Справа № 760/869/14-ц
Провадження № 2-1721/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
12 березня 2014 року
Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді
- Лазаренко В.В.
з участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-я особа: Орган опіки та
піклування Солом`янської районної у м.
Києві державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів, -
14.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом в якому просить
позбавити ОСОБА_2, яка є його матір'ю,
батьківських прав відносно нього,
посилаючись на те, що відповідачка
після розірвання шлюбу з його батьком
ОСОБА_3 у 2005 році ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов`язків по його вихованню, не
приймає участі у його житті,
фінансової допомоги чи будь-якої іншої
не надає. З 2006 року у відповідачки
з'явилася нова родина, після чого вона
повністю припинила з спілкування з
позивачем. З цього часу його
вихованням, розвитком та утриманням
займається виключного батько ОСОБА_3
Одночасно з вирішенням питання про
позбавлення відповідачки батьківських
прав, позивач просить стягнути з неї на
свою користь аліменти у розмірі 1/3
частини від усіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подачі позову до суду і до досягнення
позивачем повноліття.
У судовому засіданні позивач та його
законний представник ОСОБА_3
підтримали позовні вимоги і просили
Представник 3-ої особи - органу опіки та
піклування Солом`янської районної в м.
Києві державної адміністрації у
судовому засіданні підтримала позов
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 і просила його
Прокурор у справі Гузир Д.В. підтримав
позовні вимоги ОСОБА_1 і просив їх
Відповідачка ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилась, про час та місце
судового розгляду повідомлена
належним чином, про причини своєї
неявки суд до відома не поставила.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Виходячи з цього, врахувавши позицію
позивача та його законного
представника, а також інших учасників
процесу, які не заперечували проти
вирішення справи в порядку ст. 224 ЦПК
України, суд знаходить можливим
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у справі, думку прокурора,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовну заяву обґрунтованою і
такою, що підлягає задоволенню в
повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі,
від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 25.03.2005 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 розірвано (а.с. 14).

13.06.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
укладено договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за №3650,
згідно якого сторонами визначено місце
проживання їх спільного сина ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_3
(а.с. 10).

Як зазначив позивач в своїй позовній
заяві та підтвердив ці обставини у
судовому засіданні, після розірвання
шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2005 році,
відповідачка самоухилилася від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо нього, жодного разу не
бачилася з ним, не цікавиться його
життям, навчанням, успіхами, не приймає
участі у його вихованні, не надає
матеріальної допомоги на його
утримання.

Дані обставини також підтверджені
довідками із навчальних закладів, де
проходив навчання позивач. Зокрема,
згідно довідки Васильківської ЗОШ №9
від 28.005.2008 року №1190, за період навчання
ОСОБА_1 в 3-4 класі вихованням сина
відповідачка не займалася (а.с. 11);
згідно довідки середньої
загальноосвітньої школи №163 ім.
М.Кирпоноса від 21.06.2010 року №95, за
період з 01.09.2007 року по 21.06.2010 року
ОСОБА_3 з матір'ю не спілкувався, вона
жодного разу не була у школі,
вихованням сина не займалася (а.с. 12);
згідно довідки виданої Чернігівським
ліцеєм з посиленою військово-фізичною
підготовкою від 27.05.2013 року №96, за час
навчання ОСОБА_1 з 26.08.2012 року його
вихованням опікувався батько ОСОБА_3,
за зазначений період з матір'ю він не
спілкувався, вона жодного разу не була
в ліцеї, вихованням сина не займається
(а.с. 13).

Також в судовому засіданні
встановлено, що жодних перешкод для
спілкування з сином відповідачці зі
сторони батька ОСОБА_3 не вчинялося,
натомість він створював для цього
необхідні передумови, зокрема,
відповідачку було проінформовано про
зміну місця проживання дитини, про що
свідчить лист з відповідною
інформацією та фіскальний чек про
оплату за його відправку (а.с. 18, 19).

Виходячи з наведеного вище, судом
встановлено, що відповідачка ОСОБА_2
повністю ухилилася від виконання своїх
батьківських обов`язків, участі у
вихованні та навчанні сина ОСОБА_1 не
приймає, його фізичним та психічним
розвитком не займається та не
цікавиться.

З висновку органу опіки та піклування
Солом`янської районної в м. Києві
державної адміністрації від 06.03.2014
року за номером 108-2197/01 вбачається, що
органом опіки та піклування
розглянуто звернення гр. ОСОБА_1 про
доцільність позбавлення батьківських
прав гр. ОСОБА_2 відносно нього.

Орган опіки та піклування, виходячи з
інтересів дитини, враховуючи думку
неповнолітнього та рішення комісії з
питань захисту прав дитини (засідання
04.03.2014 року), керуючись ст.ст. 19, 164, 171 СК
України, вважає за доцільне позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав відносно її
неповнолітнього сина ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства», виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини. На кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані, виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько
може бути позбавлений судом
батьківських прав, якщо буде
встановлено, що він ухиляється від
виконання своїх обов`язків по
вихованню дитини.

Верховний Суд України в частині 2
пункту 16 Постанови Пленуму «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» № 3 від
03.03.2007 року наголосив, що ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини,
її навчання, підготовку до
самостійного життя, зокрема: не
забезпечують необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання; не
спілкуються з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що відповідачка
своїх батьківських обов'язків, зокрема
обов'язку виховувати та утримувати
дитину до досягнення нею повноліття, не
виконує протягом тривалого часу та не
здійснює жодних дій, спрямованих на їх
виконання, при чому робить це свідомо,
без поважних причин, оскільки батько
ОСОБА_3 не чинив перешкод для виконання
нею своїх обов'язків та спілкування з
дитиною.

Виходячи з наведеного вище, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про позбавлення
відповідачки батьківських прав
відносно неповнолітньої дитини
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні і є всі підстави для
задовлення позову в цій частині.

Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частини 2 статті 166 СК
України особа позбавлена батьківських
прав, не звільняється від обов'язку
щодо утримання дитини.

Статтею 181 СК України визначено, що за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Суд, при визначенні розміру коштів, що
стягуються як аліменти, прагне не до
зрівняння матеріального становища
платника й одержувача аліментів, а до
того, щоб одержувач аліментів у разі їх
сплати перестав бути таким, що потребує
матеріальної допомоги. Окрім того
розмір призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходити з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання дитини обома батьками.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд вважає
за необхідне одночасно з позбавленням
ОСОБА_2 батьківських прав стягнути з
неї на користь позивача аліменти на
його утримання, у розмірі 1/3 від усіх
доходів, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подачі позову до суду і до досягнення
дитиною повноліття, оскільки, як
встановлено судом, відповідачка не
надає матеріальної допомоги на
утримання сина і всі витрати сплачує
його батько ОСОБА_3, а відповідно до
вимог закону сторони нарівні
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття та
створювати для неї необхідні
передумови для розвитку і забезпечення
організації її життя.

Виходячи з наведеного вище, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про позбавлення
відповідачки батьківських прав
відносно неповнолітньої дитини та
стягнення з неї аліментів на її
утримання знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні і є всі підстави для
задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідачки на
користь позивача витрати понесені ним
на оплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивач на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Враховуючи зазначені вимоги закону, те,
що позивач звільнений від оплати
судових витрат при зверненні до суду з
позовом про стягнення аліментів, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідачки на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224, 226
ЦПК України, ст.ст.164-166, 180-183, 191 СК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Орган
опіки та піклування Солом`янської
районної у м. Києві державної
адміністрації, про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
неповнолітнього ОСОБА_1 аліменти на
його утримання в розмірі 1/3 частини від
усіх доходів відповідача щомісяця, але
не менше ніж 30 % від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 14.01.2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі , але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя: