Іванівський районний суд Одеської
Іванівський районний суд Одеської
Справа № 1509/1177/12
Провадження № 2/499/14/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"03" березня 2014 р.
смт.
Іванівка

Іванівський районний суд Одеської
області у складі головуючого судді
Кравчука О.О., учасника цивільного
процесу секретаря судового засідання
Моторко О.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, агрофірми
«Фарт» (у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю) до ОСОБА_2
про відшкодування збитків, ОСОБА_1,
агрофірми «Фарт» (у вигляді товариства
з обмеженою відповідальністю) до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування
збитків,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2012 року представник ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків та в
подальшому 12 березня 2013 року змінивши
позовні вимоги просила: зобов'язати
відповідача виплатити збитки, що
виникли внаслідок пошкодження майна,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
складається з одного одноповерхового
приміщення зазначеного під літ. «а» у
сумі 212 358 (двісті дванадцять тисяч
триста п'ятдесят вісім) грн. 00 коп. на
користь позивача; стягнути з
відповідача судові витрати на
проведення судової експертизи у сумі 2
942 (дві тисячі дев'ятсот сорок дві) грн. 00
коп та судовий збір. Представник
позивача в подальшому просив саме
стягнути збитки з відповідача
зазначивши про це в розрахунку ціни
позову (т.1 а.с.240-242, т.6 а.с. 45-46).

31 серпня 2012 року представник ОСОБА_1,
агрофірма «ФАРТ» (у вигляді товариства
з обмеженою відповідальністю)
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про відшкодування збитків, яку 22
жовтня 2012 року уточнила та в подальшому
12 березня 2013 року змінивши позовні
вимоги просила стягнути з відповідача:
майнову шкоду, що виникла внаслідок
пошкодження майна складу №1, прилеглої
території, знищення воріт складу №2, 3, 4,
що належить ОСОБА_1, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що складається з
одного одноповерхового приміщення
зазначеного під літ. «а» у сумі 118 110 грн.
00 коп на користь ОСОБА_1; майнову шкоду,
що виникла внаслідок пошкодження майна
- обладнання, що знаходилось у складі
№1, 3 на прилеглій території, котельної,
артскважину та пошкодження майна
(адміністративної будівлі), що належить
Агрофірми «ФАРТ», за адресою: АДРЕСА_1 у
сумі 86307 грн. 00 коп. на користь на
користь ТОВ Агрофірми «ФАРТ»;
заборгованість земельного податку за
користування земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1 у сумі 45000 грн. 00 коп. на
користь ТОВ Агрофірми «ФАРТ»; судові
витрати за проведення судової
експертизи у розмірі 3923 грн. 00 коп. на
користь позивачів; витрати за
проведення звіту про ринкову вартість
майна у сумі 3750 грн. 00 коп. на користь
ОСОБА_1 (т.3 а.с.2-6, 130-131, т.4 а.с. 82-85).

22 жовтня 2012 року представник агрофірми
«ФАРТ» (у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю)
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди та в подальшому 12 березня 2013 року
змінивши позовні вимоги просила:
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду в розмірі 54988 (п'ятдесят чотири
тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім)
гривень 00 коп. внаслідок викрадення
шиферу зі столової та навісу котельної,
що належить позивачу та судові витрати
(т.1 а.с.280-282, 352-353).

03 червня 2013 року ухвалою Іванівського
районного суду Одеської області
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків та агрофірми
«ФАРТ» (у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю) до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди були
об'єднанні в одне провадження (т.1 а.с.277).

07 листопада 2013 року ухвалою
Іванівського районного суду Одеської
області позовні вимоги ОСОБА_1,
агрофірми «ФАРТ» (у вигляді товариства
з обмеженою відповідальністю) до
ОСОБА_3 про відшкодування збитків та
позовні вимоги ОСОБА_1, агрофірми
«ФАРТ» (у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю) до ОСОБА_2
про відшкодування збитків були
об'єднанні в одне провадження (т.6 а.с.5-6).

11 листопада 2013 року ухвалою
Іванівського районного суду Одеської
області, скасованою 23 грудня 2013 року
ухвалою апеляційного суду Одеської
області, провадження у справі було
зупинено до вирішення справи
кримінального провадження за заявою
ОСОБА_1 щодо самовільного зайняття
земельної ділянки, крадіжки майна з
території складів розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 (т.6 а.с.10-11, 34-35).

Представники ОСОБА_1, агрофірми «ФАРТ»
(у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю) в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали, просили
задовольнити їх у повному обсязі.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник
заперечували проти позовів, в судовому
засіданні просили відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі, надавши до суду письмові
заперечення (т.1 а.с.101-103, 311-312, т.4
а.с.349-352).

Сторонам в ухвалах попереднього
судового засідання від 22 листопада 2012
року, 26 листопада 2012 року роз'яснено, що
вони зобов'язані подати до суду усі
наявні, належні та допустимі докази й
надано строк для подання до суду
доказів (т.1 а.с.109-110, т.3 а.с.169-170).

Суд забезпечивши сторонам сприяння
всебічному, повному з'ясуванню
обставин справи вирішив справу на
підставі наступних доказів наданих
сторонами.

Свідок ОСОБА_4 показав, що проживає в
будинку АДРЕСА_2, чув з території
складських приміщень звук різання
металу та бачив вивезення металу. В
який період та конкретно ким вивозився
метал не знає.

Свідок ОСОБА_5 показав, що виконує
обов'язки слідчого Іванівського РВ
ГУМВС України в Одеській області,
проживає в будинку АДРЕСА_3,
перебуваючи в оперативній групі за
заявою ОСОБА_1 здійснював огляд
території складських приміщень з
підстав здійснення крадіжки. За фактом
крадіжок здійснюється досудове
розслідування.

Свідок ОСОБА_6 показав, що з 2009 року
виконує обов'язки дільничного
інспектора міліції РВ ГУМВС України в
Одеській області, проживає в будинку
АДРЕСА_4 та дав аналогічні покази, що
дав свідок ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_7 показав, що проживає в
будинку АДРЕСА_5, в період з 1999 по 2005
роки працював охоронцем на території
складських приміщень, в приміщеннях
малися балки та інше обладнання, хто
здійснював подальшу охорону території
після його звільнення у 2005 році йому не
відомо.

Свідок ОСОБА_8 показав, що проживає в
квартирі АДРЕСА_6, в період з 1999 по 2003
роки виконував обов'язки директора
агрофірми «Фарт». Все майна належало
Нечитайло. За час його роботи на
території складських приміщень
здійснювався демонтаж обладнання й
балок. Після 2003 року на території
складських приміщень не перебував.

Свідок ОСОБА_8 показала, що проживає в
квартирі АДРЕСА_6, в період з 1999 по 2003
роки працювала в агрофірмі
«Фарт».Технічний стан складських
приміщень був незадовільний. Після 2003
року на територію складських приміщень
не приходила.

Свідок ОСОБА_9 показав, що проживає в
квартирі АДРЕСА_7, знає, що ОСОБА_2
отримав за договором в оренду
складські приміщення, які перебували в
технічно придатному стані, в
подальшому на території складських
приміщення було виявлено відсутність
майна.

Свідок ОСОБА_10 показав, що проживає в
будинку АДРЕСА_8, в період з 2009 по 2011
працював трактористом, техніка
перебувала на території складських
приміщення, деякі приміщення були без
воріт, не було балок перекриття. Часто
бачив на території ОСОБА_2. ОСОБА_3
приходив на територію рідко. Після 2011
року на територію складських приміщень
не приходив.

Свідок ОСОБА_11 показав, що проживає в
будинку АДРЕСА_8, протягом 2009 року
працював трактористом та дав
аналогічні покази, що дав свідок
ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_12 показав, що проживає в
будинку АДРЕСА_9, з будинку за місцем
його проживання видно територію
складських приміщень, в 2008 році
протягом 3 місяців працював охоронцем
на території складських приміщень, де
зберігалась техніка та зерна
соняшника, пшениці, ворота на територію
закривались на замок, чув з території
складських приміщень звук різання
металу та бачив вивезення металу. Бачив
на території ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_13 В
який точно період та конкретно ким
вивозився метал не знає.

Свідок ОСОБА_14 показала, що проживає в
будинку АДРЕСА_9, та дала аналогічні
покази, що дав свідок ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_15 показав, що в період з 2005
по 2012 роки проживав в будинку АДРЕСА_10
неподалеку території складських
приміщень, ворота на територію
закривались на замок, територія
охоронялась. Бачив на території ОСОБА_3,
ОСОБА_2 Бачив, вивезення з території
складських приміщень металу та шиферу.
В який точно період та конкретно ким
вивозилося майно достовірно згадати не
може.

Свідок ОСОБА_16 показала, що проживає в
будинку АДРЕСА_11, бачила на території
ОСОБА_3, ОСОБА_2 Бачила знімання шиферу з
складських приміщень. В який точно
період та конкретно ким демонтувалося
майно достовірно сказати не може.

З технічного паспорту на виробничий
будинок від 04 вересня 2002 року
вбачається, що ОСОБА_1 є власником
складських приміщень (А - складське
приміщення, яке складається з
складських приміщень №1, 2, 3, 4)
розташованих по АДРЕСА_1 (далі -
складські приміщення №1, 2, 3, 4) (т.1,
а.с.7-11).

За договором дарування від 02 грудня 1998
року ОСОБА_1 прийняла в дар складські
приміщення, що знаходяться в АДРЕСА_1,
та складається з одноповерхового
кам'яного приміщення під літ. А,
загальною площею 1155 кв.м., на земельній
ділянці 7875 кв.м (т.1, а.с.12).

Відповідно договору оренди землі від 15
березня 2011 року Благоєвська сільська
рада Іванівського району Одеської
області надала ОСОБА_1 земельну ділянку
загальною площею 3123, 5 кв.м., яка
знаходиться в АДРЕСА_1 (т.1, а.с.135-137).

Згідно договору оренди складського
приміщення від 18 липня 2011 року (далі -
договір оренди від 18 липня 2011 року)
ОСОБА_1 в особі представника за
довіреністю ОСОБА_13 (далі -
орендодавець) передала ОСОБА_2 (далі -
орендарю) до 18 серпня 2012 року в
тимчасове платне використання
складське приміщення, що знаходяться в
АДРЕСА_1 та складається з
одноповерхового кам'яного приміщення
під літ. А, загальною площею 1155 кв.м., на
земельній ділянці площею 3123, 5 кв.м. (т.1,
а.с.13-16).

З п.п 1.2 п.1, п.п 6.3. п.6, п.п 9.2 пункту 9
договору оренди від 18 липня 2011 року
вбачається, що стан приміщення на
момент передачі в оренду відповідає
його призначенням. Недоліків чи
дефектів, які перешкоджали б
використання приміщення за
призначенням у сторін на момент
підписання договору не було. Орендар
зобов'язується забезпечувати
схоронність приміщення, дбайливе
ставлення до санітарно-технічному
стану. Своєчасно повідомляти
орендодавця про виявлені несправності,
але не пізніше наступного дня після їх
виявлення. Своїми засобами та за свій
рахунок усунути погіршення стану
приміщення, якщо вони виникли з вини
орендаря. У разі допущеного орендарем
погіршення приміщення, орендар
зобов'язаний відшкодувати
орендодавцеві збитки.

З акту прийому-передачі складського
приміщення від 18 липня 2011 року
вбачається, що орендодавець передала, а
орендар прийняв приміщення в стані,
яке відповідає умовам договору оренди,
без недоліків або дефектів, які
перешкоджають використанню приміщення
з зазначенням відомостей про
необхідність часткового ремонту
складу №1 й відсутності воріт (т.1, а.с.17).

За актом прийому-передачі складського
приміщення від 13 серпня 2012 року
орендодавець в односторонньому
порядку прийняв рішення про дострокове
розірвання договору оренди від 18 липня
2011 року в зв'язку з порушенням умов
договору орендарем, так як технічний
стан приміщень не відповідає їх
призначенню з вини орендаря. В п.п. 3-6
зазначеного акту зазначені фактичні
дані невідповідності приміщень
технічному стану (т.1, а.с.18).

З додатку №3 до договору оренди від 18
липня 2011 року вбачається, що комісія 13
серпня 2012 року склала акт про
дострокове розірвання договору оренди
та встановила фактичні дані щодо
наявності недоліків (т.1, а.с.19-20).

Відповідно до висновків № 396 судової
будівельно-технічної експертизи від 14
лютого 2013 року вартість будівельних
(ремонтно-відновлювальних) робіт з
ліквідації пошкоджень та затрати на
відновлення ушкоджених воріт
приміщень № 2, 3, 4 складської будівлі
літ. «А» в АДРЕСА_1 складає загальну
суму в розмірі 212 358 грн. 00 коп (189733 грн
+22625 грн.= 212 358 грн. 00 коп) (т.1, а.с.148-236).

Згідно рахунку № 01-17/2 від 17 січня 2013
року оплата за проведення судової
будівельно-технічної експертизи № 396
проведена на суму 2942,0 грн (т.1, а.с.243).

З квитанцій № 13 від 31 серпня 2012 року, №
ПН1274 від 07 березня 2013 року вбачається,
що позивачем проведено оплату судового
збору на загальну в розмірі 2123 грн. 60
коп (214, 60 грн +1909,00 грн.= 2123 грн. 60 коп) (т.1,
а.с.47, 239).

З технічного паспорту на виробничі
будівлі від 12 грудня 2010 року, свідоцтва
про право власності від 29 липня 1999 року
вбачається, що агрофірма «ФАРТ» є
власником цеху по рафінуванню
соняшникової олії (літ.«Б» -
адміністративна будівля, літ.«В» -
лабораторія, літ.«Г» - столова, літ.«Д» -
цех по виробництву масла, літ.«Л» -
сушила, літ.«М» - навіс, літ.«Н» -
градирня, літ.«Е» - трансформатор, І -
артскважина, №1-3 - огорожа), який
знаходиться по АДРЕСА_1 (далі -
складські приміщення агрофірми «ФАРТ»)
(т.1 а.с.283-294, 341).

З виписки з єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб-підприємців
серії ААВ №698707 від 13 серпня 2012 року,
статуту АФ «ФАРТ» від 13 серпня 2012 року,
довідки серії АБ №349685 з єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій від 17 серпня 2012 року,
статуту АФ «ФАРТ» вбачається, що
ОСОБА_13 являється керівником,
засновником відповідно АФ «ФАРТ» (т.1,
а.с.321-340, т.3 а.с.8).

За державним актом на право постійного
користування землею серії ІІ-ОД №003040
від 29 лютого 2000 року рішенням
Благоєвської сільської ради народних
депутатів від 21 грудня 1999 року №49-ХХІІІ
земельна ділянка площею 0,9692 гектарів
передана у постійне користування
агрофірмі «ФАРТ» (у вигляді товариства
з обмеженою відповідальністю) в межах
згідно з планом землекористування (т.3,
а.с.194-196).

Відповідно до копії витягу з технічної
документації про нормативно грошову
оцінку земельної ділянки загальною
площею 9692 кв.м., розташованої по
АДРЕСА_1, власником являється агрофірма
«ФАРТ» та нормативно оцінка складає
1531239 грн. 08 коп. (т.4 а.с.90).

З копії листів Березівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Одеської області та
Благоєвської сільської ради
Іванівського району Одеської області
вбачається, що за агрофірмою «ФАРТ»
рахується заборгованість по
земельного податку за останні три року,
які складають загальну суму в розмірі
45937 грн. 17 коп. (т.4 а.с.91-94).

Відповідно до установчого договору про
створення та діяльність агрофірми
«ФАРТ» засновниками товариства
являються ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_1. (т.4
а.с.101-112).

З довідки серії АБ №098067 з єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій від 10 грудня 2008 року
вбачається, що керівником
агропромислової комерційної фірми
«ПАРИТЕТ» - приватне підприємство
являється ОСОБА_3 (т.4 а.с.119).

Згідно договору оренди №3 від 01 серпня
2006 року (далі - договір оренди № 3 від 01
серпня 2006 року) агрофірма «ФАТ» в особі
ОСОБА_17 передала АПКФ «ПАРИТЕТ» ПП в
особі ОСОБА_3 до 01 липня 2007 року в платне
використання: склад модульний
конструкції типу «Орск» розмірами:
довжина - 48 м., ширина - 18 м., висота до
гребеня - 8,7 м., висота ферми - 5,5 м., площа
підлоги 864 кв.м., мета використання -
зберігання зерна та стоянку для
сільськогосподарської техніки які
розташовані по АДРЕСА_1. ОСОБА_3, як
фізичній особі зазначене майно не
передавалось (т.4 а.с.115-117, 190-191).

З п.8 висновків № 397 судової
будівельно-технічної експертизи від 19
лютого 2013 року вбачається, що
встановити проміжок часу, в який були
нанесені пошкодження, які є предметом
дослідження не представляється
можливим (т.3, а.с.266).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків, суд
виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 759 ЦК України
передбачено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Згідно ч.1 ст. 761 ЦК України право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права.

З ч.1, 3 ст.767 ЦК України вбачається, що
наймодавець зобов'язаний передати
наймачеві річ у комплекті і у стані, що
відповідають умовам договору найму та
її призначенню. Наймач зобов'язаний у
присутності наймодавця перевірити
справність речі. Якщо наймач у момент
передання речі в його володіння не
переконається у її справності, річ
вважається такою, що передана йому в
належному стані.

Відповідно до ч. 1,2 статті 768 ЦК України
наймодавець може гарантувати якість
речі протягом всього строку найму. Якщо
у речі, яка була передана наймачеві з
гарантією якості, виявляться недоліки,
що перешкоджають її використанню
відповідно до договору, наймач має
право за своїм вибором вимагати: заміни
речі, якщо це можливо; відповідного
зменшення розміру плати за
користування річчю; безоплатного
усунення недоліків речі або
відшкодування витрат на їх усунення;
розірвання договору і відшкодування
збитків, які були йому завдані.

За ч.1, 2, 3 ст.773 ЦК України наймач
зобов'язаний користуватися річчю
відповідно до її призначення та умов
договору. Якщо наймач користується
річчю, переданою йому у найм, не за її
призначенням або з порушенням умов
договору найму, наймодавець має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків. Наймач має
право змінювати стан речі, переданої
йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Згідно ч.1 ст. 776 ЦК України поточний
ремонт речі, переданої у найм,
провадиться наймачем за його рахунок,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

З вимог ч.1, 2 ст.779 ЦК України вбачається,
що наймач зобов'язаний усунути
погіршення речі, які сталися з його
вини. У разі неможливості відновлення
речі наймодавець має право вимагати
відшкодування завданих йому збитків.

За ч. 1 ст. 783 ЦК України наймодавець має
право вимагати розірвання договору
найму, якщо: наймач користується річчю
всупереч договору або призначенню
речі; наймач своєю недбалою поведінкою
створює загрозу пошкодження речі.

Таким чином, дослідивши договір оренди
від 18 липня 2011 року, акт
прийому-передачі складського
приміщення від 18 липня 2011 року, акт
прийому-передачі складського
приміщення від 13 серпня 2012 року,
додаток №3 до договору оренди від 18
липня 2011 року, висновки № 396 судової
будівельно-технічної експертизи від 14
лютого 2013 року й провівши системний
аналіз наведених норм матеріального
права, суд констатує, що відповідачем
не виконані зобов'язання за договором
оренди від 18 липня 2011 року щодо
забезпечення схоронності приміщення,
дбайливого ставлення до
санітарно-технічному стану,
своєчасного, не пізніше наступного дня
після їх виявлення повідомляти
орендодавця про виявлені несправності,
усунення своїми засобами та за свій
рахунок погіршення стану приміщення,
якщо вони виникли з вини орендаря,
зобов'язання у разі допущеного
погіршення приміщення відшкодувати
орендодавцеві збитки.

Суд не приймає до уваги доводи
позивачів щодо наявності на час
укладення договір оренди від 18 липня 2011
року інших недоліків приміщень крім
тих, які зазначені в акті
прийому-передачі складського
приміщення від 18 липня 2011 року,
оскільки протилежне не доведене
стороною, а відповідач за договором
зобов'язаний був своєчасно, не пізніше
наступного дня після їх виявлення
повідомити орендодавця про виявлені
несправності або усунути своїми
засобами, та за свій рахунок погіршення
стану приміщення. Проте зазначеного не
виконав й тому за договором
зобов'язаний за допущені погіршення
приміщення відшкодувати позивачу
збитки в розмірі 212358 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог агрофірми «Фарт» до ОСОБА_2,
ОСОБА_1, агрофірми «Фарт» (у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю) до ОСОБА_3 про
відшкодування збитків, суд виходить з
наступного.

З вимог ч.1 ст.62 Конституції України
вбачається, що особа вважається
невинуватою, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

За підпунктом 4.1.72. пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України земельний
податок це обов'язковий платіж, що
справляється з власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв), а
також постійних землекористувачів.

Таким чином, дослідивши надані
сторонами докази суд констатує про
відсутність достовірних фактичних
даних вважати, що саме відповідачами
завдані збитки позивачам.

Суд не приймає до уваги доводи
позивачів з посиланням на покази
свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_14,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_15 щодо
перебування на території складських
приміщень відповідачів, так як дані
обставини не можуть достовірно
свідчити про наявність
причино-наслідкового зв'язку між
завданням шкоди, та вини саме
відповідачів у завдані матеріальної
шкоди, оскільки на території
складських приміщень тривалий час
перебували й інші особи.

Крім того, укладений між агрофірмою
«ФАРТ» в особі ОСОБА_17 та АПКФ
«ПАРИТЕТ» ПП в особі ОСОБА_3 договір
оренди № 3 від 01 серпня 2006 року не може
бути підставою для настання
відповідальності ОСОБА_3, як фізичної
особи, так як за вказаним договором
сторонами є юридичні особи.

Проведення досудового розслідування
за кримінальними провадженнями, що
здійснюються за зверненням ОСОБА_1 по
фактам крадіжок з території складських
приміщень не може свідчити про винні
дії відповідачів до прийняття рішення
по цим кримінальним провадженням, а
судом виконані всі дії, які вчиненні
для більш повного з'ясування обставин у
справі шляхом постановлення 11
листопада 2013 року ухвали Іванівського
районного суду Одеської області, що
скасована 23 грудня 2013 року ухвалою
апеляційного суду Одеської області.

Земельний податок не може бути
стягнутий з відповідача, оскільки
такий обов'язковий платіж справляється
з власників земельних ділянок,
постійних землекористувачів, яким
відповідач не являється, а позивачем в
обґрунтування протилежного доказів
суду не надано.

Вирішуючи справу керуючись
процесуальними нормами суд зазначає,
що за ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних або юридичних
осіб, в межах позовних вимог та на
підставі поданих ними доказів.

З ч.1 ст.58 ЦПК України вбачається, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставі своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Таким чином, виходячи з наведених
матеріальних та процесуальних норм,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі, а за
іншими позовними вимогами позивачі не
надали суду достатньо належних та
допустимих доказів у підтвердження
обставини на які вони посилаються у
позовних заявах й тому такі вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин суд вважає можливим
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, які
складаються з судового збору в розмірі
2 123 (дві тисячі сто двадцять три)
гривень 60 копійок та проведення судово
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 2 942 (дві тисячі дев'ятсот сорок
дві) гривні, на загальну суму в розмірі 5
065 (п'ять тисяч шістдесят п'ять гривень)
60 копійок.

Керуючись ст.ст. 60, 80, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
збитки в розмірі 212 358 (двісті
дванадцять тисяч триста п'ятдесят
вісім) гривень.

В задоволені позовних вимог агрофірми
«Фарт» (у вигляді товариства з
обмеженою відповідальністю) до ОСОБА_2
про відшкодування збитків - відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1,
агрофірми «Фарт» (у вигляді товариства
з обмеженою відповідальністю) до
ОСОБА_3 про відшкодування збитків -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати: судовий збір в розмірі 2
123 (дві тисячі сто двадцять три) гривень
60 копійок, проведення судово
будівельно-технічної експертизи в
розмірі 2 942 (дві тисячі дев'ятсот сорок
дві) гривні, на загальну суму в розмірі 5
065 (п'ять тисяч шістдесят п'ять гривень)
60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Іванівський районний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду апеляційної
скарги.

СуддяО. О. Кравчук