Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/2664/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі:
головуючого - Трагнюк В.Р., при
секретарі - Конар В.М., за участю
позивача ОСОБА_5, його представника
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її
представника ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про витребування
правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до суду у своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в здійсненні права власності
та витребування правовстановлюючого
документа, шляхом зобов"язання
відповідача не чинити перешкоди
позивачу ОСОБА_1 в здійсненні права
власності на належну йому земельну
ділянку площею 0,0978 га, кадастровий
номер 0:00:004:1020, яка призначена для
будівництва та обслуговування будинку
по АДРЕСА_1, та зобов"язати відповідача
повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_5
правовстановлюючий документ на цю
земельну ділянку - державний акт на
право власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивачеві ОСОБА_1 належить на праві
приватної власності незавершений
будівництвом індивідуальний житловий
будинок по АДРЕСА_1, 33 % готовності, а
також спірна земельна ділянка - на
підставі згаданого державного акту на
право власності на земельну ділянку.

Позивачі є рідними братами. Позивач
ОСОБА_1 на даний час тимчасово
відсутній. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_5 з
проханням відчужити належне йому
майно, для чого оформив доручення від
08.04.2014 року строком на три роки, яке
посвідчено в нотаріальному порядку,
зареєстровано в реєстрі за № 359. Даною
довіреністю позивача ОСОБА_5
уповноважено розпоряджатися майном
брата та укладати всі дозволені
законом правочини з розпорядження цим
майном, в тому числі з правом
представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх
державних, громадських, господарських
та інших підприємствах, органах
нотаріату, у судових та інших органах.

Позивачеві ОСОБА_5 стало відомо, що
відповідач ОСОБА_3, яка є матір"ю
позивачів, має державний акт на право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_1. Передати оригінал
даного державного акту ОСОБА_5
відповідач відмовилась.

ОСОБА_5 подавав оголошення в газету
"Новини Виноградівщини" про втрату
державного акту на право власності на
спірну земельну ділянку. 07.07.2014 року
звернувся із заявою до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Виноградівського
районного управління юстиції
Закарпатської області про видачу
свідоцтва про право власності на
земельну ділянку взамін втраченого
державного акту на право власності.
Проте, 09.07.2014 року державним
реєстратором було відмовлено у
реєстрації права власності та видачі
свідоцтва у зв"язку з тим, що під час
розгляду заяви відповідач пред"явила
державному реєстратору оригінал
державного акту на право власності на
земельну ділянку.

Такими діями відповідач, на думку
позивачів, порушує право власності
позивача ОСОБА_1 на нерухоме майно,
зокрема, його право на розпорядження,
володіння та користування земельною
ділянкою, що суперечить положенням
ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Позивач
ОСОБА_5, як довірена особа позивача
ОСОБА_1, не може без державного акту на
право власності на земельну ділянку
виконати повноваження, надані йому
згідно доручення від 08.04.2014 року. За
таких обставин вимушені звернутись з
позовом до суду.

Ухвалою суду 12.12.2014 року на підставі п. 3
ч. 1 ст. 205 ЦПК України закрито
провадження у справі в частині позову
ОСОБА_1 про зобов"язання ОСОБА_3 не
чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 в
здійсненні права власності на належну
йому земельну ділянку площею 0,0978 га,
кадастровий номер 0:00:004:1020, яка
призначена для будівництва та
обслуговування будинку по АДРЕСА_1, та
зобов"язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1
правовстановлюючий документ на цю
земельну ділянку - державний акт на
право власності на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_6 в
судовому засіданні позов підтримали та
надали пояснення по суті позовних
вимог аналогічні викладеному у
позовній заяві. Просять суд
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 та її предстанвик
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не
визнали та у своїх поясненнях
зіслались на обставини, викладені у
письмовому запереченні на позовну
заяву від 03.10.2014 року (а.с. 45). Зокрема,
відповідач вказала на те, що ОСОБА_1 08
квітня 2014 року не видавав довіреності
ОСОБА_5, оскільки на час її видання
перебував за кордоном, представником
ОСОБА_1 згідно довіреності від 25 квітня
2013 року є вона, відповідач, та у неї
знаходяться оригінали документів, що
посвідчують право власності ОСОБА_1 на
належне йому нерухоме майно. Просять
відмовити у задоволенні позову з
урухванням тієї обстаивни, що дія
довіреності зареєстрованою в реєстрі
за № 359 припинена (а.с.98).

Заслухавши пояснення, з'ясувавши
дійсні обставини справи, права та
обов'язки сторін, дослідивши зібрані у
справі докази, суд приходить до таких
висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить незавершений будівництвом
житловий будинок готовністю 33 % з
надвірними спорудами, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, та земельна
ділянка за даною адресою, призначена
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, площею 0,0978 га,
кадастровий номер 0:00:004:1020, з
приводу якої виник спір (а.с.9, 10, 11-13).

Позивач ОСОБА_5 звертаючись до суду з
позовом від свого імені та від імені
ОСОБА_1, як на правову підставу
звернення до суду посилається на
нотаріально посвідчену довіреність,
якою ОСОБА_1 уповноважив його
розпоряджатися належним йому майном -
незавершеним будівництвом (готовністю
33 %) житловим будиноком з
господарсько-побутовими будівлями № 66
та земельною ділянкою біля нього,
площею 0,0978 га, яка призначена для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, довіреність зареєстрована в
реєстрі за № 359 (а.с.14).

ОСОБА_5 подано позов до ОСОБА_3.

Поряд з цим, 25 квітня 2013 року у місті
Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки
ОСОБА_1 оформив довіреність, якою
уповноважив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 бути
його представником в усіх державних,
приватних, громадських, господарських,

комунальних та інших установах,
організаціях і підприємствах України
незалежно від їх форми власності та
підпорядкування тощо з усіма
необхідними повноваженнями з усіх без
винятку питань, що стосуватимуться
його, а також з питань продажу
належного йому майна, а саме, будинку,
який знаходиться в місті Виноградів за
адресою: АДРЕСА_1; укладати всі
дозволені законом правочини
цивільно-правового характеру;
одержувати належні йому грошові суми
тощо. Довіреність видана строком на три
роки - до 25 квітня 2016 року, посвідчена
нотаріусом штату Нью-Йорк ОСОБА_7,
зареєстровано в реєстрі за AU № 814 (а.с.24).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

У ч. 1 ст. 41 Конституції України
закріплено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Аналогічні по суті положення містяться
у ч. 1 ст. 317 ЦК України, де передбачено,
що власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, та ч. 1 ст. 319
ЦК України, згідно якої власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 Земельного
кодексу України у редакції, яка була
чинною до 05.03.2009 року, документом, що
посвідчував право власності на
земельну ділянку, був державний акт на
право власності на земельну ділянку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5
подавав оголошення у газету "Новини
Виноградівщини" про втрату згаданого
правовстановлюючого документа. 07 липня
2014 року він звертався до Реєстраційної
служби Виноградівського районного
управління юстиції Закарпатської
області із заявою про проведення
державної реєстрації права приватної
власності на спірну земельну ділянку
та видачу свідоцтва про право
власності на земельну ділянку взамін
втраченого державного акту на право
власності на земельну ділянку.

09 липня 2014 року державним реєстратором
прав на нерухоме майно ОСОБА_9 прийнято
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, яким
відмовлено у державній реєстрації
права власності на відповідну земельну
ділянку за ОСОБА_1 з тих підстав, що
заявлене право вже зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, оскільки наявний
оригінал державного акту на цю
земельну ділянку, який пред"явлено гр.
ОСОБА_3, що діє по довіреності від імені
власника ОСОБА_1.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку, площею
0,0978 га, кадастровий номер 0:00:004:1020,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Право власності ОСОБА_1 на цю земельну
ділянку посвідчено державним актом на
право власності на земельну ділянку.

Проаналізувавши встановлені обставини
та оцінивши подані сторонами докази,
суд приходить до висновку, що права
позивача ОСОБА_5 щодо володіння,
користування та розпорядження
належною ОСОБА_1 земельною ділянкою,
чим обгрунтовано позов, відповідачем
не порушені, при цьому виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Частиною 3 ст. 237 ЦК України передбачено,
що представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 244 ЦК України
представництво, яке грунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України
довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

При розгляді справи та на час вирішення
справи встановлено, що дія довіреності
від 08 квітня 2014 року, якими надано було
право ОСОБА_5 (позивач), вчиняти
правочини від імені ОСОБА_1, з 3
листопада 2014 року припинена, що
підтверджується витягом про
реєстарцію в Єдиному реєстрі
довіреностей (а.с.14-16,98).

Тому та обставина, що
правовстановлюючий документ на право
власності на належну ОСОБА_1 земельну
ділянку знаходиться у відповідача не є
такою, що свідчить про порушення
відповідачем прав позивача ОСОБА_5.

Щодо зобов"язання відповідача
повернути позивачу правовстановлюючий
документ на земельну ділянку, з приводу
якої виник спір, то судом прийнято до
уваги викладене вище, а також враховано
наступне.

Покликання позивача ОСОБА_5 на те, що
відсутність у нього оригіналу
правовстановлюючого документу на
спірну земельну ділянку унеможливлює
здійснення ним своїх повноважень від
імені позивача ОСОБА_1, не можуть бути
покладені в основу рішення суду про
задоволення позовних вимог з таких
причин. Відповідач має повноваження на
представництво інтересів позивача
ОСОБА_1, відтак, оригінал державного
акту на право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку знаходиться у неї
правомірно.

За встановлених обставин, оцінивши у
відповідності до ст. 212 ЦПК України
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв"язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що права позивача
відповідачем не порушено, тому правові
підстави для задоволення позову
відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 158, 209, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про витребування правовстановлюючого
документа відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк