Справа № 530/69/14-ц
Номер провадження 2/530/118/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2014 року Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Должко С.Р., при
секретарі Стрілець Л.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до Лютенсько-Будищанської
сільської ради, третя особа Відділ
Держземагенства у Зіньківському
районі про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в
Зіньківський районний суд Полтавської
області з позовом до
Лютенсько-Будищанської сільської ради,
третя особа Відділ Держземагенства у
Зіньківському районі про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом.

З позовної заяви вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Лютенські Будища,
Зіньківського району, Полтавської
області помер чоловік позивачки,
ОСОБА_2, який на день смерті проживав
разом з нею в АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина за законом до складу якої,
зокрема, входить земельна ділянка
площею 2,92 га, розташована на території
Лютенсько-Будищанської сільської ради,
що належала чоловікові позивачки на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії Р3
№662554.

Позивачка, ОСОБА_1, прийняла спадщину
чоловіка шляхом спільного проживання з
ним на день смерті. Їх спільна донька,
ОСОБА_3 прийняла спадщину після ОСОБА_2
та звернулась до Зіньківської
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за законом.

12 грудня 2013 року в Зіньківській
державні нотаріальній конторі
позивачка отримала постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій за
вих № 1303/02-31 від 12 грудня 2013 року на
підставі ст. 79-1 земельного кодексу
України, Закону України "Про земельний
кадастр" п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України, пп. 4.20 п.
4 Гл. 10 "Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України" ст. 49 Закону
України "Про нотаріат" в зв"язку з
відсутністю у Державному земельному
кадастрі відомостей про земельну
ділянку, яка належала ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії Р3
№662554. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону
України "Про земельний кадастр" у разі
якщо відомості про земельні ділянки не
внесені до Державного реєстру земель,
їх державна реєтрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки державної чи комунальної
власності), так як власник земельної
ділянки, гр.ОСОБА_2 помер, то внести
відомості до Державного реєстру земель
про земельну ділянку площею 2,92 а, яка
розташована на території
Лютенсько-Будищанської сільської ради,
і належала йому на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р3 №662554, не можливо.

В зв"язку з цим позивачка, ОСОБА_1, і
звертається до суду для визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на земельну ділянку, що
належала її померлому чоловікові.

Зачитавши заяви позивача, який
підтримав позовні вимоги, відповідача
та третьої особи, які визнали позовні
вимоги, розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні докази по справі, суд
знаходить, що заявлені вимоги
обґрунтовані і такі, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України: «кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності».

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання
права є одним із способів захисту
порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України:
«Позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини», враховуючи
місцезнаходження, позов пред'являється
за правилами виключної підсудності до
Зіньківського районного суду
Полтавської області за місцем
знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно зобов'язаний звернутися
до нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України
спадщина здійснюється за заповітом або
за законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину, яка незалежно від часу
прийняття належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються
державою.Відповідно до ст. 392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" (
280/97-ВР ), основні терміни, використані в
цьому Законі, мають таке значення:
зокрема, територіальна громада -
жителі, об'єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр; районні та
обласні ради - органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5
Закону система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Відповідно до ст.10 цього ж Закону
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Пленуму Верховного Суду
України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня
2008 р. Про судову практику у справах про
спадкування роз'яснив, що при
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

В судовому засіданні було встановлено,
що відповідно до копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2 виданого
Лютенсько-Будищанською сільською
радою Зіньківського району
Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_2.

Відповідно до довідки
Лютенсько-Будищанської сільської ради,
Зіньківського району Полтавської
області № 958 від 10.12.2013 року, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на день своєї смерті
проживав та був зареєстрований в
АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

14 листопада 1964 року було укладено шлюб
між гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1, свідоцтво про
одруження серії НОМЕР_3, видане 14
листопада 1964 року Л-Будищанською
сільською радою, Зіньківського району
Полтавської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина до складу якої в тому числі
входить і земельна ділянка розміром 2,92
га, Державний акт на право приватної
власності на землю серії Р3 № 662554,
виданий Лютенсько-Будищанською
сільською радою Зіньківського району
Полтавської області.

Постановою державного нотаріуса
Зіньківської державної нотаріальної
контори від 12 грудня 2013 року позивачці
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом в зв"язку з
відсутністю відомостей про земельну
ділянку спадкодавця ОСОБА_2 у
Державному реєстрі земель.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Судом
встановлено, що позивачка бажає
прийняти спадщину спадкодавця ОСОБА_2,
а тому, як спадкоємець за законом,
звернулася до суду з позовом про
визнання права власності на 1/2 частину
вище зазначеної земельної ділянки,
якою за життя володів її чоловік і яка є
його спадковим майном.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України,
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства ухвалюючи рішення на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні та
керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст.
ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Лютенсько-Будищанської сільської ради,
третя особа Відділ Держземагенства у
Зіньківському районі про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом -
задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, що проживає
в АДРЕСА_1 право власності на 1/2 частину
земельної ділянки загальною площею 2,92
гектарів, розташоваої на території
Лютенсько-Будищанської сільської ради
Зіньківського району, Полтавської
області, переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, якою спадкодавець ОСОБА_2,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_4, володів на
підставі Державного акта на право
приватної власності на землю серії Р3
№662554, в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Зіньківський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області

С.Р.Должко