Провадження № 2/263/1042/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 р. Жовтневий районний м.
Маріуполя Донецької області суд у
складі головуючого судді
Богуславської І.А. при секретарі
Орлової Н.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Маріуполі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом до відповідачів,
вказавши, що між ним та ОСОБА_3 27.06.2013 р.
в забезпечення домовленості про
купівлю-продаж будинку АДРЕСА_1 був
укладений попередній договір та
переданий завдаток в сумі 1 000 доларів
США. Згідно умов попереднього договору
продаж будинку мав бути відбутися
22.09.2013 р. Одночасно договір передбачав,
що внаслідок відмови від укладання
договору сума завдатку повертається
покупцеві у подвійному розмірі. В день
укладання договору купівлі-продажу
продавець ОСОБА_3 відмовилася від
відчуження будинку, посилаючись на те,
що деякі співвласники домоволодіння не
оформили правовстановлюючі документи
на свою частку. В процесі слухання
справи позивач уточнив свої вимоги, в
яких вказав, що на спірний момент
власником будинку був ОСОБА_2, який
поручив продаж будинку своєї дочки
ОСОБА_3 Позивач, вважаючи, що його права
порушені обома відповідачами, просив
стягнути з них подвійну суму завдатку.
В подальшому в період розгляду справи
відповідачка ОСОБА_3 повернула
позивачеві суму завдатку в розмірі 1 000
доларів США. Не наполягаючи на
стягненні подвійної суми, позивач
знизив свої вимоги та просив стягнути з
відповідачів солідарно 4 500 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_3 позов
не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 є
власник 11/100 частки будинку АДРЕСА_1,
який є об'єктом спільної часткової
власності. За його дорученням
займалася продажем його частки у
домоволодінні дочка ОСОБА_3 Вона уклала
попередній договір на відчуження
будинку з позивачем, який дав їй
завдаток в сумі 1000 доларів США. Для
продажу будинку необхідно було
отримати згоду співвласників, але вони
не надали такої згоди, посилаючись на
те, що такий сусід їм непотрібний,
оскільки він погрожував їм виселенням,
якщо вони не погодяться на продаж. Далі
сторони вирішили провести відчуження
будинку шляхом укладання договору
дарування. У призначений день
відповідачі прийшли до нотаріуса, але
представник позивача не погодився з
такою формою відчуження. Тому вважає,
що угода не відбулася за виною покупця.

Суд розглянув справу у відсутності
відповідача ОСОБА_2, оскільки він є
хвора людина, яка не може пересуватися,
про що сторони не заперечували.

Третя особа ОСОБА_4 не з'явилася у
судове засідання, про день слухання
справи була повідомлена належним
чином, тому суд розглянув справу у її
відсутності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
надані по справі докази, вважає, що
позов необґрунтований та не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власник
11/100 частки будинку АДРЕСА_1. Між ОСОБА_3
та ОСОБА_1 27.06.2013 р. був укладений
попередній договір з передачею
завдатку в сумі 1 000 доларів США.

Суд вважає, що вказаний попередній
договір з передачею завдатку не несе
ніяких юридичних наслідків внаслідок
порушення норм цивільного
законодавства.

Згідно ст..317 ЦК України власника
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Як було встановлено, власником будинку,
про відчуження якого зазначалося у
попередньому договорі, є ОСОБА_2, а
вказаний договір був укладений з
позивачем іншою особою, яка не мала
повноважень по його відчуженню.

Відповідно до ч.1 ст.241 ЦК України
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, які він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. вважається
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Представник позивача наполягав на
тому, що відповідач, який за своїми
фізичним недоліками не може приймати
участь в оформленні документів щодо
відчуження його майна, доручив це
зробити своєї дочці, ОСОБА_3, яка на
підставі його згоди уклала попередній
договір.

Але суд не може погодитися з цим,
оскільки позивачем не надано доказів
того, що ОСОБА_2 схвалив цей договір, в
тому числі і в отриманні завдатку, а не
авансу.

Згідно ч.1 ст.635 ЦК України попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору.

В даному випадку основним договором є
договір купівлі-продажу жилого
будинку, як зазначено у попередньому
договорі.

Стаття 657 ЦК України передбачає, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку укладається в письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації.

Таким чином, в даному випадку
попередній договір також має бути
нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України якщо
не буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів є
завдатком, вона вважається авансом.

Визнавши, що спірний договір укладений
з порушенням норм матеріального права,
суд вважає, що відсутні підстави
вважати, що сплачена позивачем
відповідачці сума є завдатком. Суд
вважає цю суму авансом, і , оскільки
вона вже повернута позивачеві, не
знаходить підстав для задоволення
позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.570, 571 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення суми завдатку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Донецької області
через Жовтневий районний суд протягом
10 днів після його проголошення.

Суддя

І.А.Богуславська