МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 521/2859/14-ц
№ пр. 2/521/3912/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та відсотків,

встановив:

У березні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та відсотків, та просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти за договором позики від 03 червня 2003р. в сумі 38767,80грн. та стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти за договором позики від 22 травня 2008р. в сумі 19412,44грн.

Ухвалою суду від 14 квітня 2014р. було відкрито провадження по справі.

В ході розгляду справи, 20 травня 2014р. на розгляд було поставлено питання про розєднання у різні провадження позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення боргу та відсотків за договорами позики, а саме про виділення у одне провадження позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення боргу та процентів за договором позики від 03.06.2003р. в сумі 38767,80грн., у інше провадження позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 22 травня 2008р. в сумі 19412,44грн.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти розєднання позовних вимог. Суду пояснила, що відповідачі по справі на момент отримання коштів у борг від ОСОБА_2 знаходились у шлюбі та кошти отримували в інтересах сім'ї, тому цивільні права та обов'язки з цих договорів виникають в обох із подружжя.

Відповідачі у судовому засіданні також заперечували проти розєднання позовних вимог, але при цьому ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у офіційних шлюбних відносинах з 2008р.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Доказів того, що відповідачі на момент отримання боргу були у зареєстрованому шлюбі суду надано не було, крім того вимоги позивача виникають з різних договорів позики укладених з кожним із відповідачем окремо.

Суд вважає, що виходячи із того, що спільний розгляд зазначених вище вимог у одному провадженні ускладнюватиме вирішення справи, та з того, що вимоги позивача до кожного з відповідачів виникли з різних договорів, то згідно з ч.2 ст. 126 ЦПК України слід розєднати дані вимоги у самостійні провадження, а саме: у одне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та процентів в сумі 38767,80грн., у інше провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 19412,44грн.

Керуючись ч.2 ст. 126 ЦПК України, суд

ухвалив:

Розєднати позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та процентів в сумі 38767,80 грн., та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 19412,44 грн., а саме у одне провадження - позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та процентів в сумі 38767,80 грн., у інше провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 19412,44 грн.

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 19412,44 грн. та присвоїти самостійний обліково-статистичний номер судової справи за 2014 рік.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Сегеда