Провадження № 2/127/655/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.

секретаря Мироненко В.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
солідарне стягнення заборгованості за
договором позики, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне
стягнення заборгованості за договором
позики у розмірі 319 700,00 грн.

Позов мотивував тим, що протягом
квітня - серпня 2011 року відповідачі
позичили у нього кошти на загальну суму
40 000,00 доларів США, зокрема 11.04.2011 року
позичили 6 000,00 доларів США, 11.06.2011 року -
24 000,00 доларів США, 28.08.2011 року - 80 000,00
грн. На підтвердження укладеного між
сторонами договору, відповідачі склали
ОСОБА_2 загальну розписку про отримання
ними вищевказаних коштів. З метою
повернення позичених коштів, ОСОБА_2
направив на адреси відповідачів
письмову вимогу про повернення коштів,
однак останні вимоги не виконали, кошти
не повернули.

Зазначені обставини і стали
підставою для звернення до суду із
даним позовом.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 та його представник за
договором про надання правової
допомоги адвокат ОСОБА_1 вимоги позову
підтримали у повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3
за довіреністю ОСОБА_5 проти вимог
позову заперечила з тих підстав, що її
довіритель фактично гроші у ОСОБА_2 не
позичав. Зазначені у розписці кошти
були отримані та фактично використані
ОСОБА_4 для потреб його бізнесу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання повторно не з'явився, причин
неявки суду не повідомив, хоча про дату,
місце та час судового розгляду
повідомлявся завчасно та належним
чином.

Суд ухвалив проводити розгляд
справи за відсутності співвідповідача
ОСОБА_4

В ході судового розгляду по
справі встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позичили у
ОСОБА_2 11.04.2011 року кошти у розмірі 6 000,00
доларів США, 11.06.2011 року - 24 000,00 доларів
США, 28.08.2011 року - 80 000,00 грн., а всього на
загальну суму 40 000,00 доларів США, про що
ними власноручно складено розписку із
відповідними підписами (а. с. 85).

17.10.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 із письмовою вимогою про
повернення позичених у нього коштів у
сумі 40 000,00 доларів США протягом семи
діб з дня отримання ними даної вимоги.

Згідно рекомендованих
повідомлень про вручення поштового
відправлення, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
отримали вказані поштові
рекомендовані повідомлення 22.10.2013 року
кожен особисто.

Вінницьким МВ УМВС України у
Вінницькій області згідно ЖЕО № 33234 від
07.10.2013 року проводилась перевірка за
результатами звернення ОСОБА_2 з
приводу неповернення йому коштів
громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 В ході
даної перевірки від громадян ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відібрано пояснення.

Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно положень статті 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до положень статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до положень статті 1046
Цивільного кодексу України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
іншій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Заслухавши думку сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи та оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, суд прийшов до переконання
про задоволення позову у повному
обсязі з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
протягом квітня - серпня 2011 року
позичили у ОСОБА_2 грошові кошти на
загальну суму 40 000,00 доларів США, про що
ними було складено власноручно
відповідну розписку. Оскільки
конкретний термін повернення
позичених коштів сторонами договору у
розписці не було обговорено, позивач
звернувся із письмовою вимогою до обох
відповідачів про повернення позичених
у нього коштів протягом обумовленого
цивільним законодавством строку, а
саме протягом семи днів з моменту
отримання вимоги. Згідно
рекомендованих поштових повідомлень,
які містяться у матеріалах справи, дані
письмові вимоги ОСОБА_2 були особисто
отримані обома відповідачами, однак
протягом встановленого терміну кошти
повернуті не були.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
довіреністю ОСОБА_5 в судовому
засіданні не заперечувала той факт, що
розписка написана саме її довірителем.
Крім того, жоден із учасників процесу
не заявляв відповідних клопотань про
призначення у справі судової
почеркознавчої експертизи.

На переконання суду, не можна вважати
обґрунтованими заперечення
представника відповідача ОСОБА_5 щодо
отримання її довірителем ОСОБА_3
позичених коштів від ОСОБА_2 на
підставі лише наданих ним
представникам правоохоронних органів
письмових поясненнях в ході перевірки
останніми звернення ОСОБА_2 Зокрема, у
даних поясненнях він не заперечував
факт складання ним розписки, яка і є
підставою для даного позову. Його
заперечення щодо фактичного
використання ним позичених коштів у
ОСОБА_2 не можна у даному випадку
вважати належним доказом для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги заявлені позовні
вимоги про стягнення солідарно із
відповідачів у вигляді боргу згідно
розписки грошових коштів у еквіваленті
до національної валюти за курсом
Національного Банку України станом на
день звернення до суду, а саме у розмірі
319 700,00 грн., суд вважає заявлений позов
обґрунтованим, доведеним та таким, що
підлягає до задоволення у повному
обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до положень статті 88 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 525, 526, 530, 610, 1046 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 10, 15, 30, 58, 59, 60, 88, 212, 214 - 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний
податковий номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_2
заборгованість за договором позики у
розмірі 319 700,00 грн., а також в рахунок
понесених позивачем судових витрат по
сплаті судового збору кошти у розмірі 3
311,71 грн.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Вінницької
області протягом десяти днів після
його проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції.

Особи, які не були присутніми у
судовому засіданні, мають право
оскаржити рішення суду протягом десяти
днів після отримання його копії.

Суддя :

Г.М.Кашпрук