________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/6845/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання -
Монастирська Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Позивач аргументує заявлені вимоги
тим, що шлюбні відносини між сторонами
фактично припинилися, спільне
господарство подружжя на цей час не
веде та сумісно не проживає. Позивач не
бачить подальшого сенсу підтримувати
сімейні стосунки.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, надали до суду заяву, якою
позов просили задовольнити,
розглянувши справу без їх участі.

Право відповідача у повному чи
частковому визнанні позову закріплено
статтею 31 Цивільного процесуального
кодексу України.

При розгляді справи судом встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились 19 лютого
2011 року, про що Київським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції в книзі реєстрації актів про
одруження зроблено запис за № 136.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_2
народився син - ОСОБА_4.

Наявність спору з приводу місця
проживання дитини, як і майнового спору
на час розгляду справи судом не
встановлена.

Сторони взаємно згодні на розірвання
шлюбу.

При таких обставинах суд вважає
недоцільним вживати заходи щодо
примирення подружжя, так як збереження
шлюбу можливе на паритетних засадах, на
почуттях взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги та підтримки, тобто на
морально-правовій основі шлюбу.

В силу статті 51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка.

Згідно з ст. 24 СК України, примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається. Таке положення
національного законодавства України
відповідає ст. 16 Загальної декларації
прав людини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з
якою чоловіки і жінки, які досягли
повноліття, мають право без будь-яких
обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.
ст. 21, 24, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, 111,
ч. 2 ст.114 СК України, ст. ст. 8, 11, 15, 31, 130, 209,
212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 19
лютого 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Київським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
за актовим записом № 136.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважати
розірваним в день набрання зазначеним
рішенням законної сили.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу
України, копію рішення суду про
розірвання шлюбу після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем ухвалення рішення для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та поставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Літвінова І. А.