У х в а л а

28 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Колодійчука В.М.,

Кафідової О.В.,
Мартинюка В.І.,-

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа -
інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, про усунення
перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Позов обґрунтувала тим, що вона є
власником будинку АДРЕСА_1. Відповідач
є власником сусіднього будинку АДРЕСА_2
та з 2010 року здійснює незаконне
будівництво ще одного житлового
будинку на відстані 0,63м від її огорожі
та на відстані 1,5 м від стіни її будинку,
що несе реальну загрозу пошкодження
власності позивача, а сааме: руйнації
її будинку внаслідок обмеження доступу
сонячного світла в її будинок та
недотримання протипожежної відстані.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 жодних
заходів по зупиненню самочинного
будівництва проведено не було, ОСОБА_5
просила зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні
житловим приміщенням шляхом знесення
самочинно побудованого житлового
будинку.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 5
грудня 2012 року позов ОСОБА_5 задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні житловим
будинком АДРЕСА_1 шляхом знесення
самочинно побудованого, внаслідок
реконструкції сараю, житлового будинку
АДРЕСА_2.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 11 квітня

2013 року рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2012 року скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року
рішення апеляційного суду Київської
області від 11 квітня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 6 листопада

2013 року повернуто уточнену апеляційну
скаргу ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 7 листопада

2013 року рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від

5 грудня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 5
грудня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 7 листопада
2013 року залишено без змін.

Залишаючи без змін вказані судові
рішення, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
незаконне будівництво, яке здійснює
ОСОБА_3, перешкоджає позивачеві
користуватись житловим будинком, що
належить їй на праві власності,
оскільки таке будівництво загрожує
пошкодженням її власності, а саме:
руйнуванням її будинку внаслідок
обмеження доступу сонячного світла до
будинку, будівництво здійснюється без
дотримання протипожежної відстані,
при здійсненні будівництва ОСОБА_3 не
були дотримані державні будівельні
норми і правила, що стосуються порядку
здійснення будівельних робіт.

Також суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
оскільки ОСОБА_3 відмовляється від
перебудови, приведення споруди у
належний стан, слід застосувати ч. 7

ст. 376 ЦК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3, подана представником - ОСОБА_4,
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, зокрема ст. ст. 376, 391 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, долучила
до заяви витяги з Єдиного державного
реєстру судових рішень наступних
судових рішень.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 березня 2012 року, якою
скасовано рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 13 грудня
2010 року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 1 лютого 2011 року,
а справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції у зв'язку з тим,
що суди попередніх інстанцій у
достатньому обсязі не визначилися з
характером спірних правовідносин; не
встановили, чим саме порушуються права
позивача щодо користування та
розпорядження її майном; не навели
жодних доводів на спростування
заперечень відповідача щодо відмови в
задоволенні позовних вимог, які
містяться в матеріалах справи, а
з'ясування таких обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
справи.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року, якою
скасовано рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 1 червня 2013 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 18 листопада 2013 року, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції у зв'язку з тим,
що суди попередніх інстанцій не в
повній мірі з'ясували усі обставини
справи щодо наявності порушень
будівельних норм та правил з боку обох
сторін спору, не встановили, чи є ці
порушення істотними та чи видавався
компетентними органами припис про
усунення порушень, у разі встановлення
існування порушень, судам слід було
встановити можливість перебудови
об'єкту та з'ясувати, чи відмовляється
особа, яка здійснила будівництво із
порушеннями, від такої перебудови, а
встановлення таких фактичних обставин
справи має значення для правильного її
вирішення.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2014
року, якою відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом про усунення перешкод у
користуванні майном та знесення
самовільно збудованої будівлі та
споруд. Відмовляючи у відкритті
касаційного провадження, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що позивач не надала належних та
допустимих доказів згідно з вимогами
на підтвердження того, що відповідач
здійснює самочинне будівництво й
порушує будівельні норми та стандарти
щодо відстані між житловими будинками;
судова будівельно-технічна експертиза
у справі не була проведена через
неоплату позивачем коштів за
проведення такої експертизи та
ненадання останньою додаткових
матеріалів для проведення відповідної
експертизи.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви, ухвали, про
перегляд якої подано заяву, рішень,
постановлених у вказаній вище справі,
та з долучених до заяви витягів з
Єдиного державного реєстру судових
рішень ухвал колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 березня 2012 року та від

28 травня 2014 року, ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2014 року не
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме:
неможливо з'ясувати, чи є однаковими
встановлені у справах фактичні
обставини, обґрунтовуючи ухвали,
надані заявником на підтвердження
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції однієї і тієї ж
норми закону, суд касаційної інстанції
виходив із того, що судами не дотримано
норм матеріального та процесуального
права, що унеможливило встановлення
фактичних обставин у справах, у допуску
справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3, третя особа - інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області, про
усунення перешкод у користуванні
власністю, за заявою ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.В.
Дем'яносов

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

В.І. Мартинюк