Справа № 136/2667/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" лютого 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

при секретарі
Белінській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Липовець цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 ПРО
ПОЗБАВЛЕННЯ БАТЬКІВСЬКИХ ПРАВ,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Липовецького
районного суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення їх
батьківських прав відносно ДОЧКИ
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення її
опікуном малолітньої ОСОБА_4

На обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилалася на те, що
відповідачі, тобто батьки ОСОБА_4,
ухиляються від обов'язків по вихованню
та утриманню дочки. Мати малолітньої
ОСОБА_4 у серпні 2011 року привезла дитину
до позивачки, як до бабусі та поїхала
разом зі своїм співмешканцем (батьком
ОСОБА_4) у невідомому напрямку; місце їх
перебування позивачці невідоме, а
батько ОСОБА_4 знаходиться у розшуку.
Вже більше двох років позивачка
піклується про дитину, займається її
вихованням та утримує її. Батьки
життям дитини не цікавляться, ведуть
аморальний спосіб життя та зловживають
спиртними напоями. Також відповідачі
до дитини не навідуються, не
телефонують, здоров'ям та її проблемами
на цікавляться.

В судовому засіданні прокурор та
ОСОБА_1 позовну заяву підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
ній. Також позивачка доповнила свої
позовні вимоги вимогою про стягнення з
відповідачів аліментів на її користь
на утримання їхньої дочки ОСОБА_4, у
розмірі по 1/4 частці від доходу кожного
з батьків щомісячно, але не менше
мінімального розміру аліментів на одну
дитину, що становить 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи стягнення з дня подачі заяви
про стягнення аліментів до суду і до
повноліття дитини, оскільки батьки
матеріально свою дитину не підтримують
та аліментів не сплачують. Позивачка
суду пояснила, що її дочка та зять
зловживають алкогольними напоями,
пропили своє майно, у тому числі
трикімнатну квартиру в м. Яготин
Київської області. Три роки тому
відповідачі привезли позивачці свою
дочку, залишили її і з того часу дитину
навіть не бачили. Біля позивачки також
проживає ще одна дочка відповідачки
ОСОБА_10, яка також з народження живе у
позивачки. Тому вона просить позбавити
відповідачів батьківських прав щодо
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
призначити позивачку опікуном ОСОБА_4
та стягнути з відповідачів аліменти на
її користь на утримання дочки ОСОБА_4

Представник третьої особи на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, Служби у
справах дітей Липовецької РДА
Вінницької області - ОСОБА_6 в судовому
засідання позов підтримала, просила
його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце слухання
справи. Про причини неявки не
повідомили. Згідно з адресних довідок
від 23.12.2013 року на ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
місцем їхнього проживання, що не
зареєстровано, зазначено АДРЕСА_1, а
також зазначено, що 12.06.2008 року їх було
знято з реєстрації в Київській області
Згуровського району с. Стара Оржиця.
Надіслані на їх адресу повідомлення,
повертались, оскільки за вказаною в
судовій повістці адресою особи не
проживають. Також, згідно з довідкою
№12694 від 11.11.2013 року, виданою
Липовецьким РВ УМВС України у
Вінницькій області, відповідач -
ОСОБА_3, перебуває у розшуку
Києво-Святошинським РВ Київської
області від 07.05.2013 року. Враховуючи
викладене, відповідачі були викликані
в суд на 06.02.2014 року позивачем через
оголошення в газеті «Урядовий кур'єр»,
випуск №15, опублікований 25.01.2014 року.
Тому, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України,
з опублікуванням оголошення про
виклик, відповідачі вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
справи.

Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
прокурора та представника Служби у
справах дітей Липовецької РДА,
дослідивши матеріали справи, всебічно
проаналізувавши обставини, оцінивши
докази, виходячи зі свого внутрішнього
переконання, яке ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(дочка позивачки) та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1,а.с.3). ОСОБА_2 (мати
малолітньої ОСОБА_4) у серпні 2011 року
привезла дитину до позивачки, як до
бабусі та поїхала разом зі своїм
співмешканцем (батьком ОСОБА_4) у
невідомому напрямку, місце їх
перебування позивачці невідоме. Крім
цього, згідно з довідкою №12694 від 11.11.2013
року, виданою Липовецьким РВ УМВС
України у Вінницькій області, ОСОБА_3
(батько ОСОБА_4) перебуває у розшуку
Києво-Святошинським РВ Київської
області від 07.05.2013 року (а.с.26). Вже
більше двох років позивачка піклується
про дитину, утримує її та займається її
вихованням, що підтверджується
довідками №3017 від 06.12.2013 року та №1575
від 23.07.2013 року, виданих виконавчим
комітетом Турбівської селищної ради
Липовецького району вінницької
області (а.с.5,20). Батьки життям дитини не
цікавляться, матеріально їй не
допомагають, аліментів не сплачують,
ведуть аморальний спосіб життя та
зловживають спиртними напоями.
Відповідачі до дитини не навідуються,
не телефонують, здоров'ям та її
проблемами на цікавляться.

Згідно письмових свідчень сусідів
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 25.11.2013 року,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає біля
бабусі - ОСОБА_1, яка і займається її
вихованням; батьки ОСОБА_4 зловживають
спиртними напоями та до дитини не
навідуються, її життям та здоров'ям не
цікавляться (а.с. 13,22,23).

Протягом навчання в школі малолітньої
ОСОБА_4 її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
відвідували школу, не цікавилися
навчанням та вихованням доньки.
Вихованням дитини займається її
бабуся, яка систематично контролює
навчання дитини, відвідує збори, сприяє
фізичному та духовному розвитку
онучки, що підтверджується
характеристикою та довідкою №132 від
08.10.2013 року, виданою Турбіською
загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. та
(а.с.7,8).

Батьки малолітньої ОСОБА_4 не
проявляють інтересу і до здоров'я
дитини, так як згідно з довідками,
виданими завідувачем амбулаторією
Турбівської лікарні, ні ОСОБА_2, ні
ОСОБА_3 за медичною допомогою з дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертались
(а.с.21, 25).

Згідно з актом обстеження
матеріально-побутових умов життя,
затвердженого Турбівським селищним
головою 22.07.2013 року (а.с.6), малолітня
ОСОБА_4, разом із старшою сестрою,
проживають у бабусі - ОСОБА_1, у її
власному будинку. Бабуся доглядає
внучок, одягає їх, годує та навчає. Мати
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 з дітьми не спілкується,
не виховує їх і більше ніж півтора роки
не з'являється в селищі Турбів, де
проживають її діти.

Відповідно до висновків Липовецької
районної державної адміністрації
Вінницької області (№ 01-21/5326 від 05.12.2013
року, а.с.3 та №01-19/510 від 06.02.2014 року)
останні вважають доцільним позбавити
батьківських прав відповідачів -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щодо дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити ОСОБА_1
опікуном над малолітньою ОСОБА_4

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Сімейного кодексу України щодо
обов'язків батьків.

Відповідно до ст. 121 СК України права та
обов'язки матері, батька та дитини
ґрунтуються на походженні дитини від
них, засвідченому державним актом
реєстрації актів цивільного стану.

Зі змісту ст.141, 150 СК України, слідує, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані виховувати свою
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття освіти,
готувати до самостійного життя та
поважати її.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 постанови №3 Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 р. "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав (Із
змінами, внесеними згідно з постановою
Пленуму Верховного Суду України № 20
від 19 грудня 2008 р.), судам надано
роз'яснення, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
статтею 164 СК. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Із здобутих у справі доказів, судом
було встановлено, що відповідачі -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не беруть участі у
вихованні своєї дочки ОСОБА_4 Вони не
проживають разом із нею, дівчинка
знаходиться біля бабусі; батьки не
піклуються про її фізичний і духовний
розвиток, зокрема: не забезпечують її
необхідним харчування, медичним
доглядом, не спілкуються з нею, не
відвідують дочку та не цікавляться її
станом, що підтверджено належними та
допустимими доказами.

За таких обставин, зазначені фактори в
їх сукупності та поведінка батьків
дитини, вказує на свідоме нехтування
ними своїх батьківських обов'язків,
закріплених нормами Сімейного кодексу
України, а тому, суд розцінює це як їх
ухилення від виховання своєї
малолітньої дочки.

З огляду на викладене та у контексті
вищенаведених правових норм
регулювання предмета спору, суд дійшов
до виваженого висновку, що позивачем
доведено належними та допустимими
доказами факт ухилення відповідачів
від виконання своїх батьківських
обов'язків, оскільки вони, маючи
реальну можливість виконувати їх, не
вчинили жодних дій. Усі батьківські
обв'язки відносно малолітньої ОСОБА_4
взяла на себе її бабуся - позивачка по
справі ОСОБА_1 А тому, позов в частині
позбавлення відповідачів батьківських
прав і призначення позивача опікуном
для малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
слід задовольнити у повному обсязі.

Що ж стосується вирішення питання про
стягнення аліментів на утримання
малолітньої ОСОБА_4, то слід вказати на
наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 164 Сімейного
кодексу України особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.

Вказане узгоджується і з нормами
викладеними у ч.4 ст. 12 Закону України
"Про охорону дитинства", де зазначено,
що позбавлення батьківських прав не
звільняє батьків від обов'язку
утримувати дітей.

Зі змісту ст. 180 СК України вбачається,
що батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України
передбачено, що аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька і (або) в
твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу
України, мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову (ст.191 ч.1 СК України).

Врахувавши всі обставини, що мають
істотне значення при визначенні
розміру аліментів, як того вимагають
положення визначені ст.182 Сімейного
кодексу України, суд вважає, що
відповідачі спроможні виплачувати
аліменти в розмірі по 1/4 частині
кожний з їх заробітку (доходу), однак не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
А тому позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню, так як вони
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з
відповідачів в рівних частинах з
кожного, на користь позивачки підлягає
стягненню судовий збір та витрати,
пов'язані з оголошенням в пресі. Також з
відповідачів в рівних частинах з
кожного, на користь держави підлягає
стягненню судовий збір, від сплати
якого була звільнена позивачка.

Згідно ст. 367 ЦПК України дане
рішення в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за
один місяць підлягає негайному
виконанню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.121, 150, 164, 165, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного
кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209,
213-215, 224, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити .

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав
відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити опікуном малолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року
народження на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ПО 1/4 частці від
доходу кожного з батьків, щомісячно,
але не менше мінімального розміру
аліментів на одну дитину, що становить
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку - починаючи
стягнення з 06.02.2014 року і до повноліття
дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних
частинах з кожного, на користь
позивачки сплачений судовий збір та
витрати, пов'язані з опублікуванням
оголошення в пресі - 565,40 грн. та на
користь держави судовий збір в сумі 243,60
грн.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду після набрання ним
законної сили направити державному
органу реєстрації актів цивільного
стану за місцем реєстрації народження
дитини.

Рішення може бути оскарженим позивачем
в апеляційному порядку протягом
десяти днів.

Після закінчення цього строку рішення
набирає законної сили, якщо не надійде
апеляційної скарги на рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л. Т. Мочульська