АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/16/2014
інстанції: Гаврилов Д.В. Категорія: 37
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 13 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас
І.В.Суддів:Цуканової І.В. Склярської
І.В.При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 12
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа
без самостійних вимог щодо предмету
спору - друга Херсонська державна
нотаріальна контора, про визнання
заповіту дійсним, -

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 21.07.2000 року ОСОБА_8 склав заповіт,
за яким заповів йому житловий будинок
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. При
зверненні до другої Херсонської
державної нотаріальної контори з
заявою про вступ у спадщину, йому було
відмовлено у зв'язку з тим, що ОСОБА_8
30.12.2006 року був складений інший заповіт
на ім'я ОСОБА_5. Оскільки рішенням
Суворовського районного суду м.
Херсона від 10.11.2011 року, яке залишене
без змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області та набрало
законної сили, вищезазначений заповіт
скасовано, просив суд визнати дійсним
заповіт ОСОБА_8 на житловий будинок
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 від 21 липня 2000
року, посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, зареєстрований в
реєстрі за № 3404.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 12 листопада 2013 року позов
задоволено. Визнано заповіт ОСОБА_8,
складений 21.07.2000 року, щодо житлового
будинку АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_6,
посвідчений 21.07.2000 року приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрований в реєстрі за № 3404,
дійсним.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням ОСОБА_5, в апеляційній скарзі
вказує, що позивачем обрано
непередбачений законом спосіб захисту
своїх прав, оскільки законодавством не
передбачено порядку визнання судом
заповіту дійсним через відновлення
чинності заповіту. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити позивачу
в задоволенні позову.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 посилаючись на
безпідставність її доводів, просить
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
21.07.2000 року ОСОБА_8 склав заповіт на ім'я
ОСОБА_6 (а.с.7), а 30.12.2006 року склав інший
заповіт на ім'я ОСОБА_5. Крім того, 23.05.2007
року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено
спадковий договір. Після смерті ОСОБА_8
ОСОБА_5 прийняла спадщину та 17.12.2010 року
отримала відповідне свідоцтво.

Рішенням Суворовського районного суду
від 31.10.2008 року визнано недійсним
спадковий договір, укладений 23.05.2007
року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с.9).
Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 10.11.2011 року (а.с.10),
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 26.12.2011 року (а.с.11) визнано недійсним
заповіт ОСОБА_8 складений 30.12.2006 року на
ім'я ОСОБА_5

Відповідно до положень ч.4 ст.1254 ЦК
України якщо новий заповіт, складений
заповідачем, був визнаний недійсним,
чинність попереднього заповіту не
відновлюється, крім випадків,
встановлених статтями 225 і 231 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що вищевказані судові
рішення про визнання заповіту та
спадкового договору недійсними
обґрунтовані тим, що на момент
складання заповіту на ім'я ОСОБА_5
ОСОБА_8 не усвідомлював значення своїх
дій та не міг керувати ними. Тобто,
попередніми рішеннями судів вже
встановлено, що заповіт складений
30.12.2006 року визнаний недійсним, в силу
статті 225 ЦК України, тому у суду не було
підстав для повторного встановлення
існування зазначеної умови для
поновлення чинності заповіту.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги про те, що позовні
вимоги про визнання заповіту дійсним є
неналежним способом захисту права
позивача, оскільки не поновлює його
порушених прав.

Позивачем не надано доказів, щодо
відмови нотаріуса в відновленні
чинності заповіту складеного ОСОБА_8
21.07.2000 року. Так відповідно до листа
Другої Херсонської державної
нотаріальної контори від 25.09.2013 року
ОСОБА_6 запропоновано для видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину за заповітом надати
документи, які підтверджують право
власності померлого на вказаний
будинок (а.с. 35). Тобто, нотаріусом
визнана чинність заповіту складеного
ОСОБА_8 21.07.2000 року, і додатково
визнавати його дійсним у суду не було
підстав.

Таким чином, переглядаючи судове
рішення в апеляційному порядку в межах
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні заявлених позовних
вимог.

Враховуючи викладене, на підставі ч.4
ст.1254 ЦК України, керуючись ст.303, п.2 ч.1
ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 12 листопада 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної вили
шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий :

Судді: