АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
інстанції - Лопатюк Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» та ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 26 вересня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи:
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», Відкрите акціонерне
товариство Комерційний банк «Надра»,
Відкрите акціонерне товариство «Альфа
Банк», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласка Лізинг»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» про
поділ спільного майна, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення відповідача ОСОБА_1 та її
представника, а також представника ТОВ
«Вердикт Фінанс», перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного
майна. Свої позовні вимоги мотивував
тим, що 24 грудня 2008 року рішенням
Подільського районного суду м. Києва
шлюб між ним та відповідачем було
розірвано, а тому просив поділити майно
набуте сторонами під час шлюбу.

В травні 2012 року позивач уточнив свої
позовні вимоги та просив суд поділити
майно, визнавши за ним право особистої
приватної власності на автомобіль
«Нісан Икс Трейл» 2008 року випуску,
земельну ділянку АДРЕСА_2 майнові
обов`язки по кредитах в ПАТ «Сведбанк»
в розмірі 50 %, майнові обов`язки по
кредитах в ВАТ КБ «Надра» в розмірі 50%,
майнові обов`язки по кредитах в ВАТ
«Альфа Банк» в розмірі 50 %, що складає
157917, 77 грн., майнові обов`язки перед ТОВ
«Ласка-Лізинг» в розмірі 50%, що складає
257390,25 грн., а також право власності на
22/100 вантажного автомобіля , номерний
знак НОМЕР_3. За відповідачкою позивач
просив визнати право власності на
автомобіль «Субару Форестер» 2006 року
випуску, земельну ділянку АДРЕСА_3, а
також 50% майнових обов`язків за
вищеназваними кредитними
зобов`язаннями.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 28.09.2013 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк»,
Відкрите акціонерне товариство
Комерційний банк «Надра», Відкрите
акціонерне товариство «Альфа Банк»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласка Лізинг»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» про
поділ спільного майна - задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

автомобіль Ніссан Икс Трейл 2008 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1;

земельну ділянку АДРЕСА_2 (кадастровий
№);

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору №2621/0708/88-165 від
28.07.2008 року перед Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору № 987-Ф від 05.10.2008
року перед Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк Інвест» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору №45/П/99/2008-840 від
23.01.2008 року перед Публічним акціонерним
товариством КБ «Надра» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору №490074376 від 20.06.2008
року перед Публічним акціонерним
товариством «Альфа банк» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
договору фінансового лізингу №1548/08/2008
від 08.08.08 року перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ласка -
Лізинг» ().

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

автомобіль Субару Форестер 2006 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2;

земельну ділянку АДРЕСА_3 (кадастровий
№91492003);

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору №2621/0708/88-165 від
28.07.2008 року перед Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору №987-Ф від 05.10.2008
року перед Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк Інвест» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору №45/П/99/2008-840 від
23.01.2008 року перед Публічним акціонерним
товариством КБ «Надра» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
кредитному договору №490074376 від 20.06.2008
року перед Публічним акціонерним
товариством «Альфа банк» ();

Ѕ частини майнових обов'язків по
договору фінансового лізингу №1548/08/2008
від 08.08.08 року перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ласка -
Лізинг» ().

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
представник ТзОВ «Вердикт Фінанс»,
(якому ПАТ «Сведбанк» переуступив
право вимоги за кредитними договорами
укладеними з позивачем) та ОСОБА_1
подали апеляційні скарги

Представник ТзОВ «Вердикт Фінанс»
просив рішення скасувати та ухвалити
нове по суті позовних вимог, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог про визнання за ним лише
50% обов'язків за кредитним договором №
987-ф від 05.10.2007 року та про зобов'язання
ТзОВ «Вердикт Фінанс» переукласти
даний договір.

В скарзі посилався на те, що
постановляючи оскаржуване рішення суд
не врахував того, що зобов'язання за
кредитним договором № 987-Ф від 05.10.2007
року не є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя. Вказував, що судом
не взято до уваги те, що вимагаючи
визнати за відповідачем право
особистої приватної власності на
майнові обов'язки по кредитах в ПАТ
«Сведбанк Інвест», правонаступником,
якого є ТзОВ «Вердикт Фінанс» в розмірі
50% позивач всупереч ч. З ст. 10 та ст. 60 ЦПК
України не доводив і навіть не
стверджував, що отримані ним за даним
договором кошти були використані в
інтересах сім'ї. Крім того, зазначив, що
зобов'язання ТОВ «Вердикт Фінанс»
переукласти договір, уклавши його у
тому числі із відповідачем, є
примушуванням ТОВ «Вердикт Фінанс»
укласти правочин на вкрай невигідних
для нього умовах, що також суперечить
законодавству і є підставою
недійсності такого правочину.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
просила рішення скасувати, ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні його позовних вимог,
задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання договорів та
поділ спільного майна подружжя. Під час
розгляду справи в апеляційному суді
ОСОБА_1 уточнила доводи поданої нею
апеляційної скарги, просила рішення
суду скасувати лише в частині визнання
за нею права власності на половину
обов`язків за всіма кредитами позивача,
а також в частині визнання за нею права
власності на земельну ділянку. Скаргу
обґрунтовувала тим, що земельна
ділянка на яку за нею визнано право
власності, ще до ухвалення судом
рішення була відчужена зі згоди
позивача іншій особі, а тому визнання
судом права власності на неї, порушує
права цієї особи. Також в скарзі
містяться доводи, що суд визнав за нею
право власності на половину майнових
обов`язків за кредитними договорами ,
укладеними позивачем, не встановивши
фактів їх укладення в інтересах сім`ї,
та не врахував, що отримані позивачем
кошти в кредит він використовував
фактично на нову створену їм в 2008 році
сім`ю.

В судовому засіданні апеляційного суду
ТОВ «Вердикт Фінанс» підтримали доводи
поданої ними скарги.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник
підтримали доводи поданої ними скарги
з урахуванням останніх уточнень до неї.

Позивач та представники інших третіх
осіб до апеляційного суду не з`явились,
про день і час розгулу справи
повідомлені належними чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга ТзОВ «Вердикт
Фінанс» підлягає задоволенню, а скарга
відповідача ОСОБА_1 частковому
задоволенню.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Ст. ст.70,71 СК України встановлено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно допускається лише
за його згодою.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позов частково, судом
першої інстанції встановлено, що
сторони по справі перебували в шлюбі з
10 серпня 2001 року . Шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було розірвано рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2008 року, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за №99 від 05
лютого 2009 року. Після розірвання шлюбу
присвоєні прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_1
(т.1, а.с.82 - копія свідоцтва про
розірвання шлюбу).

Від даного шлюбу у сторін є донька -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.81 - копія
свідоцтва про народження).

За час перебування у шлюбі позивач та
відповідач набули наступне майно :
квартира АДРЕСА_1; автомобіль Субару
Форестер 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2,
земельна ділянка №30 на лінії 8.
розташованої на території С/Т
«Більшовик» Подільського району, що в
м. Києві (кадастровий № 91492003), земельна
ділянка АДРЕСА_2 розташованої на
території С/Т «Берківці»
Святошинського району м. Києва
(кадастровий №), автомобіль
Ніссан Икс Трейл 2008 року випуску, д.н.
НОМЕР_1.

Крім того, позивачем, отримано
споживчий кредит в ЗАТ
«ТАС-Інвестбанк» по договору №987-Ф від
05.10.2007 року в сумі 211 000 (двісті
одинадцять тисяч) доларів США 00 центів,
кредит в ВАТ «Сведбанк» по договору
№2621/0708/88-165 від 28.07.2008 року в умі 84 800
(вісімдесят чотири тисячі вісімсот)
доларів США 00 центів., придбано за
договором фінансового лізингу від 08.08.08
з ТОВ «Ласка Лізинг» вантажний
автомобіль, а також встановлено
наявність зобов`язань позивача
повернути кредит за договором
№45/П/99/2008-840 від 23.01.2008 року укладеним з
Публічним акціонерним товариством КБ
«Надра» () та за кредитним
договором №490074376 , укладеним позивачем
20.06.2008 року з Публічним акціонерним
товариством «Альфа банк» ();

Квартира АДРЕСА_1 була придбана
позивачем за кошти, що належали йому
особисто. Даний факт підтверджується
договором дарування грошей від 26.12.2001
року (т.1, а.с. 83) та договором
купівлі-продажу цієї квартири (т.1, а.с.
84).

Вказані обставини, які суд вважав
встановленими є доведеними.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 26 вересня 2013 року зустрічну
позовну заяву ОСОБА_1 в даній справі про
розірвання договорів та поділ майна
залишено без розгляду.

Ухвалюючи рішення про поділ майна за
основним позовом, уточненим ОСОБА_2 в
травні 2012 року, суд першої інстанції не
встановив дійсну вартість майна на
момент поділу.

Проте вказана обставина не може бути
підставою для скасування судового
рішення в цій частині, так як позивачем
рішення не оскаржене, а відповідачка в
судовому засіданні апеляційного суду
м. Києва, погодилась з вартістю майна
визначеною позивачем, та не
заперечувала, щоб позивачу був
виділений автомобіль «Нісан», який
знаходиться у заставі в ТОВ «Альфа
Банк», а також земельна ділянка АДРЕСА_2
, так як вказана земельна ділянка
знаходиться в іпотеці в КБ «Надра».

Визнаючи за відповідачкою ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_3,
суд першої інстанції не врахував, що
вказана земельна ділянка, відповідно
до договору купівлі-продажу від 28.10.2011
року була продана ОСОБА_6. Таким чином у
суду були відсутні підстави для
визнання права власності на неї за
відповідачкою ОСОБА_1

Враховуючи, що відповідно до змісту
договору-купівлі продажу, позивач по
справі надавав згоду на відчуження
земельної ділянки, а також враховуючи,
що кошти за продану земельну ділянку
отримала ОСОБА_1 в сумі 141 000 грн.,
колегія суддів вважає, що виділення
судом позивачу у власність іншої
земельної ділянки не буде порушувати
права відповідачки, щодо рівності
часток подружжя. При цьому апеляційним
судом враховується, що ОСОБА_1 не
заперечувала проти визнання за
позивачем права власності на іншу
земельну ділянку, з урахуванням того,
що вона передана в іпотеку, для
забезпечення виконання кредитних
зобов`язань, які на даний час позивачем
не виконані. Також відповідачка
визнала, що на земельній ділянці, яку
вона відчужувала проведено
будівництво будинку, який не був
введений в експлуатацію, а тому
відповідно з урахуванням тих витрат,
які були здійснені на його будівництво,
виділення позивачу у власність
земельної ділянки АДРЕСА_2 яка була
придбана за вартістю 505 000 грн. не буде
порушувати її права. Крім того,
апеляційний суд не може ухвалити
рішення, яким визнати за відповідачкою
право власності на земельну ділянку
виділену судом позивачу, тому, що таке
рішення буде порушувати права КБ
«Надра», в іпотеку, якому така земельна
ділянка передана.

Також не приймаються доводи
апеляційної скарги з приводу того, що
виділений позивачу автомобіль коштує
більше, ніж виділений відповідачу,
оскільки як вже зазначалось вище
відповідачка ОСОБА_1 згодна з таким
поділом, так як автомобіль «Нісан», що
виділений позивачу також знаходиться в
заставі і зобов`язання за кредитним
договором, виконання якого забезпечене
вказаним автомобілем також боржником
не виконані.

Визнаючи за кожним з подружжя право
власності на Ѕ частину майнових
зобов`язань за вищеперерахованими
кредитними договорами, суд не врахував,
що такий спосіб захисту не
передбачений вимогами ЦК України.

Позивач не надав суду доказів про те,
яку частину кредитних зобов`язань він
виконав, після розірвання шлюбу, також
не довів, що кошти за всіма кредитними
договорами, використані ним в
інтересах сім`ї, не надав доказів про
те, що кредитні установи, які
кредитували позивача не заперечують
проти заміни боржника в частині
зобов`язань, а тому рішення в цій
частині ухвалене з порушенням вимог
закону, та при недоведеності обставин
справи, які суд вважав встановленими.

Слід зазначити, що відповідно до
рішення Подільського районного суду м.
Києва про розірвання шлюбу між
сторонами від 24 грудня 2008 року,
вбачається що фактичні шлюбні стосунки
ними були припинені в жовтні 2008 року.
Враховуючи, що всі кредити брались в 2008
році, позивач зобов`язаний був надати
докази про те, що отримані ним в борг
кошти він використав в інтересах сім`ї.

Так, відсутні підстави для визнання за
відповідачкою права власності на 1/2
майнових обов`язків по кредитному
договору з ПАТ «Сведбанк», укладеному 28
липня 2008 року, оскільки відповідачка
ОСОБА_1, виступила поручителем за цим
договором, а тому відповідно до вимог
ЦК України вона несе солідарну
відповідальність за його виконання.

Заслуговують на увагу також і доводи
апеляційної скарги ТОВ «Вердикт
Фінанс», яке є правонаступником прав та
обов`язків за кредитним договором № 987
-Ф від 05 жовтня 2007 року в тій частині ,
що банк надаючи кредит виходив з
майнового стану позивача, який є
боржником за цім договором, а так як
позивач не довів, що договір укладений
ним в інтересах сім`ї, а вони як
правонаступники заперечують проти
переведення частини боргу на
відповідачку, рішення суду в цій
частині також не відповідає вимогам
Закону.

Переведення на відповідачку Ѕ майнових
обов`язків за кредитним договором від 23
січня 2008 року з Пат КБ «Надра», також є
невірним, тому, що вказаний кредит
надавався на придбання земельної
ділянки, яка виділена позивачу, та яка
знаходиться у вказаного банку в
іпотеці, а тому покладення на
відповідачку Ѕ майнових обов`язків за
цим договором не відповідає загальним
принципам цивільного судочинства, щодо
справедливого розгляду . Враховуючи, що
цю земельну ділянку позивач попросив
виділити йому відсутні підстави
вважати, що кредит на придбання цієї
земельної ділянки використаний
подружжям в інтересах сім`ї. Крім того
відсутні будь-які докази, що КБ «Надра»,
чи їх правонаступники не заперечують
проти звільнення позивача від Ѕ
майнових обов`язків за цим договором.
Аналогічна ситуація і з договором від
08.08.2008 року за яким в кредит був
придбаний автомобіль Нісан, який
виділений позивачу, та яким
користується він та його нова дружина,
що підтверджується технічним
паспортом на цей автомобіль. Вказаний
автомобіль також перебуває в заставі, а
тому відповідно відсутні правові
підстави для покладення на
відповідачку обов`язків повертати
кредит і за цим договором. Крім того
29.06.2010 року, рішенням постійно діючого
третейського суду при всеукраїнській
Громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз»,
стягнуто з ОСОБА_2 суму заборгованості
по кредитному договору №490074376 від
20.06.2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк»
на загальну суму 315 835 грн. 54 коп.

Тобто з вказаного рішення вбачається,
що кредитор висунув вимоги лише до
боржника за цим договором.

Рішення суду в частині визнання за
відповідачкою права власності на Ѕ
майнових обов`язків за договором
фінансового лізингу з ТОВ «Ласка
лізинг» суперечить іншому судовому
рішенню за яким визначений солідарний
обов`язок сторін за виконання
вказаного договору.

Так, рішенням постійно діючого
третейського суду при юридичній
корпорації «Принцип» від 02 жовтня 2008
року по справі №С3-14-45/09 за позов ТОВ
«Ласка-Лізинг», заборгованість в сумі
596 680, 30 грн. стягнута з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
солідарно.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення в частині визнання за кожним
із подружжя права власності на Ѕ
майнових обов`язків за кредитними
зобов`язаннями за перерахованими судом
договорами, а також в частині визнання
за відповідачкою права власності на
земельну ділянку АДРЕСА_3» підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні цих вимог.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
задоволення її зустрічного позову не
можуть бути враховані апеляційним
судом, так як зустрічний позов не
розглядався судом першої інстанції,
оскільки ухвалою суду від 26 вересня 2013
року був залишений без розгляду. Проте
колегія суддів роз`яснює, що
відповідачка має право звернутись до
суду з аналогічним позовом, так як
залишення його без розгляду не
перешкоджає повторному зверненню до
суду.

В іншій частині рішення суду ніким не
оскаржене, відповідачка не
заперечувала проти виділення позивачу
у власність автомобіля «Нісан» та
земельної ділянки АДРЕСА_2, а тому в цій
частині підстави для його скасування
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» задовольнити, апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 26 вересня 2013 року в частині
визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права
власності на Ѕ частину майнових
обов`язків за кожним по кредитному
договору №2621/0708/88-165 від 28.07.2008 року
перед Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» ();
по кредитному договору №987-Ф від 05.10.2007
року перед Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк Інвест» (); по кредитному договору
№45/П/99/2008-840 від 23.01.2008 року перед
Публічним акціонерним товариством КБ
«Надра» (); по кредитному
договору №490074376 від 20.06.2008 року перед
Публічним акціонерним товариством
«Альфа банк» (); по договору
фінансового лізингу №1548/08/2008 від 08.08.08
року перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ласка - Лізинг»
(), а також в частині
визнання права власності за ОСОБА_1 на
земельну ділянкуАДРЕСА_3, розташованій
на території С/Т «Більшовик»
Подільського району, що в м. Києві
(кадастровий №91492003) скасувати, та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні цих позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Судді: