Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Будьоннівський
районний суд міста Донецька у складі:

головуючого судді Грачова
Р.Р.,

при секретарях Лисенко
Н.В., Тімончук Ю.С., Корєнєвій В.А.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1, позивачки - ОСОБА_2,
представника відповідача Стрюкової
Н.В., третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
представника третіх осіб - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Будьоннівської районної в місті
Донецьку ради, треті особи - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про встановлення факту
належності домоволодіння на праві
власності померлій ОСОБА_7 та визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до Будьоннівської районної в
місті Донецьку ради, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту
належності домоволодіння на праві
власності померлій ОСОБА_7 та визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом,
посилаючись на наступні обставини.

Позивачка є єдиним спадкоємцем за
заповітом своєї рідної матері - ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті, матері, відкрилася
спадщина у вигляді 2/3 частин
домоволодіння, розташованого за
адресою АДРЕСА_1

В зв'язку з чим, 28 травня 2010 року, за
місцем відкриття спадщини, позивачка
подала заяву до Дев'ятої державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини за заповітом від 16.08.1991 року.

При поданні вказаної заяви, їй стало
відомо, про наявність заповіту
складеного ОСОБА_7 у відношенні рідної
сестри позивачки - ОСОБА_5, який був
посвідчений Дев'ятою державною
нотаріальною конторою 18.03.2006 року за
№1-502.

Рішенням Будьоннівського районного
суду міста Донецька від 12.03.2011 року,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 14.04.2011 року, заповіт, складений
ОСОБА_7 у відношенні ОСОБА_5 було
визнано недійсним.

При зверненні до КП БТІ міста
Донецька позивачці стало відомо, що
приватним нотаріусом ОСОБА_8 на
підставі довіреності, виданої ним
19.03.2008 року за реєстром №674 від імені
ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5 було укладено
договір дарування від 28.07.2009 року, на
підставі якого ОСОБА_5 подарувала
своєї дочці ОСОБА_4 2/3 частини
домоволодіння розташованого за
адресою АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_7

Рішенням Будьоннівського райсуду
м. Донецька від 11.06.2013 року, залишеного
без змін ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 24.10.2013 року
визнано недійсними довіреність, яка
видана 19.03.2008 року від імені ОСОБА_7 на
ім'я ОСОБА_5, договір дарування від
28.07.2009 року на підставі якого ОСОБА_5
подарувала своєї дочці спірне
домоволодіння. Також судами була
встановлена інвентаризаційна оцінка 2/3
частин спірного домоволодіння - 74491
гривня.

Також, рішенням Будьоннівського
районного суду міста Донецька від
29.12.2011 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
ОСОБА_5 відмовлено в позові про
усунення позивачки від спадщини та
продовження строку на прийняття
спадщини після смерті матері.

Крім того, рішенням
Будьоннівського районного суду міста
Донецька від 11.06.2013 року позивачці було
відмовлено в скасуванні державної
реєстрації договору дарування,
оскільки в зв'язку з визнанням
недійсним договору дарування є
недійсною й його реєстрація. Також
вказаним рішенням встановлено, що
правоздатність фізичної особи
припиняється в момент її смерті, тому
позивачка не може поновити право
власності на ОСОБА_7

Згідно п.4.12, 4.15, 4.18 глави 10 Наказу
Міністерства юстиції України «Про
затвердження Порядку здійснення
нотаріальних дій нотаріусами України»
№296/5від 22.02.2012 року, свідоцтво про право
на спадщину видається за наявністю у
спадковій справі всіх необхідних
документів.

Видача свідоцтва про право на
спадщину, яке підлягає реєстрації,
здійснюється нотаріусом після надання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцю та
перевірки відсутності заборони чи
арешту цього майна. Якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, яке підлягає реєстрації
нотаріус здійснює витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно. При
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва документів,
нотаріус роз'яснює йому процедуру
вирішення вказаного питання в судовому
порядку.

Таким чином, позивачка не може
зареєструвати право власності на
спірне домоволодіння за померлою
ОСОБА_7 в державному реєстрі прав на
нерухоме майно та відповідно не може
надати нотаріусу витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно, що
підтверджує належність спірного
домоволодіння на праві власності
спадкодавцю.

Просить суд встановити факт
належності 2/3 частин домоволодіння з
господарськими спорудами, розташоване
за адресою АДРЕСА_1 на праві власності
за померлою ОСОБА_7 на момент її смерті
та визнати за позивачкою право
власності на 2/3 частин домоволодіння з
господарськими спорудами, розташоване
за адресою АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом, після смерті
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивачка та її представник - ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, надали пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача - Стрюкова
Н.В., що діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволенні позовних вимог в
частині визнання за позивачкою права
власності в порядку спадкування, а щодо
задоволенні позовних вимог в частині
встановлення факту належності 2/3
частин домоволодіння на праві
власності померлій ОСОБА_7 на момент її
смерті просила суд відмовити.

Треті особи - ОСОБА_9, ОСОБА_5, а також
їх представник - ОСОБА_6, що діє на
підставі договору про надання
правової допомоги від 13.01.2014 року, в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, просили в задоволенні позову
відмовити.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, позивачки, представника
відповідача, третіх осіб та їх
представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні
обставини.

Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 11 червня
2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 24.10.2013 року
залишено без змін, а тому вважається
таким, що набрало чинності,
встановлено, що ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого Будьоннівською державною
нотаріальною конторою м. Сталіно,
06.03.1952 року за реєстровим номером 2934 та
зареєстрованого в КП БТІ міста
Донецька у реєстрову книгу 7.11.2007 року
за №64дк-237 за реєстровим номером 3782
належить 2/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серії НОМЕР_1, актовий запис №513.

Згідно зі статтею 1220 ЦК України,
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Статтею 1218 ЦК України передбачено,
що до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок їх
смерті.

Після її смерті відкрилася спадщина
у вигляді 2/3 частин домоволодіння з
господарськими спорудами, розташоване
за адресою АДРЕСА_1.

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом, що
відповідає вимоги статті 1217 ЦК України.

За ч.1 ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені в
заповіті.

16 серпня 1991 року ОСОБА_7 було
складено заповіт, який був посвідчений
державним нотаріусом Дев'ятої
донецької державної нотаріальної
контори та зареєстрований в реєстрі за
№51213, за яким ОСОБА_7 все належне їй
майно заповіла своєї доньці ОСОБА_2.

Разом з тим, як вбачається зі
свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2,
актовий запис №730, ОСОБА_2 є донькою
ОСОБА_7.

Судом встановлено та не
заперечувалось сторонами в судовому
засіданні, що вказаний заповіт є
чинним, що також підтверджується
витягом з Спадкового реєстру
(заповіти, спадкові договори) від 28.05.2010
року та відомостями наданими Донецьким
обласним державним нотаріальним
архівом, від 18.04.2011 року.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, має подати до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини, у
встановлений законом шестимісячний
строк що відповідає положенням ч.1
статті 1269, ч. статті 1270 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи, наданої суду Дев'ятою держаною
Донецькою нотаріальною конторою
№260/2010, 28 травня 2010 року ОСОБА_2
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
померлої матері - ОСОБА_7.

Разом з тим, з вказаної заяви
вбачається, що при поданні заяви
позивачці стало відомо про наявність
заповіту від 18.03.2006 року складеного
померлою ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5

Однак, рішенням Будьоннівського
районного суду міста Донецька від
12.03.2011 року, залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 14.04.2011 року, заповіт, складений
18.03.2006 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5,
посвідчений державним нотаріусом
Дев'ятої Донецької державної
нотаріальної контори Вервейко Н.Г.
було визнано недійсним.

Разом з тим, рішенням
Будьоннівського райсуду м. Донецька
від 11.06.2013 року, залишеного без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 24.10.2013 року визнано
недійсними довіреність, яка видана
19.03.2008 року ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5
посвідчена приватним нотаріусом
ОСОБА_8, договір дарування 2/3 частин
домоволодіння з господарськими
спорудами, розташоване за адресою
АДРЕСА_1 від 28.07.2009 року укладеного між
ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_7 на
підставі вказаної довіреності та
ОСОБА_4, який посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_8

Вирішуючи позовні вимоги про
визнання за позивачкою права власності
на 2/3 спірного домоволодіння в порядку
спадкування за заповітом, суд виходить
з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Як розтлумачив Пленум Верховного
Суду України у постанові № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 15.05.2013 року «Про
судову практику розгляду судами справ
про спадкування», у разі якщо
відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, це може бути підставою для
відмови у позові.

У відповідності із статтею 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
доказати ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
та заперечень.

Відповідно до вимог статті 212 ЦПК,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду насамперед встановленого
значення. Суд оцінює належність
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності.

Необхідність судового захисту
права, шляхом визнання права власності
на 2/3 частин спірного домоволодіння
позивачкою обґрунтовується
неможливістю оформлення спадкових
прав через процедуру нотаріату.

Однак, суду не надано відмови
нотаріуса у видачі відповідного
свідоцтва про право на спадщину після
померлої ОСОБА_7, рівно як позивачкою не
надано суду жодних належних та
допустимих доказів які б
підтверджували відсутність умов для
одержання нею в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог в частині визнання за позивачкою
право власності на 2/3 частин
домоволодіння з господарськими
спорудами, розташоване за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом, після смерті ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, слід
відмовити.

Разом з тим, не підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині
встановлення факту належності 2/3
частин домоволодіння з господарськими
спорудами, що розташоване за адресою
АДРЕСА_1 на праві власності за померлою
ОСОБА_7 на момент її смерті, оскільки у
відповідності з ч.4 статті 25 ЦК України,
цивільна правоздатність (здатність
мати права та обов'язки) фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Крім того, у відповідності з ч.1 ст.
11 ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданому у
відповідності з даним кодексом, в
межах заявлених позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які приймають участь у справі.

На підставі викладеного,
розглянувши справу в межах позовних
вимог, суд приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Будьоннівської районної в місті
Донецьку ради, треті особи - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про встановлення факту
належності домоволодіння на праві
власності померлій ОСОБА_7 та визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом
необхідно відмовити.

На підставі Постанови № 7 від 30
травня 2008 року Пленум Верховного Суду
України у «Про судову практику у
справах про спадкування», роз'яснень
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 15.05.2013 року «Про
судову практику розгляду судами справ
про спадкування» статей 25,
1218,1220,1223,1268,1269,1270,1297 ЦК України та
керуючись статтями 11,60, 61,212-215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Будьоннівської районної в
місті Донецьку ради, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту
належності домоволодіння на праві
власності померлій ОСОБА_7 та визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя: