Справа № 548/2342/13-ц
Провадження № 2/548/47/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2014 р.
м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської
області у складі:

головуючого судді - Коновод О.В.,

за участю секретаря - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хорол цивільну
справу за позовом комунального
підприємства «Комунсервіс» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по оплаті
за житлово-комунальні послуги ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач КП «Комунсервіс» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по оплаті за
житлово-комунальні послуги,
посилаючись на те, що ОСОБА_1, є
власницею квартири АДРЕСА_1, яку
відповідно до рішення виконавчого
комітету Хоролської міської ради № 152
від 20.04.2004 року, після її
перепрофілювання, використовує для
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст.10 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду», та ст. 382 ЦК України, відповідачу
як і іншим власникам квартир, належить
на праві спільної сумісної власності
приміщення загального користування
багатоквартирного будинку, до яких
відноситься технічне обладнання,
загально будинкові теплові,
водопостачальні та електропостачальні
мережі, елементи зовнішнього
благоустрою, підвал, під'їзд і таке
інше. Згідно діючого законодавства,
власники квартир і зокрема відповідач
зобов'язані брати участь у зальних
витратах пов'язаних з утриманням
будинку та прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку, та сплачувати відповідну суму
за надані житлово-комунальні послуги.

Будинок АДРЕСА_1 і обслуговується його
працівниками.

По будинку надавались і надаються
послуги підприємством з його
утримання, про що оформлялись
відповідні акти виконаних робіт.

Відповідач з моменту приватизації
квартири та її перепрофілювання під
магазин відмовився здійснювати оплату
наданих підприємством послуг,
внаслідок чого виникла
заборгованість. Оплата за надані
послуги по утриманню будинку і
прибудинкової території є
обов'язковою, навіть в тому разі якщо не
були додержані вимоги щодо письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, що не може бути наслідком його
недійсності, як то передбачено ст. 218 ЦК
України. Відповідач посилаючись на те,
що між ним та підприємством не був
заключений договір на утримання
будинку та прибудинкової території,
відмовився сплачувати за цей вид
послуг, які надавалися підприємством.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та прохав
стягнути з відповідача на користь КП
«Комунсервіс» заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг, що
складається з витрат на обслуговування
будинку та прибудинкової території в
сумі 1416,70 грн., витрат з послуг з
централізованого водопостачання та
відведення в сумі 1440,82 грн. Вказав, що КП
«Комкнсервіс» надавали послуги з
обслуговування будинку та
прибудинкової території та послуги з
водопостачання та водовідведення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилась, хоча вчасно і належним
чином була повідомлена про час та місце
розгляду справи.

Представник відповідача позов не
визнав з підстав викладених в
запереченнях проти позову. /а.с.50,51/

Суд, врахувавши позицію
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи та з урахуванням положень ст. 60
ЦПК України, де зазначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК
України, згідно якої цивільні справи
розглядаються в межах заявлених вимог
і на підставі доказі в сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, а тому
на запитання суду про надання інших
доказів, крім наданих, чи неможливості
їх витребування і необхідність цієї
дії судом, встановлено, що всі докази
надані, а тому суд, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, розглянувши
справу в межах заявлених вимог,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Будинок АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу, стоїть на балансі КП
«Комунсервіс» і обслуговується його
працівниками, що доводиться довідкою
КП «Комунсервіс» /а.с.10/

Згідно ст.322 ЦК України, п.17 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків та при будинковою територією,
затверджених Постановою КМ України №
572 від 8 жовтня 1992 р. власники квартир
багатоквартирних будинків зобовязані
утримувати майно, що їм належить та
вносити на відповідний рахунок
власника будинку плату за
обслуговування та ремонт будинку;
приймати участь в витратах по
утриманню будинку та прибудинкової
території. Ці платежі та платежі за
комунальні та інші послуги (які
власники квартир зобовязані платити
згідно п.14 цих же Правил) власниками
квартир вносяться щомісяця не пізніше
10 числа наступного місяця, якщо
договором не встановлені інші строки.

Як балансоутримувач, КП
«Комунсекрвіс» Хорольської міської
ради надавало послуги власникам
квартир і наймачам квартир, у т.ч.і
відповідачці, вищезазначеного
будинку по утриманню будинку і
прилеглої його території.

Згідно з п.7 Правил користування
приміщеннями жилих будинків,
власник квартири зобовязаний
укласти договір про надання
житлово-комунальних послуг по
утриманню будинку і прилеглої його
території та сплачувати кошти
за надані послуги.

Відповідач відмовився здійснювати
оплату наданих підприємством послуг,
внаслідок чого у відповідача виник
борг в сумі 2855,82 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що
сторони між собою не укладали договір
про надання житлово-комунальних
послуг. Проте, не укладення договору не
позбавляє відповідача обов»язку
здійснити оплату житлово-комунальних
послуг, отриманих від позивача,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 32 ЗУ "Про житлово- комунальні
послуги" встановлює, що розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених цін,
тарифів та передбачає нарахування
плати за послуги щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК
України недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

В зв"язку зтим, що жодна сторона не
заперечувала проти існування
правовідносин, тому слід вважати даний
правочин таким, що відбувся і
відсутність письмового договору не є
підставою для відмови виконання
відповідачами своїх зобов"язань.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав і обов`язків.
Ст.205 ЦК України правочин для якого
встановлена письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує волю до настання відповідних
правових наслідків.

Відповідно до ст.218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом, а Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги»т не передбачена підстава
недійсності правочину недотримання
письмової форми такого правочину та не
визначено, що у випадку не підписання
договору слід вважати, що між сторонами
не існує зобов'язальних відносин.

Згідно ст. 382 ЦК України, власникам
квартири у дво- або багатоквартирному
житловому будинку належить на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Крім того, відповідно до п.2 ст. 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» власники
приватизованого житла в
багатоквартирних будинках є
співвласниками всіх допоміжних
приміщень будинку та його технічного
обладнання і повинні сплачувати свою
частку витрат на утримання будинку та
прибудинкової території пропорційно
до займаної площі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України кожна
із сторін зобов'язання має
добросовісно виконувати свої
обов'язки.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсності, оскільки сторонами
правочину вчиняються дії, спрямовані
на його виконання, які підтверджують
досягнення сторонами згоди з його
істотних умов. Позивач надає послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території, а відповідач зі своєї
сторони користуються даними послугами,
але ухиляється від їх оплати.

Окрім того, відповідно до Закону
України «Про захист прав споживачів»
відповідач є споживачем комунальних
послуг. Даним законом
передбачено, що під договором слід
розуміти усну чи письмову угоду між
споживачем та виконавцем послуг.

Даний закон також передбачає
оформлення письмової угоди через
посередництво квитанцій та інших
розрахункових документів.

На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач
отримувала та споживала комунальні
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території, які включають
у себе забезпечення функціонування
внутрішньо будинкових систем,
освітлення сходових клітин, тощо, а
також у вигляді водопостачання та
водовідведення, суд вважає, що між
сторонами утворились договірні
правовідносини, які породили цивільні
права та обов'язки у сфері
житлово-комунальних послуг в порядку
ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд критично відноситься до позицію
представника відповідача з приводу
того, що відповідачка не споживала
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території, оскільки як
встановлено в судовому засіданні
послуги по утриманню будинку та
прибудинкової території надавались,
зокрема вивіз сміття, прибирання
територій, виконувались роботи з
благоустрою земельної ділянки.
Відповідно до довідки КП «Комунсервіс»
мешканцям житлового будинку по АДРЕСА_1
надавались послуги за період 2011-2014
років на загальну суму 30430,20 грн. (а.с.52)

Суд також критично сприймає доводи
представника відповідача щодо
відсутності права у позивача вимагати
оплату послуг з водопостачання та
водовідведення на тій підставі, що
відсутній договір та те що
водопостачання в квартирі опломбоване.
Відповідач в установленому порядку не
звертався до позивача з заявою про
припинення послуг з водопостачання та
водовідведення і про це не складено
відповідного акту. Доказів про
відсутність в АДРЕСА_1 водопостачання
та водовідведення не надано.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

КП «Комунсервіс» є юридичною особою,
має в штаті робітників, яким
нараховується заробітна плата,
відраховуються податки. Позивач
здійснює витрати на господарські
потреби, надає послуги з утримання
будинку, прибудинкової території,
вивозить сміття, здійснює поточний
ремонт. Всі ці витрати позивач
відносить до внутрішньо-економічних
витрат.

Відповідно до п. 1.2 ст.7 Закону
України Про житлово-комунальні
послуги тарифи на житлово-комунальні
послуги встановлюються органами
місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а»
статті 28 Закону України «Про місцеве
самоврядування» до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідних територіальних
громад; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Рішення про встановлення тарифів,
відповідачем не оскаржувалось.

Рішенням виконавчого комітету
Хорольської міської ради Полтавської
області 29.07.2008 року №338, розмір плати
за надання послуг по утриманню
будинку і прибудинкової
території, які знаходяться на балансі
КП «Комунсервіс» для населення, що
мешкає в житлових будинках з
внутрішньо будинковим інженерним
обладнанням затверджений розмір 0,66
грн. за 1 кв.м. загальної площі /а.с.9/.

Розмір заборгованості згідно
розрахунку, здійсненого позивачем,
за період з вересня 2010 року по
листопад 2013 року, складає 2855,82 грн.
/а.с.8,25,26/. При цьому суд зазначає, що
позивачем не пропущено строк позовної
давності звернення до суду, оскільки
позивач звертався до суду із заявою про
видачу судового наказу, який судом було
скасовано та роз'яснено позивачу, що
його вимоги можуть бути розглянуті в
позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред'явлення
позову.

Розрахунок заборгованості складений
позивачем на підставі вказаних
тарифів, не викликає сумніву у суду.

Заперечуючи проти позову
відповідачем всупереч вимогам ст. ст. 10,
60 ЦПК України не надано будь-яких
доказів на спростування суми
заборгованості та не доведено
відсутності своєї вини у порушенні
зобов'язання щодо сплати за надані
житлово-комунальні послуги.

Окрім того, Верховний Суд
України з даного питання висвітлив
правову позицію, згідно якої
законодавство не передбачає
звільнення від сплати у випадку
ненадання окремих житлово-комунальних
послуг. Згідно зі статтею 614 ЦК України
особа звільняється від
відповідальності за невиконання
зобовязання лише у тому випадку, коли
доведе відсутність своєї вини у
порушенні такого зобовязання. Дана
правова позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 27.03.2013 у
справі № 6-6 цс 13 та відповідно до вимог
ч. 1 ст. 360-7 є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача
про стягнення з відповідача на його
користь заборгованості за оплату
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та послуг з
водопостачання і водовідведення у сумі
2855,82 грн. такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтвердженні судові витрати. Тому у
порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК
України, підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст
19-21, 25, 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 28
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 10, 11,
15,60, 118,209,212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов комунального підприємства
«Комунсервіс» Хорольської міської
ради до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по оплаті за
житлово-комунальні послуги, -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на
користь комунального підприємства
«Комунсервіс»Хорольської міської ради
суму заборгованості за
житлово-комунальні послуги в розмірі
2855,82 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят
п'ять гривень вісімдесят дві копійки)
грн.

Стягнути з ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на
користь комунального підприємства
«Комунсервіс» судові витрати у вигляді
судового збору при звернені до суду з
позовною заявою у розмірі 229 грн. 40
копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавський області
через Хорольський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі апеляції, а
особами, які брали участь у справі, але
були відсутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення, в той же
строк з дати отримання копії цього
рішення.

Г о л о в у ю ч и й: