Єдиний унікальний номер 243/9311/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2197/2014
Головуючий в 1 інстанції: Лаптєв М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Курило В. П.,

суддів: Космачевської Т.В., Безрученко
Ю.О.,

при секретарі: Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 31 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
виконавчого комітету Слов'янської
міської Ради про визнання недійсним
розпорядження Слов'янського міського
голови про приватизацію квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 31 січня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
виконавчого комітету Слов'янської
міської Ради про визнання недійсним
розпорядження Слов'янського міського
голови про приватизацію квартири -
відмовлено.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги
посилається на незаконність та
необґрунтованість даного рішення,
оскільки судом було неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також зазначає, що судом не
взято до уваги доводи стосовно того, що
апелянт знявся з реєстрації у спірній
квартирі виключно з сімейних обставин,
а саме хвороби батька та виїздом для
догляду за ним за місцем проживання
батька у м. Вуглегорську. Таким чином,
апелянт вважає, що він був членом сім'ї
та тимчасово відсутнім у спірній
квартирі і тому за ним зберігалося
право на житло, а тому приватизація
відбулась незаконно.

Позивач в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги підтримав, просив апеляційну
скаргу задовольнити.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Слов'янської міської Ради в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, вважає
рішення суду законним і обґрунтованим.

Інші відповідачі в судове засідання
апеляційного суду не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про що свідчить
отримання ними рекомендованих
повідомлень про вручення поштових
відправлень.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у

справі, належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю
відповідачів ОСОБА_1.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та
це вбачається з матеріалів справи, що
на підставі розпорядження міського
голови виконавчого комітету
Слов'янської міської ради від 28 жовтня
2005 року №619р про приватизацію квартири
ОСОБА_2 було передано в спільну
часткову власність в рівних частках
квартира АДРЕСА_1 та визнано її
уповноваженим власником квартири, зі
згоди членів родини (а.с. 4).

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
Комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації»м. Слов'янськ
від 28 грудня 2005 року право власності на
двокімнатну квартиру, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване в
рівних частинах за ОСОБА_2, ОСОБА_4, та
ОСОБА_3 (а.с. 5).

Суд, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, виходив з того, що
позивачем не доведено факту постійного
проживання у спірній квартирі, а тому
видане Слов'янським міським головою
розпорядження про приватизацію
спірної квартири не порушує житлові
права позивача і підстав для визнання
його недійсним та скасування немає.

Такий висновок суду правильний та
відповідає вимогам закону.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передання займаних квартир
(будинків) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Пунктами 20, 23, 24 «Положення про
порядок передачі квартир (будинків) у
власність громадян» передбачено, що
при оформленні заяви на приватизацію
квартири (будинку) громадянин отримує
на підприємстві, на балансовому обліку
та експлуатації якого знаходиться
жилий будинок державного житлового
фонду, довідку про склад сім'ї наймача й
займаних приміщень. Заява на
приватизацію квартири та зазначена
довідка про склад сім'ї наймача й
займаних ним приміщень, надаються
громадянином до органу приватизації,
де вони реєструються. На підставі заяви
й наданих громадянином документів у
порядку, передбаченому житловим
законодавством та законодавством про
приватизацію, орган приватизації видає
наказ про передачу у власність
займаного ним на умовах найму
приміщення державно житлового фонду.

Системний аналіз зазначених норм
закону дає підстави апеляційному суду
зробити висновок про те, що
розпорядження міського голови
виконавчого комітету Слов'янської
міської ради видане обґрунтоване без
порушення норм закону, тому підстави
для визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
спірну квартиру відсутні.

Суд першої інстанції правильно виходив
з того, що не прийняв до уваги пояснення
позивача щодо постійного його
проживання у спірній квартирі,
оскільки ці пояснення спростовуються
іншими доказами, у тому числі
поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Доводи апелянта відносно того, що він
був на час приватизації членом сім'ї
відповідачів, знявся з реєстраційного
обліку у спірній квартирі з поважних
причин - догляду за хворим батьком, і за
ним зберігалося житло, є
безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що на
час приватизації позивач був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3,
тобто не за адресою мешкання батька. Як
пояснив ОСОБА_1, він зареєструвався в
будинку своїй знайомої. Тому його
пояснення в судовому засіданні
апеляційного суду щодо необхідності
догляду та отримання вугілля для
батька, що мешкає в квартирі АДРЕСА_2, і
не має централізованого опалення,
нічим не підтверджуються.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що наведені в скарзі доводи не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

Судове рішення є законним та
обґрунтованим і ухвалене на підставі
встановлених судом обставин справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 31 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвалу може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: