Справа № 352/3542/13-ц
Провадження № 2/352/261/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

Головуючого - судді
Гургули В.Б.,

секретаря
Кожуховської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Тисменицького
районного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про розірвання
шлюбу. Свої позовні вимоги
обгрунтовувала тим, що шлюб з
відповідачем вона зареєструвала 21.07.1999
року у відділі реєстрації актів
громадянського стану
Івано-Франківського міського
виконавчого комітету, актовий запис
№784. Від даного шлюбу у них народилась
одна дитина: син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.
Причиною звернення до суду є те, що вони
з відповідачем люди різних характерів
та поглядів на життя, а тому у них
виникають різні спори, сварки та
непорозуміння. Спільних інтересів у
них немає, вони віддалились одне від
одного та проживають окремо. Подальше
перебування в шлюбі є недоцільним та
суперечить інтересам позивачки, а тому
вона просить суд шлюб розірвати.

Позивачка у судовому
засіданні позов підтримала та просила
його задовольнити.

Відповідач в судовому
засіданні позов визнав, проти
розірвання шлюбу не заперечив.

Згідно ч.2 ст.112 Сімейним
кодексом України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересах їх
дітей.

Відповідно до правової позиції Пленуму
Верховного Суду України, викладеної в
пункті 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»: проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

Судом встановлено, що шлюб між
сторонами фактично розпався, сторони
не підтримують подружніх відносин,
відновлення сім'ї неможливе та
суперечить інтересам подружжя, а тому
суд приходить до переконання, що вимоги
позивачки є доведеними та такими що
підлягають задоволенню. Суд вважає, що
шлюб слід розірвати, неповнолітнього
сина залишити проживати з матір'ю,
після розірвання шлюбу залишити
позивачці шлюбне прізвище.

На підставі наведеного, відповідно
до пункту 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», керуючись
ст.ст. 104, 110, 112 СК України, ст. ст. 212-215 ЦПК
Укаїни, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який
зареєстрований 21.07.1999 року у відділі
реєстрації актів громадянського стану
Івано-Франківського міського
виконавчого комітету, актовий запис
№784 - розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з
матір'ю.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці ОСОБА_1 шлюбне прізвище
«ОСОБА_1».

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
до апеляційного суду
Івано-Франківської області може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення через Тисменицький
районний суд.

Головуючий

Гургула В.Б.