________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/2649/14-ц
Провадження № 2/520/3596/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року

Київський районний суд м.
Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
служба у справах дітей Одеської
міської ради про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014 року позивач звернулась до
суду з позовом та просила ухвалити
рішення, яким надати їй дозвіл на виїзд
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без
дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2
строком - до повноліття дитини.
Дозволити ОСОБА_1 або її офіційному
представникові, без згоди батька
дитини ОСОБА_2, оформлювати документи
для тимчасового виїзду або супроводу
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
межі України до країн ближнього та
дальнього зарубіжжя до досягнення нею
повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, від якого мають двох дітей:
повнолітню доньку та неповнолітню
доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
які після розірвання шлюбу залишились
проживати разом з нею. Позивач вказує
на те, що вона багато подорожує, це
стосується як її роботи так і
відпочинку, при цьому кожен такий виїзд
за кордон потребує отримання у
відповідача передбачений
законодавством України дозвіл на виїзд
малолітньої ОСОБА_3.

Однак, враховуючи те, що вона з
відповідачем живуть різними сім'ями, а
відповідач за родом своєї роботи також
постійно виїжджає за кордон і такий
дозвіл у нього кожен раз дуже складно
отримувати.

Вищевказані обставини і стали
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Особи, що беруть участь у справі,
про час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов визнав, проти його
задоволення не заперечував.

Представник третьої особи Служби
у справах дітей Одеської міської ради у
судове засідання не з'явився, про час,
дату та місце розгляду справи
сповіщався належним чином, поважність
причини не явки до суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Правовідносини між сторонами по
справі є сімейно-правовими та
урегульовані положеннями СК України.

У судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в
зареєстрованому шлюбі, який 26 липня 2006
року було розірвано, про що Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Київського районного управління
юстиції м. Одеси в Книзі реєстрації
розірвання шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 362.

Від даного шлюбу у сторін, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3,
про що свідчить Свідоцтво про
народження Серії НОМЕР_1 видане
повторно Відділом реєстрації актів
громадянського стану Іллічівського
районного управління юстиції м.Одеси,
де батьками дитини записані ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

12 вересня 2008 року Другим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, про що в
Книзі реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 391.
Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила
прізвище на «ОСОБА_1».

В судовому засіданні
представник позивача пояснив, що
позивач разом з дітьми багато
подорожує, так як це стосується як її
роботи, так і відпочинку, однак
відповідач відмовляється надати у
передбаченому законодавством України
порядку дозвіл на виїзд малолітньої
ОСОБА_3 за кордон. Також стверджує, те
що виїзд дитини за кордон вочевидь
сприятиме розширенню світогляду
дитини та добре позначиться на її
духовному та інтелектуальному
розвитку як особистості, але не
зважаючи на це відповідач безпідставно
не надає згоди на виїзд за межі України,
при цьому жодних вагомих аргументів,
які б пояснювали та обгрунтовували
його відмову, він не наводить.

Статтею 33 Конституцією України
від 28 червня 1996 року передбачено, що
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які установлюються
законом.

Статтею 313 Цивільного Кодексу
України визначено, що фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними. Водночас фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадяни України» від
21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред`явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМУ
від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям - громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено,
що оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, у
супроводі одного з батьків або у
супроводі осіб, які уповноважені одним
з батьків за нотаріально посвідченою
згодою, здійснюється: за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон; без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків: коли другий з батьків є
іноземцем або особою без громадянства,
що підтверджує запис про батька у
свідоцтві про народження дитини, і він
відсутній у пункті пропуску; коли у
паспорті громадянина України для
виїзду за кордон, з яким прямує
громадянин, який не досяг 16-річного
віку, або проїзному документі є
відповідний запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік в дипломатичному
представництві України за кордоном; у
разі пред'явлення оригіналів
документів або їх нотаріально
посвідчених копій: свідоцтва про
смерть другого з батьків; рішення суду
про позбавлення батьківських прав
другого з батьків; рішення суду про
визнання другого з батьків безвісно
відсутнім; рішення суду про визнання
другого з батьків недієздатним;
рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків; довідки
про народження дитини, виданої
відділом реєстрації актів цивільного
стану, із зазначенням підстав внесення
відомостей про батька відповідно до
частини першої статті 135 Сімейного
кодексу України (під час виїзду дитини
за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством
не встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків - батька і матері - у всіх правах
і обов'язках відносно своїх дітей.
Зокрема, стаття 155 СК України визначає,
що здійснення батьками своїх прав по
виконанню обов`язків мають
ґрунтуватися на повній повазі до прав
дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Законодавством визначено права
та обов'язки батьків щодо виховання
дитини, при цьому пріоритетним та
принциповим визначенням є інтереси
дитини, що вони повинні бути
непорушними в незалежності від
стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в`їзду в Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Крім того при вирішенні даного
питання суд враховує той факт, що
відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав в повному обсязі, проти
його задоволення не заперечував.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК
України позивач може відмовитися від
позову, а відповідач - визнати позов
протягом усього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. У разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа - служба у
справах дітей Одеської міської ради
про надання дозволу на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та
керуючись ст.ст. 10, 212-215 ЦПК України, ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», Правилами перетинання
державного кордону громадянами
України, затвердженого Постановою КМУ
від 27.01.1995 року № 57, Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 року № 231,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - служба у справах дітей
Одеської міської ради про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди батька
- задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без
дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2
строком - до повноліття дитини.

Дозволити ОСОБА_1 або її
офіційному представникові, без згоди
батька дитини ОСОБА_2, оформлювати
документи для тимчасового виїзду або
супроводу неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн
ближнього та дальнього зарубіжжя до
досягнення нею повноліття.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення.

Суддя
Куриленко О. М.