АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/938/14
Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.
Доповідач Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М.,
Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 05 лютого 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ПАТ «Родовід
Банк» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Свої вимоги
мотивує тим, що відповідно до
укладеного договору від 26.08.2008 р. №
Ск-195-000658/8, згідно з умовами якого
банк надав ОСОБА_2 споживчий кредит у
розмірі 10 909,30 грн. строком до 26.08.2010 р.
зі сплатою 7 % річних. Однак, відповідач
належним чином зобов'язання по
кредитному договору не виконував,
внаслідок чого за ним станом на 21.08.2013
р. утворилася заборгованість у розмірі
59 529,76 грн., яка складається з:
простроченої заборгованості за
кредитом у сумі 3 367,92 грн.; суми
простроченої заборгованості по
процентам у розмірі 134,88 грн.; суми
простроченої заборгованості плати за
кредитом 1 023,63 грн.; пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом у сумі 40 350,98 грн.; пені за
несвоєчасне погашення процентів
по кредиту в сумі 1 586,38 грн.; пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
плати за кредитом в сумі 12 617,95 грн.;
трьох процентів річних від суми
простроченого кредиту в сумі 331,38 грн.;
трьох процентів річних від суми
прострочених процентів по кредиту
в сумі 13,03 грн.; трьох процентів річних
від суми простроченої плати по
кредиту в сумі 103,63 грн. Просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
суму заборгованості 59 529,76 грн. та
понесені судові витрати 595,30 грн.

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 05 лютого 2014 року
позов Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» - задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
заборгованість по кредитному договору
№ Ск-195-000658/8-2008 від 26 серпня 2008 року
станом на 21 серпня 2013 року у розмірі 18
327 грн. 42 коп. У задоволенні іншої
частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» судові витрати по
справі у вигляді судового збору у
сумі 183 грн. 27 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Свої доводи обгрунтовує тим, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають істотне значення
для справи, та невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 26.08. 2008 р. між ВАТ «Родовід Банк», що
в подальшому у зв'язку з
капіталізацією відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів
України № 580 від 10 червня 2009 року набув
назви Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № Ск-195-000658/8-2008,
згідно з умовами якого банк надав
позичальнику споживчий кредит у
розмірі 10 909 грн. строком до 26.08.2010 р. зі
сплатою 7 % річних (а.с.8-14).

Станом на 21.08.2013 р. утворилась
заборгованість у сумі 59 529,76 грн., яка
складається з простроченої
заборгованості за кредитом у сумі 3 367,92
грн., суми простроченої заборгованості
по процентам у розмірі 134,88 грн., суми
простроченої заборгованості плати за
кредитом 1 023,63 грн., пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом у сумі 40 350,98 грн., пені за
несвоєчасне погашення процентів
по кредиту в сумі 1 586,38 грн., пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
плати за кредитом в сумі 12 617,95 грн.,
трьох процентів річних від суми
простроченого кредиту в сумі 331,38 грн.,
трьох процентів річних від суми
прострочених процентів по кредиту
в сумі 13,03 грн., трьох процентів річних
від суми простроченої плати по
кредиту в сумі 103,63 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с.6-7).

18.02.2011 р. відповідач здійснив платіж у
розмірі 200 грн. на виконання
зобов»язань за кредитним договором, що
підтверджується випискою по особовому
рахунку (а.с.68).

Задовольняючи позов частково, місцевий
суд виходив з того, що перебіг строку
позовної давності перервався 18.02.2011 р.,
тому позивачем строк звернення до суду
з вимогами про стягнення
заборгованості по кредиту та відсоткам
не є пропущеним, тому прийшов до
висновку про часткове задоволення
позову.

Як встановила колегія суддів, такий
висновок місцевого суду є вірним,
оскільки суд дійшов його після повного,
всебічного та об"єктивного з"ясування
фактичних обставин справи, прав та
обов"язків сторін в даних
правовідносинах, з правильним
застосуванням норм матеріального
права.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач заперечуючи проти позову,
посилається на пропуск позивачем без
поважних причин загального строку
позовної давності, який сплинув, на
його думку, 26.08.2013 р., оскільки позивач
звернувся до суду з позовом 30.10.2013 р.
05.02.2014 р. відповідач подав клопотання
про застосування позовної давності
(а.с.63-67).

Проте, як дійсно вбачається із
особового рахунку відповідача, 18.02.2011 р.
він здійснив платіж у розмірі 200 грн. на
виконання зобов»язань за кредитним
договором, що свідчить про визнання ним
свого боргу (а.с.68).

Відповідно до ч.1 ст. 264
ЦК України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов»язку.

Доводи відповідача про те, що
перебіг строку позовної давності
почався ще 05.03.2010 р., тобто з часу коли
він перестав виконувати щомісячні
зобов»язання з погашення кредиту та
зобов»язання зі сплати процентів за
кредитом, не заслуговують на увагу,
оскільки згідно виписки по особовому
рахунку відповідач здійснював платежі
на погашення заборгованості ще 14.07.2010 р.
у розмірі 800 грн., а останній платіж
здійснив 18.02.2011 р.

Відповідач не надав належних та
допустимих доказів того, що він не
здійснював платіж у розмірі 200 грн.
Надана позивачем електронна довідка
про рух коштів по особовому рахунку,
яку відповідач вважає недійсною, ним не
спростована, відсутні підстави не
брати цей доказ до уваги.

Доводи відповідача про
визначення за умовами договору пені
саме у розмірі 1% підтверджується п. 5.2.16.
цього договору, посилання у рішенні
суду на інший розмір пені 1,6% є опискою,
яка підлягає виправленню в порядку
ст.219 ЦПК України, та не впливає на
вирішення спору по суті, оскільки
позивачем надано розрахунок
заборгованості з урахуванням пені у
розмірі 1%.

Доводи відповідача про сплив у
даному випадку позовної давності і до
додаткової вимоги про стягнення пені у
разі спливу позовної давності до
основної вимоги, не заслуговують на
увагу, оскільки цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну та спеціальну. Загальна
позовна давність встановлюється у три
роки (ст.257 ЦК України), для окремих
видів вимог законом встановлена
спеціальна позовна давність, зокрема,
ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). За загальним
правилом перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Також не заслуговують на увагу
доводи відповідача про те, що йому
надано споживчий кредит, тому
застосування позовної давності
підлягає незалежно від подачі заяви
стороною у спорі, оскільки згідно
правової позиції, сформульованої
Верховним Судом України за наслідками
розгляду заяв про перегляд судових
рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційої
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносин, яка є обов»язковою для
всіх судів України, п.7 ч.11 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати поверенння
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв»язку з
самою частиною одинадцятою статті 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку поверенння
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту (постанова від 20.11.2013 р. № 6-126 цс
13).

Також не заслуговують на увагу
доводи відповідача про те, що місцевий
суд неправомірно задовольнив позов
частково поза межами строку позовної
давності, хоча прийшов до висновку про
те, що підстав для поновлення строку
позовної давності не вбачається,
оскільки із змісту судового рішення
слідує про те, що місцевий суд
встановив, що позивач не пропустив
загальний строк позовної давності, а
тому його заява про поновлення строку
позовної давності є безпідставною.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду
м. Полтави 05 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

С
у д д і: