Справа № 453/314/14
Головуючий у 1 інстанції: Микитин
Провадження № 22-ц/783/6142/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мельничук
О.Я., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій
І.І.,

з участю представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 07 серпня 2014 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за кредитним договором,-

встановила:

В березні 2014 року позивач ТзОВ «Вердикт
Фінанс» звернувся в суд з позовною
заявою до відповідача ОСОБА_3, з
врахуванням заяв про зміну предмету
позову від 24.04.2014 року, про зменшення
позовних вимог від 21.07.2014 року та від
23.07.2014 року просив суд стягнути з ОСОБА_3
13209,11 грн. заборгованість за кредитним
договором №0 від 18.08.2006 року та
судові витрати по справі (а.с. 7-14, 106-107,
142-144, 160-162).

Оскаржуваним рішенням Сколівського
районного суду Львівської області від
07 серпня 2014 року позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 у користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» 13209 грн. 11 коп. заборгованості
за кредитним договором № 0 від
18.08.2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 у користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» 243 грн. 60 коп. сплаченого
судового збору за подання позову до
суду.

У задоволенні решти вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» про стягнення сплаченого
судового збору за подання позову до
суду відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3, вважає, що оскаржуване рішення
є незаконним та частково
необґрунтованим у зв'язку з неповним
з"ясуванням обставин, які мають
значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що його
представник звертався до суду з
клопотанням роз'яснити суму
заборгованості, оскільки сума 47164,61
грн., яка стягнута відповідно до
рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 02.12.2010 року,
постійно зменшується під час
проведення виконавчих дій.

Зокрема, станом на 23.02.2012 року у
постанові державного виконавця
вказано, що з нього необхідно стягнути
ще 29100,56 грн., цією ж постановою
закінчено виконавче провадження,
направлено виконавчий документ до
Галицького ВДВС Львівського МУЮ, де
виконавче провадження перебуває на
даний час. Таким чином, сума
заборгованості в розмірі 47164,61 грн.
кожного місяця зменшується, при цьому
відсотки не можуть нараховуватися на
суму, котрою він вже не користується.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково виходячи із
наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог, кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх
прав у випадках, встановлених цим
Кодексом, та встановлювати у рішенні
обставини справи (в тому числі
пропущення позовної давності),
характер правовідносин сторін, правову
норму, яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Колегія суддів приходить переконання,
що дане рішення суду не в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
ТзОВ «Вердикт Фінанс» набув прав
кредитора у зобов'язанні та правомірно
ставить вимогу до відповідача ОСОБА_3
про відшкодування заборгованості за
кредитним договором № 0 від 18.08.2006
року, при цьому врахував, що фактично
зобов"язання за даним договором
відповідачем не виконано, а тому
стягнув з останнього в користь
позивача 13209,11 грн. з врахуванням
стягнутої суми заборгованості згідно
із рішенням Сколівського районного
суду від 29.10.2010 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
18 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та відповідачем ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 0 на загальну
суму 10935, 00 Швейцарських франків із
сплатою 8,2 % відсотків річних за
користування кредитом та кінцевим
терміном погашення 19.08.2011 року (а.с. 17-32).

05.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
відповідачем були укладені додаткові
угоди № 1 та № 2 до вказаного кредитного
договору щодо зміни схеми погашення
кредиту та зміни умов кредитного
договору при реструктуризації, а 20.03.2009
року була укладена ще одна додаткова
угода № 3 щодо зміни умов кредитного
договору, якою визначено кінцеву дату
повернення кредиту не пізніше 19 серпня
2015 року (а.с. 33-36).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено,
що якщо в зобов»язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню в цей строк. У разі порушення
зобов»язання, настають правові
наслідки, зокрема, сплата неустойки
(пені).

В свою чергу, згідно із ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
зобов"язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що свої
зобов"язання за кредитним договором
банк виконав, факт отримання грошових
коштів відповідачем не заперечується.

Також, судом встановлено, що у зв'язку
із невиконанням зобов'язань за
кредитним договором № 0 від 18.08.2006
року із внесеними змінами на підставі
додаткових угод, ПАТ «УкрСиббанк»
звертався до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості, що
утворилася станом на 12.07.2010 року, за
наслідками якого 29.10.2010 року
Сколівським районним судом Львівської
області ухвалено заочне рішення, яким
позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку 47164
грн. 61 коп. заборгованості за кредитом
та судові витрати у справі, що у
сукупності склало 47955 грн. 62 коп.

Вказане заочне рішення суду набрало
законної сили (а.с. 118-119). Обставини
встановлені даним рішенням суду в силу
ст. 61 ЦПК України доказуванню не
підлягають.

02.12.2010 року Сколівський районний суд
Львівської області видав виконавчий
лист № 2-738 на виконання згаданого вище
заочного рішення, який поданий на
примусове виконання у ВДВС
Сколівського РУЮ (а.с. 123, 124-134).

В свою чергу, положення гл. 73 ЦК України
передбачають можливість укладення
договору факторингу, за умовами якого
одна сторона передає або
зобов"язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони за
плату, а клієнт відступає або
зобов"язується відступити факторові
своє право грошової вимоги до третьої
особи.

При цьому, в силу приписів ст. 1082 ЦК
України, боржник зобов"язаний
здійснити платіж факторові за умови, що
він одержав письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначення грошова вимога, яка
підлягає виконанню, а також названий
фактор, якому має бути здійснений
платіж.

На підставі договору факторингу № 05/12,
укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та
ТзОВ «Кредекс Фінанс» 20.04.2012 року, а в
подальшому договору факторингу №
05/12-КВ, укладеного між ТзОВ «Кредекс
Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Фінанс», права
вимоги за кредитами, у тому числі і за
кредитним договором № 0 від 18.08.2006
року із внесеними змінами на підставі
додаткових угод, відступлені ТзОВ
«Вердикт Фінанс», яке, у свою чергу,
прийняло такі права у встановленому
порядку. (а.с. 17-30, 67-70, 71-73)

Відтак, ТзОВ «Вердикт Фінанс» набуло
прав нового кредитора по відношенню до
боржників ПАТ «УкрСиббанк», у тому
числі і до відповідача ОСОБА_3

17.01.2014 року ТзОВ "Вердикт Фінанс"
направлено на адресу відповідача
ОСОБА_3 повідомлення про необхідність
оплати заборгованості за кредитним
договором № 0 від 18.08.2006 року на
користь нового кредитора ТзОВ "Вердикт
Фінанс".

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Ухвалою Сколівського районного суду
Львівської області від 15.03.2013 року у
справі № 453/280/13-ц замінено стягувача
ПАТ "УкрСибБанк" його правонаступником
ТзОВ "Вердикт Фінанс" у виконавчому
провадженні, відкритому на підставі
виконавчого листа № 2-738 про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСибБанк" 47955,62
грн. заборгованості за кредитним
договором та судових витрат (а.с. 173-174).

Відповідно до роз"ясень, які викладені
у п. 17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК
України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599
ЦК України.

Судом встановлено, що кредитний
договір № 0 від 18.08.2006 року із
внесеними змінами на підставі
додаткових угод, у встановленому
порядку не розірвано, зобов'язання за
ним з підстав, визначених ст. ст. 599-601,
604-609 ЦК України не припинилися,
відповідачем ОСОБА_3 належним чином не
виконані.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно наданого до матеріалів справи
розрахунку заборгованості за
кредитним договором № 0 від 18.08.2006
року та детальною розшифровкою
нарахувань за періодами, сума
заборгованості боржника ОСОБА_3 за
розрахунками позивача, станом на 15.07.2014
року складає 61164 грн. 73 коп. (а.с. 145-155,
163-171).

Разом з тим, враховуючи згадане вище
заочне рішення Сколівського районного
суду Львівської області від 29.10.2010 року,
яке набрало законної сили, позивач
добровільно зменшив суму
заборгованості до 13209 грн. 11 коп.

Проте, складаючи розрахунок суми
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом, пені та 3%
відсотків річних, представник позивача
ТзОВ "Вердикт Фінанс" виходив із суми
заборгованості по тілу кредиту станом
на 15.07.2014 року - 35513,94 грн.

В свою чергу, з наданої суду копії
постанови державного виконавця ВДВС
Сколівського РУЮ від 23.02.2012 року про
закінчення виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-738 про
стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 47955,62
грн. встановлено, що залишок боргу по
вказаному провадженню станом на 23.02.2012
року складав 29100,56 грн.

09.09.2013 року державний виконавець
Галицького ВДВС Львівського МУЮ виніс
постанову про відкриття виконавчого
провадження про примусове виконання
виконавчого листа № 2-738/2010, виданого
02.12.2010 року Сколівським районним судом
про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ
"УкрсибБанк" 47955,62 грн.

Під час проведення Галицьким ВДВС
Львівського МУЮ виконавчих дій по
виконавчому листу № 2-738/2010 стягнено з
ОСОБА_3 50,40 грн., з яких 30,00 за проведення
виконавчих дій та 20,40 грн. виконавчого
збору.

Таким чином, розрахунок суми відсотків
за користування кредитом, пені та 3%
річних повинен проводитися із суми
заборгованості 29100,56 грн., яка вказана
як залишок боргу у постанові
державного виконавця від 23.02.2012 року.

Відтак, за наслідками проведеного
розрахунку за період з 20.04.2012 року по
09.08.2014 року загальна сума
заборгованості по відсотках, яка
підлягає до сплати складає 5415,45 грн.

В свою чергу, пеня за несвоєчасне
виконання зобов"язань за період з 16.07.2013
року по 15.07.2014 року за проведеними
розрахунками становить 1487,01 грн., а
розмір трьох відсотків річних за
вказаний період складає 873,02 грн.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції необхідно змінити, зменшити
розмір заборгованості та стягнути з
ОСОБА_3 в користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" 7775 грн. 48 коп. заборгованості за
кредитним договором №0 від 18.08.2006
року.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.
313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 07 серпня 2014 року
- змінити.

Зменшити розмір заборгованості та
стягнути з ОСОБА_3 в користь товариства
з обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" 7775 (сім тисяч сімсот сімдесят
п"ять) грн. 48 коп. заборгованості за
кредитним договором № 0 від 18.08.2006
року.

Врешті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: О.Я. Мельничук

О.Ф. Павлишин