язується не претендувати на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, відмовляється
від своєї частки квартири на користь
неповнолітньої дитини ОСОБА_5, а взамін
отримує від ОСОБА_4 40 000 грн.

Оригінал цієї розписки оглянутий у
судовому засіданні.

Таким чином сторони визначили частки у
спільній сумісній власності на спірну
квартиру, а саме, що ОСОБА_1 є власником
1/2 частки квартири і він відмовляється
від права власності з отриманням
грошової компенсації. Тобто фактично
між сторонами була досягнута
домовленість про поділ нерухомого
майна, що є у спільній частковій
власності

Відповідно до вимог ст.367 ЦК України
майно, що є у спільній частковій
власності може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. Договір про поділ нерухомого
майна, що є у спільній частковій
власності, укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

У зв'язку з недодержанням сторонами
вимог діючого законодавства про
оформленні договору про відмову ОСОБА_1
він права власності на частку квартири
з отриманням відповідної компенсації
цей договір є нікчемним.

Відповідно до змісту розписки ОСОБА_1
від 05 березня 2013 року зазначений
документ підтверджує досягнення
домовленості про відмову від права
власності з отриманням компенсації в
сумі 40 000 грн, але не підтверджує
фактичне отримання ОСОБА_1 цієї суми.

Відповідно до ст. 60 СК України квартира
АДРЕСА_1 належить сторонам на праві
спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 70 СК передбачено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Оскільки позовних вимог про поділ
майна в натурі не заявлено, суд має
визнати ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишити майно у їх спільній частковій
власності, визнавши право власності за
кожним з подружжя на 1/2 частку будинку.

У задоволенні зустрічного позову слід
відмовити у зв'язку з недоведеністю
позовних вимог.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 на
сплату судового збору, у сумі 243 грн 60
коп підтверджуються квитанцією (а.с.1) і
підлягають стягненню з ОСОБА_4, як це
передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити частки у спільній сумісній
власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4
та ОСОБА_1 рівними по 1/2 частці кожному з
них.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 243 (двісті сорок
три) грн 60 коп.

Відмовити у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення
безпідставно отриманих грошових
коштів.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: У. М. Болдирєва