У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,Писаної Т.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до приватного
підприємства «Грандфінресурс» «Альянс
Україна» про визнання договору
недійсним та стягнення коштів, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 29 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 23 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із позовом до приватного
підприємства «Грандфінресурс» «Альянс
Україна» про визнання договору
недійсним та стягнення коштів.

В обгрунтування позову посилалася на
те, що 21 вересня 2011 року між нею та
відповідачем укладено договір № 204679,
який за своєю суттю є кредитним
договором. Цей кредит вона уклала з
метою отримання споживчого кредиту у
розмірі 200 000 грн. 00 коп. для придбання
нерухомості.

Відповідно до п. 5.1. договору відповідач
мав наміри надати позичальникові
кредитні кошти в позику для придбання
товару протягом трьох днів після
виконання учасником вимог ст. 5
Договору.

Відповідно до умов договору
позичальник зобов'язується сплатити у
строк не пізніше 15 банківських днів
адміністративний платіж.

Крім цього умовами договору
встановлено, що позичальник
зобов'язується щомісяця в термін не
пізніше 15 числа кожного місяця
здійснювати сплату загального або
мінімального платежу.

Виконуючи умови договору, позивач 21
вересня 2011 року внесла
адміністративний платіж у розмірі 14 000
грн., а з 21 вересня 2011 року по 19
грудня 2011 року включно вносила чисті
внески, загальна сума яких досягла 6588
грн., але кредиту вона не отримала.

Позивач вважає, що відповідач допустив
порушення вимог Закону України «Про
захист прав споживачів», а саме п. 2 ст.
11, оскільки перед укладенням договору
про надання споживчого кредиту
кредитодавець зобов'язаний повідомити
споживача у письмовій формі про всі
кредитні умови, проте ця інформація
майже в повному обсязі до позивача не
доведена.

Крім цього, підприємницька практика є
такою, що вводить в оману, якщо під час
пропонування продукції споживачу не
надається або надається у нечіткій,
незрозумілій або двозначній спосіб
інформація, необхідна для здійснення
свідомого вибору ( ч. 2 п. 2 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин визнається судом
недійсним.

18 січня 2011 року позивач звернулася із
заявою до відповідача про намір
розірвати договір, проте її повідомили,
що заяву вони приймають тільки у своїй
формі.

Відповідно до п.2. договору
адміністратор зобов'язаний надавати
учаснику інформацію, що стосується
виконання умов договору, проте таку
інформацію позивачу не надали.

Крім цього, відповідно до п. 1 ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів» продавець, виконавець, не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими.

Відповідно до п. 1 ст. 288 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина. Такий договір є нікчемним.

Таким чином позивач вважає, що договір
повинен бути визнаний недійсним
відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 29 травня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 23 липня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
із таких підстав.

Судами встановлено, що 21 вересня 2011
року між ОСОБА_7 та відповідачем був
укладений договір № 204679, предметом
якого є надання клієнту послуг,
спрямованих на придбання товару у виді
грошових коштів на умовах діяльності
соціальної програми «Альянс Україна»,
що базується на створенні груп
учасників, метою яких є придбання
бажаних товарів з розстроченням
платежу на досить тривалий час.

31 жовтня 2011 року ОСОБА_7 звернувся із
заявою до ПП
«Грандфінресурс» про зміну його, як
учасника за договором № 204679, на його
правонаступника ОСОБА_6

31 жовтня 2011 року ОСОБА_6 своєю заявою
погодилася прийняти на себе усі права
та обов'язки ОСОБА_7 за вказаним
договором. ПП «Грандфінресурс»
надало згоду на заміну учасника на його
правонаступника. До договору № 204679
укладений додаток № 4, в якому
зазначені паспортні дані нового
учасника - ОСОБА_6

Відповідно до п.п. 1.1. договору ПП
«Грандфінресурс», як адміністратор,
зобов'язується від імені та за рахунок
учасника вчинити певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару на
умовах діяльності Програми «Альянс
Україна», у тому числі: сформувати
реєстр учасників, забезпечити його
адміністрування, організувати та
проводити заходи щодо розподілу
грошового фонду, здійснити оплату
товару на користь учасника або надати
учаснику відповідну суму у позику,
надавати інші послуги, погоджені
сторонами.

Згідно до умов діяльності програми
«Альянс Україна», послуги, які є
предметом договору, надаються шляхом
формування реєстрів учасників
Програми, метою яких є придбання
товару.

Договір активується на четвертий день
з моменту його підписання, після цього
учасник реєструється в Програмі
«Альянс Україна».

Коли Фонд реєстру є достатнім,
адміністратор організовує комітет по
розподілу грошового фонду.

Захід по розподілу грошового фонду
проводиться комітетом по розподілу
грошового фонду.

Захід проводиться комітетом не менше
одного разу на два місяці. Комітетом
застосовується процедура розгляду
поданих від учасників заяв на розподіл
грошового фонду для визначення порядку
надання дозволу учасникам. Учасник,
який не подав заяву, не бере участі у
заході.

Пунктами 2.1.1 - 2.1.2 договору передбачені
обов'язки учасника, у день підписання
сплатити одноразовий комісійний
внесок та адміністративний платіж, не
пізніше 15 числа кожного місяця
сплачувати загальний платіж, який
включає чистий внесок, за рахунок якого
адміністратор надає відповідну суму
позики або здійснює оплату товару, та
адміністративні витрати, що є платою за
послуги адміністратора з організації
діяльності програми.

На виконання умов договору 21 вересня 2011
року ОСОБА_7 сплачений одноразовий
комісійний внесок у розмірі 14 000 грн., 10
жовтня 2011 року ОСОБА_7 внесений платіж
на адміністративні витрати на суму 1611
грн 11 коп., 08 листопада 2011 року, 19 грудня
2011 року ОСОБА_6 внесла платежі на
загальну суму 4833 грн 33 коп.

Зі змістом договору та додатків до
нього позивач була ознайомлена,
погодилася з ними.

Суд першої інстанції, із чим погодився
і суд апеляційної інстанції, вірно
виходили із безпідставності посилань
позивача на положення ч. 1 230 ЦК
України, що такий договір необхідно
визнати недійсним, оскільки він
вчинений під впливом обману.

Крім цього суди вірно виходили із того,
що своїм підписом позивач підтвердила,
що отримала усі коректно викладені
пояснення від представника ПП
«Грандфінресурс», уважно прочитала та
зрозуміла умови даного договору та
правові наслідки, укладеної угоди.

Вірними є висновки судів, що умови
договору не передбачають дисбалансу
прав та обов'язків сторін не на користь
позивача.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 29 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 23 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Т.О. Писана