АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4554/14 Головуючий 1 інстанції: Стеганцова С.М.
Справа № 637/697/13-ц Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Коростійової В.І.., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 07 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» та просив витребувати земельні ділянки з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно з державними актами на право власності на земельні ділянки він є власником земельних ділянок розміром 3, 1522 га та 2, 3938 га, розташованих на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, бажає використовувати їх за призначенням, проти вони використовуються СТОВ «Куйбишево». Звернувшись до підприємства з заявою про повернення земельних нок, він отримав лист від 25 грудня 2012 року, з якого дізнався, що його покійна матір ОСОБА_3 25 грудня 2007 року уклала з підприємством договір оренди вищезазначених земельних ділянок строком на 5 років.

Посилаючись на те, що відповідач використовує земельні ділянки без належної правової підстави просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2013 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31.10.2013 року в позові позивачу було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.2014 року, рішення суду першої інстанції і ухвала суду апеляційної інстанції були скасовані з підстав порушення судами процесуального права (а.с. 127-129).

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 07 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» повернути належні ОСОБА_2 земельні ділянки площею 3,1522 га, та площею 2,3938 га, а також вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Особа, що подала апеляційну скаргу про поважність причини своєї неявки в судове засідання судову колегію не повідомила.

ОСОБА_4 просив розглядати справу за його відсутності (а.с.221)

Справу судова колегія розглядає, у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України - за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Розглядом справи встановлено, що 25 грудня 2007 року між СТОВ «Куйбишево» і ОСОБА_3 було підписано Договори оренди землі, за умовами яких земельні ділянки передавались в оренду відповідачу строком на п'ять років (а.с.28-29, 33-34), а 25 грудня 2012 року у відділі Деркомзему в Шевченківському районні Харківської області вказані договори були зареєстровані.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20 липня 2011 року (а.с.50).

Згідно із заповітом від 31 серпня 2012 року спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які отримали у спадщину по 9/20 частки земельних ділянок кожний.

Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3, виданих відділом Держкомзему у Шевченківському районі Харківської області 27 грудня 2012 року, позивачу належить земельна ділянка площею 3,1522 га, і земельна ділянка площею 2,3938 га розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.4, а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що договори не були укладені на момент набуття останнім права власності на земельні ділянки, і він як спадкоємець, не набув жодних прав і обов'язків перед відповідачем - СТОВ «Куйбишево».

При цьому суд керувався положеннями Земельного законодавства України та Закону України «про оренду землі»

Висновок суду першої інстанції ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, наданими сторонами та дослідженими у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги СТОВ «Куйбишево» висновків суду не спростовують.

Підстав для їх задоволення, зміни чи скасування рішення судова колегія не вбачає, при цьому приймає до уваги конкретні обставини справи, такі як:

- між ОСОБА_3 та відповідачем 25 грудня 2007 року були укладені договори оренди землі строком на п'ять років. Отже, за умовами договорів строк дії їх повинен був закінчитися 25 грудня 2012 року (а.с. 28,29, 33-34);

- земельні ділянки ОСОБА_6 на підставі актів прийому передачі 25 грудня 2007 року (а.с.30;35) передала у фактичне користування відповідача.

ОСОБА_3 отримувала орендну плату в розмірі 2% від грошової вартості земельної ділянки.

У зв'язку зі спірними правовідносинами, що виникли між ОСОБА_3 та СТОВ «Куйбишево» питання щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь ОСОБА_3 було ухвалене рішення Шевченківським районним судом Харківської області від 13 березня 2009 року (а.с.49);

- ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.50).

- ОСОБА_2 - є власником спірних земельних ділянок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 серпня 2012 року (а.с.51).

- Реєстрація договорів оренди землі від 25 грудня 2007 року (28-29, 33-34) проведена 12 вересня 2012 року. На вказаний період орендодавець ОСОБА_3 померла, власником землі став ОСОБА_2.

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а статтею 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України від 01 липня .2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі частини 1 статті 210, частини 3 статті 640 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 125 Земельного кодексу України, статті 18 Закону України «Про оренду» є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Сукупність приведених обставин свідчить про те, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення, таке, що відповідає положенням ст.. ст.. 213, 214 ЦПК України, правомірно зобов'язав відповідача повернути спірні земельні ділянки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 07 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -