ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
____________________________
справа № 201/1320/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі Нижник
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
відшкодування збитків, завданих
внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» та просить
стягнути з Відповідача на свою користь
7 181,52 грн. страхового відшкодування, та
судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка посилається на те, що 30
червня 2013 року, о 19.00 год., ОСОБА_2
керуючи транспортним засобом «Деу
Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись в районі електроопори № 95 по
вул. Набережна Перемоги в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська, не
витримавши безпечної дистанції, не
врахував дорожню обстановку, внаслідок
чого скоїв зіткнення з автомобілем
«Шкода Супер Б», р/н НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3, та
автомобілем «КІА» р/н НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_4 Під час ДТП
вказані транспортні засоби отримали
механічні ушкодження. 09 серпня 2013
постановою Жовтневого районного суду
М.Дніпропетровська винним у скоєнні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди був визнаний ОСОБА_2, який був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП. з
накладенням стягнення у вигляді
штрафу. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована Відповідачем на підставі
Полісу № АС/6097144 від 26.06.2013 року,
укладеного відповідно до Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Внаслідок зіткнення
автомобіль «Шкода Супер Б», р/н НОМЕР_2,
був пошкоджений, чим Позивачеві, як
власнику автомобіля, було завдано
значний збиток, що підтверджується
звітом № 12-07-13-1В від 24.07.2013р. виконаного
ПП ОСОБА_6 (сертифікат № НОМЕР_4 від 15.06.12
р. Фонду держмайна України). Відповідно
до складеного звіту вартість
матеріального збитку без врахування
втрати товарної вартості, завданого
власнику транспортного засобу «Шкода
Супер Б», р/н НОМЕР_2, пошкодженого в
результаті ДТП від 30.06.13 р. складає - 44
866,67 грн. Вартість автотоварознавчого
дослідження склала - 400 грн., що
підтверджується товарним чеком №21/11-13.
У зв'язку з відсутністю представництва
Відповідача у м. Дніпропетровську,
Позивачка, відповідно до вказівки
працівників Відповідача, вимушена була
самостійно займатися збиранням
документів і нести витрати на
відправку їх до головного офісу
Відповідача в м. Київ на загальну суму
129,36 грн. 15.07.2013 р. Позивачка звернулася
до Відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування, однак тільки
30 жовтня 2013 року отримала від нього
листа про прийняте рішення про виплату
їй страхового відшкодування у розмірі
38 047,02 грн. У своєму листі Відповідач
вказав, що «відповідно до закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», прийнято рішення щодо
виплати страхового відшкодування в
сумі 38047 грн. 02 коп. (без ПДВ), а саме: 44866,67
грн. - 5 819,65 грн. - 1000,00 грн. = 38047,02 грн., де
44866,67 грн. - вартість матеріального
збитку, 5819,65 грн. - ПДВ. 1000,00 грн. -
франшиза». Позивачка не згодна з
відрахуванням суми ПДВ, яку й просить
стягнути. Окрім того, просить стягнути
пеню та 3% річних від простроченої суми
платежу.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, про час та місце призначення
справи до розгляду повідомлялася
належним чином, згідно письмової заяви
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі та просила розгляд справи
провести без її участі, на підставі
документів, наявних в матеріалах
справи.

Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, згідно письмової заяви,
проти задоволення позовних вимог
заперечував та просив розгляд справи
провести без його участі, на підставі
документів, наявних в матеріалах
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК
України здійснити розгляд даної
цивільної справи без участі сторін,
обмежившись дослідженням письмових
доказів, а також без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК
України.

Дослідивши надані письмові докази,
подані сторонами для залучення до
матеріалів справи з увагою на їх
належність, допустимість та взаємний
зв'язок між ними, судом встановлені
наступні обставини та визначені
відповідно до них такі правовідносини:

30 червня 2013 року, о 19.00 год., ОСОБА_2
керуючи транспортним засобом «Деу
Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись в районі електроопори № 95 по
вул. Набережна Перемоги в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, не
витримавши безпечної дистанції, не
врахував дорожню обстановку, внаслідок
чого скоїв зіткнення з автомобілем
«Шкода Супер Б», р/н НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3, та
автомобілем «КІА» р/н НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_4 Під час ДТП
вказані транспортні засоби отримали
механічні ушкодження. 09 серпня 2013
постановою Жовтневого районного суду
М.Дніпропетровська винним у скоєнні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди був визнаний ОСОБА_2, який був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП. з
накладенням стягнення у вигляді штрафу
(а.с.6-7). Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована Відповідачем на підставі
Полісу №АС/6097144 від 26.06.2013 року,
укладеного відповідно до Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно до якого франшиза
визначена у сумі 1000 грн. (а.с.44).
Внаслідок зіткнення автомобіль «Шкода
Супер Б», р/н НОМЕР_2, був пошкоджений
(а.с.8), чим Позивачеві, як власнику
автомобіля (а.с.10), було завдано значний
збиток, що підтверджується звітом №
12-07-13-1В від 24.07.2013р. виконаного ПП ОСОБА_6
(сертифікат № НОМЕР_4 від 15.06.12 р. Фонду
держмайна України). Відповідно до
складеного звіту вартість
матеріального збитку без врахування
втрати товарної вартості, завданого
власнику транспортного засобу «Шкода
Супер Б», р/н НОМЕР_2, пошкодженого в
результаті ДТП від 30.06.13 р. складає - 44
866,67 грн. (а.с.15-26) Вартість
автотоварознавчого дослідження склала
- 400 грн., що підтверджується товарним
чеком №21/11-13 (а.с.27). У зв'язку з
відсутністю представництва
Відповідача у м. Дніпропетровську,
Позивачка, відповідно до вказівки
працівників Відповідача, вимушена була
самостійно займатися збиранням
документів і нести витрати на
відправку їх до головного офісу
Відповідача в м. Київ на загальну суму
129,36 грн., що підтверджується
відповідними чеками (а.с.28-31). 15.07.2013 р.
Позивачка звернулася до Відповідача із
заявою про виплату страхового
відшкодування (а.с.11-12), однак тільки 30
жовтня 2013 року отримала від нього листа
про прийняте рішення про виплату їй
страхового відшкодування у розмірі 38
047,02 грн. У своєму листі Відповідач
вказав, що «відповідно до закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», прийнято рішення щодо
виплати страхового відшкодування в
сумі 38047 грн. 02 коп. (без ПДВ), а саме: 44866,67
грн. - 5 819,65 грн. - 1000,00 грн. = 38047,02 грн., де
44866,67 грн. - вартість матеріального
збитку, 5819,65 грн. - ПДВ. 1000,00 грн. -
франшиза» (а.с.14). Саме в такій сумі
Відповідач перерахував Позивачці
кошти в рахунок страхового
відшкодування (а.с.32).

Правовідносини, що виникли між
сторонами, законодавчо врегульовані
наступним чином:

Згідно з пунктами 1, 3 частини 2 ст. 11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини; завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі. Частиною 3 ст. 11 ЦК
України також передбачено, цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

У випадку завдання шкоди особою, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, виникають два види
правовідносин, і відповідно, зобов
'язань:

1) Деліктні правовідносини
(зобов'язання), де кредитором виступає
потерпіла особа, а боржником - особа,
яка завдала шкоди;

2) Договірні правовідносини
(зобов'язання), які випливають з
укладеного договору на користь третьої
особи (договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності), де кредитором
виступає особа на користь якої повинно
бути здійснене страхове відшкодування
(полягає у покритті частини чи усіх
збитків завданих внаслідок настання
страхової події - спричиненої шкоди з
вини страхувальника), а боржником -
страховик за цим договором. У даному
випадку зобов'язання Співвідповідача
(страховика) випливають з договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, а
не безпосередньо з самого факту
завдання шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.20 Цивільного
Кодексу України, збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Згідно із ст.623 ЦК України боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ст.979 ЦК України, за договором
страхування страховик зобов'язується у
разі настання страхового випадку
виплатити страхувальнику грошову суму
(страхову виплату).

Стаття 988 ЦК України встановлює, що у
випадку настання страхового випадку
страховик зобов'язаний здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1192 Цивільного
Кодексу України, розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Спеціальним законом, який регулює
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, є Закон України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.04 р. № 1961-ІV (надалі -
Закон).

Якщо норми цього Закону передбачають
інше, ніж положення інших актів
цивільного законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону (ст.2
цього Закону).

Відповідно до ст.6 Закону страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно із ст.9 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхові відшкодування
виплачуються по кожному страховому
випадку, що настав протягом періоду дії
відповідного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності в межах ліміту
відповідальності страховика.

До обов'язків страховика, як це
передбачено п.3 ч.1 ст.20 Закону України
«Про страхування», належить здійснення
страхової виплати у разі настання
страхового випадку.

Згідно із п.22.1 ст.22 ЗУ «ОСЦВВНТЗ», при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 ЗУ «ОСЦВВНТЗ»: «....У
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством».

Відповідно до ч.7 ст.32 Закону,
відповідно до цього Закону страховик
або МТСБУ не відшкодовує шкоду,
пов'язану із втратою товарного вигляду
транспортного засобу.

Відповідно до ст.35 Закону, для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» - виплата страхового
відшкодування здійснюється
страховиком не пізніш як через 90 днів з
дня отримання заяви про страхове
відшкодування та документів
зазначених у ст.35 цього Закону.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
страхування», франшиза - це частина
збитків, яка не відшкодовується
страховиком відповідно до договору
страхування

Оцінюючи докази по справі, у їх
сукупності, співставленні між собою та
наведеними законодавчими нормами, суд
виходить з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Згідно ст.59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Тобто, процесуальними нормами
встановлено як право на участь у
доказуванні, так і обов'язок із
доказування обставин при невизнані них
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, що випливає зі змісту
ст.27 ЦПК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

В даному випадку, незважаючи на те, що
строк у 90 днів для виплати страхового
відшкодування з дня подачі заяви
Позивачкою (15.07.2013 р.) про виплату минув
12.10.2013 р., Відповідач так і не виплатив у
повному обсязі страхове відшкодування
у розмірі вартості відновлювального
ремонту транспортного засобу та інших
витрат, які Позивачка понесла для
відновлення свого порушеного права.
Починаючи з 04 листопада 2013 року
Відповідач частковими платежами почав
відшкодовувати страхове відшкодування
та 15 листопада виплатив Позивачці
страхове відшкодування лише у розмірі
38047,02 грн., зменшивши та утримавши
виплату у розмірі податку на додану
вартість, що відповідає 20% у сумі 5 819,65
грн. та 1000 грн. франшизу. Утримуючи
кошти у розмірі податку на додану
вартість, Відповідач посилається на
абз.2 п.36.2. ст.36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»: «якщо відшкодування витрат
на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи (її представника), сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку
на додану вартість. При цьому
доплата в розмірі, що не перевищує
суми податку, здійснюється за умови
отримання страховиком (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону,
- МТСБУ) документального підтвердження
факту оплати проведеного ремонту.

Але з такою позицією Відповідача
погодитися не можна, виходячи з
наступного:

Так, відповідно до п.п.196.1.3. Податкового
кодексу України не є об'єктом
оподаткування надання послуг із
страхування, співстрахування або
перестрахування особами, які мають
ліцензію на здійснення страхової
діяльності відповідно до закону, а
також пов'язаних з такою діяльністю
послуг страхових (перестрахових)
брокерів та страхових агентів.

Крім того, страхова компанія, надаючи
послуги зі страхування у разі настання
страхового випадку, згідно зі ст.29
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розмір яких визначено висновком
автотоварознавчого дослідження
пошкодженого транспортного засобу
Позивачки, а зменшення вартості
відновлювального ремонту на суму ПДВ
включається до ціни товарів та послуг
і, хоча й сплачується платником
податку, але за рахунок коштів покупця.
З висновку експерта вбачається, що при
визначенні вартості ремонту
пошкодженого автомобіля до її складу
включено ПДВ в розмірі 20% лише на
матеріали і запчастини, Відповідачем
же не надано доказів на підтвердження
того, що Позивачка має можливість
придбати їх для ремонту свого
автомобіля за вартістю, яка не є базою
оподаткування ПДВ.

Як зазначив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.14 своєї Постанови №4 від 01.03.201
3р. «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», при визначенні розміру та
способу відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого, судам слід
враховувати положення статті 1192 ЦК.
Коли відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Як вже зазначено вище, відповідно до
п.36.2 ст. 36 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", страховик
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування
з особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35
цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його, а у разі
невизнання майнових вимог заявника
або з підстав, визначених статтями 32
та/або 37 цього Закону, - прийняти
вмотивоване рішення про відмову у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Судом встановлено, що вмотивоване
рішення про відмову у здійсненні
страхового відшкодування Відповідачем
не приймалось, зазначена страхова
компанія погодилась з висновком
експерта, проте сума страхового
відшкодування всупереч вимогам закону
була виплачена не в повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість вимог Позивача
щодо стягнення на його користь з
Відповідача 5819,65 грн. - суми страхового
відшкодування, недоплаченої
(утриманої) ним, що відповідає 20% від
суми страхового відшкодування та
дорівнює розміру ПДВ.

Також підлягають задоволенню й вимоги
про стягнення з Відповідача коштів в
рахунок відшкодування витрат Позивача
на проведення автотоварознавчого
дослідження у розмірі 400 грн. та
документально підтверджених поштових
витрат на листування із Відповідачем -
відправку йому документів, що
стосуються виконання Відповідачем
своїх обов'язків за договором
страхування, на суму 126,36 грн. При цьому
суд виходить з того, що ці витрати
Позивачка змушена була нести у зв'язку
із необхідністю доведення свого права
на відшкодування збитків, завданих
внаслідок ДТП перед Відповідачем, у
зв'язку з чим ці кошти відносяться до її
збитків, які, на підставі ст.22 ЦК
України підлягають відшкодуванню.

Водночас, вимога про стягнення з
Відповідача 1000 грн., недоплаченої
(утриманої) ним як франшиза,
задоволенню не підлягає, оскільки ця
вимога суперечить вищезгаданій ст.9
Закону України «Про страхування».

Тобто, загальний розмір страхового
відшкодування, яке Відповідач повинен
був виплатити Позивачці не пізніше
12.10.2013 р. складає 44 393,03 грн.,з яких:

- 43 866,67 грн. - вартість матеріального
збитку, без врахування втрати товарної
вартості, завданого Позивачеві за
відрахуванням франшизи;

- 400 грн. - витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження;

- 126,36 грн. - поштові витрати на
відправку документів Відповідачу.

Фактично ж Позивачці було сплачено
лише 38047,02 грн., у зв'язку з чим з
Відповідача підлягає стягненню
недоплачена сума у розмірі 6346,01 грн.
(44393,03 грн. - 38047,02 грн.).

Стосовно вимоги про стягнення пені за
прострочення виплати страхового
відшкодування та 3% річних:

Відповідно до п.4 ст.20 Закону України
«Про страхування», при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк. Страховик несе
майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування)
шляхом сплати страхувальнику
неустойки (штрафу, пені), розмір якої
визначається умовами договору
страхування або законом;

Відповідно до п.36.5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Окрім того, як зазначено в ст.526 ЦК
України, зобов'язання мають
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Прострочення
Відповідачем зобов'язання з виплати
страхового відшкодування є порушенням
цієї норми ЦК.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, передбачені
договором або законом, зокрема, - сплата
неустойки.

У відповідності ч.2 ст.625 ЦК України
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто, прострочення виконання
Відповідачем цього обов'язку є
підставою для сплати пені у розмірі 3%
за кожний день прострочення. Такий
підхід до оцінки бездіяльності
Відповідача щодо своєчасної виплати
страхового відшкодування, до прав і
обов'язків Сторін по справі, не
суперечить вимогам ст.3 ЦК щодо
справедливості, розумності та
добросовісності, як загальним засадам
цивільного законодавства.

Оскільки зобов'язання страховика
(Відповідача по справі) у разі настання
страхового випадку зводиться до
здійснення страхової виплати, то таке
зобов'язання є грошовим і в разі
прострочення його виконання настає
відповідальність, передбачена ч.2 ст.625
ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення. Проценти річних, так
само як і інфляційні втрати на суму
боргу, входять до складу грошового
зобов'язання і на відміну від пені не є
санкцією за порушення грошового
зобов'язання, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат кредитора від
знецінення грошових кошті внаслідок
інфляційних процентів і отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування отриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) з порушення виконання
зобов'язання. Таким чином, інфляційні
нарахування на суму боргу та три
проценти річних є наслідком
невиконання грошового зобов'язання.

Виходячи з цього, суд вважає доводи
Позивачки про стягнення пені, 3% річних
такими, що заслуговують на увагу.
Водночас, суд не може погодитись із її
розрахунками щодо суми стягнення,
оскільки в її розрахунки включено й
стягнення суми франшизи, яка у
відповідність до вищенаведених
законодавчих норм стягненню не
підлягає.

Таким чином, з 05.10.2013 р. по 15.11.2013 р. сума
простроченої виплати страхового
відшкодування складає 42 дні. Облікова
ставка Національного банку України з
5.10.2013 р. складає 6,5%, подвійна облікова
ставка 13%. За основу для цілей цього
розрахунку має застосовуватись сума
страхового відшкодування з
відрахуванням франшизи, яка складає
44393,03 грн., та розрахунок має бути таким:

44393,03 грн : 100% х 13 (подвійна облікова
ставка НБУ) : 365 (днів в році) х 42 (всього
прострочених днів) = 664,07 грн.

Отже, враховуючи наведені норми закону,
з Відповідача за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на користь Позивачки підлягає
стягненню пеня у розмірі 664,07 грн.

При розрахунку суми, що підлягає до
стягнення по сплаті 3% за кожний день
прострочення, теж має застосовуватись
сума страхового відшкодування з
відрахуванням франшизи, яка складає
44393,03 грн., та розрахунок має бути таким:

44393,03 грн. : 100% х 3 (три проценти річних) :
365 (днів в році) х 42 (всього прострочених
днів) = 153,25 грн.

Отже, враховуючи наведені норми закону,
з Відповідача за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на користь Позивачки підлягає
стягненню також три проценти річних у
розмірі 153,25 грн.

З огляду на викладене, суд доходить до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню та з
Відповідача на користь Позивачки
підлягає стягненню загальна сума у
розмірі 7 163,33 грн., з яких:

- 6346,01 грн. - сума, що включає:

а) 5819,65 грн. - недоплачена (утримана)
Відповідачем сума у розмірі 20% від суми
страхового відшкодування, що дорівнює
розміру ПДВ;

б) 400,00 грн. - витрати Позивачки на
проведення експертизи;

в) 126,36 грн. - поштові витрати на
відправку Позивачкою документів
Відповідачу.

- 664,07 грн. - пеня у вигляді
подвійної облікової ставки НБУ;

- 153,25 грн. - 3 проценти річних.

Визначаючись в питанні розподілу
судових витрат, суд вважає, що на
підставі ст.88 ЦПК України, судові
витрати Позивачки мають бути
відшкодовані за рахунок Відповідача,
та на її користь має бути стягнута
документально підтверджена сума 243,60
грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.11, 15, 16, 20, 22, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 979, 988,
1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст.9,20 закону
України «Про страхування», ст.ст.2, 9, 20,
22, 29, 32, 34-36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.196 Податкового Кодексу
України, ст.ст.1, 3, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 169,
197, 209, 212-215 ЦПК, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
відшкодування збитків, завданих
внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_1 7 406,93 грн., з яких:

- 6346,01 грн. - сума, що включає:

а) 5819,65 грн. - недоплачена (утримана)
Відповідачем сума у розмірі 20% від суми
страхового відшкодування,що дорівнює
розміру ПДВ;

б) 400,00 грн. - витрати Позивачки на
проведення експертизи;

в) 126,36 грн. - поштові витрати на
відправку Позивачкою документів
Відповідачу.

- 664,07 грн. - пеня у вигляді
подвійної облікової ставки НБУ;

- 153,25 грн. - 3 проценти річних;

- 243,60 грн. - в рахунок
відшкодування судових витрат по сплаті
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами протягом 10 днів з дня його
проголошення (отримання) шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя
С.С.
Федоріщев