інстанції Кабанячий Ю.В.Провадження №
22-ц/780/1174/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 9
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В., Сержанюка
А.С.,

При секретарі - Антіпову Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Управління
пенсійного фонду України у м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року у справі за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа
Управління пенсійного фонду України у
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області про встановлення
факту , що має юридичне значення, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в Бориспільський
міськрайонний суд Київської області з
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення, в якій вказав на те,
що він приймав участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
з 25-29 травня 1986 року в с. Залісся,
Чорнобильського району, Київської
області та 28-29 серпня 1986 року в с. Бобер,
Поліського району, Київської області.

В заяві зазначив, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році та
віднесений до категорії осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи так як працюючи водієм в
радгоспі-заводі «Дніпровський» в с.
Вороньків, Бориспільського району,
Київської області, його було залучено
до вивозу речей постраждалих, а саме:
25-29 травня 1986 року з с. Залісся,
Чорнобильського району, Київської
області та 28-29 серпня 1986 року з с. Бобер,
Поліського району, Київської області.

В серпні 1996 році згорів архів
радгоспу-зводу «Дніпровський», у
зв'язку з чим він не має можливості
отримати довідку про періоди участі в
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та посвідчення про
відрядження, а тому не може
скористатися своїм правом на пільгову
пенсію, яка передбачена особам які
приймали участь у ліквідаціїнаслідків
аварії на ЧАЕС.

Так як встановити даний факт в
судовому порядку він не може, тому
вимушений звернутися до суду із
зазначеною заявою.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року заяву
задоволено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, Управління пенсійного фонду
України у м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області оскаржило його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просило,
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Управління пенсійного фонду України у
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС. Дана обставина
підтверджується посвідченням
категорії 2 серія НОМЕР_1, яке видане
ОСОБА_1 29 січня 1993 року Київською
обласною державною адміністрацією. В
установленому порядку, видане ОСОБА_1
посвідчення, було перереєстроване;
копія посвідчення знаходиться в
матеріалах справи.

Відповідно до п.а. ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», заявник
на пільгових умовах має право на пенсію
за віком. При зверненні за призначенням
пенсії зі зниженням пенсійного віку,
визначеного Законом України «Про
пенсійне забезпечення», учасники
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І-Ш
категорії повинні надати: посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, яке повинно мати штамп про його
перереєстрацію, дату її проведення та
вкладку до посвідчення; довідку Ф122 (за
встановленою формою), яка являється
основним документом, що визначає час
виконанняробіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо
в зоні.

В матеріалах справи знаходиться
копія трудової книжки ОСОБА_1
відповідно до якої зазначається що
станом на 1986 рік ОСОБА_1 працював водієм
в заводі-радгоспі «Дніпровський».

Допитані в судовому засіданні суду
першої інстанції свідки ОСОБА_2, який
працював в 1986 році головним інженером
радгоспу-заводу «Дніпровський»,
ОСОБА_3, який працював в 1986 році
завідуючим гаражем радгоспу-заводу
«Дніпровський», ОСОБА_4, яка працювала в
1986 році диспетчером радгоспу-заводу
«Дніпровський» підтвердили, що в
травні та серпні 1986 року водій ОСОБА_1
був відкомандирований в штаб по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в м. Чорнобиль,
Київської області, звідки направлявся
в різні населені пункти
Чорнобильського та Поліського районів
Київської області для вивезення
тварин, речей та людей з зони
відчуження. Серед населених пунктів,
куди направлялися працівники їх
підприємства були с. Залісся,
Чорнобильського району, Київської
області та с. Бобер, Поліського району,
Київської області. Достовірність
пояснень вказаних свідків
підтверджується рішеннями
Бориспільського районного народного
суду Київської області за 1992 року,
відповідно до якого дані особи давали
свідчення в суді по аналогічним
справам і їх пояснення покладені в
основу судових рішень.

Відповідно до копії акта про пожежу
від 30.08.1996 року, яка відбулася в
адміністративному приміщенні
радгоспу-заводу «Дніпровський»
згоріли старі бланки та архів
заводу-радгоспу «Дніпровський». Таким
чином, заявник позбавлений можливості
отримати форму №122.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

За правилами ч. 6 ст. 235 ЦПК України,
якщо під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

ОСОБА_1 в своїй заяві ставить вимоги
про призначення йому пенсії з моменту
набуття права на неї, але в нього
відсутні правовстановлюючі документи,
які підтверджують факт роботи в зоні
відчуження. Отже, з заяви ОСОБА_1
вбачається спір про право - призначення
йому пенсії зі зменшенням пенсійного
віку.

Питання, пов»язані з призначенням
пенсії вирішуються в порядку,
визначеному КАС України.

В роз'ясненнях, викладених у п. 1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №5 від 31.03.1995 року із змінами
згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України №15 від 25.05.1998 року «Про
судову практику у справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» вказано, що в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо
встановлення факту не пов»язується з
наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Управління
пенсійного фонду України у м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області підлягає частковому
задоволенню, рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17.12.2013 року скасуванню, а заяву
ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 235, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України у м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 17 грудня 2013 року
скасувати.

Заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: