АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-79613596/2014
інстанції - Зотько Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Боярській І.І.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» - Павлюк Антоніни
Анастасівни

на рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 30 вересня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» про визнання
договору поруки недійсним та
припинення поруки,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ПАТ "Дельта Банк"
звернувся до суду із зазначеним
позовом зазначаючи, що 10.07.2007 року між
АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір. Цього ж дня з метою
виконання зобов'язань за кредитним
договором з поручителем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки. 08.12.2011 року між
ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ "УкрСиббанк"
укладено договір купівлі - продажу прав
вимоги за кредитами, відповідно до
якого до АТ "Дельта Банк" перейшло право
вимоги за кредитним договором
укладеним 10.07.2007 року між АКІБ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_2 У зв'язку з
невиконанням умов кредитного договору,
у ОСОБА_2 утворилась заборгованість у
розмірі 545.441 грн. 75 коп. Після подачі
заяви про збільшення позовних вимог,
ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути на
його користь солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
в сумі 757.930,99 грн., що становить суму
непогашеного кредиту у розмірі 389.859,59
грн. та несплачені відсотки за
користування коштами в сумі 368.071,40 грн.
за невиконання умов кредитного
договору.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся із
зустрічним позовом, в якому просив
визнати договір поруки недійсним та
припинити його поруку за вищевказаним
договором, зазначаючи, що Банк, в
порушення умов договору поруки, без
відому поручителя збільшив відсоткову
ставку за кредитним договором з 13% до 15
% річних. Крім того, зазначав, що на
момент звернення позивача до суду,
укладений між ним та АКІБ "УкрСиббанк"
договір поруки є припиненим, оскільки,
позивач звернувся до суду з позовом до
нього, як до поручителя з порушенням
встановленого шестимісячного строку
від дня настання дострокового
виконання основного зобов'язання,
відповідно до направленої позивачем на
його ім'я та на ім'я відповідача
досудової вимоги про дострокове
виконання кредитних зобов'язань.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 30 вересня 2014 року позов ПАТ
«Дельта Банк» задоволено частково та
стягнуто на його користь з ОСОБА_2,
заборгованість за кредитним договором
в сумі 757.930,99 грн.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково та
визнано договір поруки від 10.07.2007року
припиненим.

Не погодившись з рішенням суду
представника ПАТ «Дельта Банк» - Павлюк
А.А. подала апеляційну скаргу та
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права
просить рішення суду частині відмови в
стягненні заборгованості з поручителя
- ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Дельта Банк» 757 930,99 грн., що
складається з непогашеного кредиту в
сумі 389 589,59 грн. та несплачених
відсотків за користування коштами сумі
368071,40 грн. та відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні зустрічного позову.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що суд
першої інтанції не взяв до уваги ту
обставину, що основним зобов'язанням є
Кредитний договір № 0 від 10.07.2007
року і в кредитному договорі чітко
визначений строк виконання основного
зобов'язання - строк повного погашення
кредиту є 10.07.2014. Таким чином, Банк
звернувся з позовною заявою до
закінчення строку виконання основного
зобов'язання.

Суд не застосував ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України,
оскільки в кредитному договорі строк
виконання основного зобов'язання чітко
визначений - строк повного погашення
кредиту є 10.07.2014 (пункт 1.2.2. кредитного
договору та п. 1.2. договору поруки)., і
поручителю вказані обставини були
відомі.

За таких обставин у ПАТ «Дельта Банк»
виникло право пред'явити вимогу до
поручителя про виконання порушеного
зобов'язання боржника щодо повернення
кредиту, починаючи з 10.07.2014, протягом
наступних шести місяців. Таку вимогу до
поручителя банк пред'явив - 29.04.2013, тобто
строк основного зобов'язання не
закінчився.

Таким чином, на думку апелянта, суд
незаконно визнав договір поруки
припиненим, оскільки строк основного
зобов'язання закінчується 10.07.2014, а Банк
звернувся до Поручителя з вимогою про
погашення боргу 29.04.2013, а з позовом до
суду 29.11.2013, тобто строк основного
зобов'язання, яке визначено чіткою
датою 10.07.2014 року, ще не закінчився,

В судове засідання суду апеляційної
інстанції апелянт, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі не
з'явилися. Про місце та час розгляду
справи, відповідно до ст.ст.74.76 ЦПК
України, повідомлені належно, причини
неявки в судове засідання не
повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши апеляційну скаргу, в межах
її доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Із конструкції ст. 554 ЦК України
випливає, що хоча поручитель і
пов'язаний із боржником певними
зобов'язальними відносинами, він є
самостійним суб'єктом у відносинах із
кредитором. Це підтверджується його
правом висувати заперечення проти
кредитора і в тому разі, коли боржник
від них відмовився або визнав свій борг
(ч.2 ст.555 цього Кодексу).

Частиною 4 ст.559 ЦК України визначено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", а саме в п. 24
зазначено, що відповідно до частини
четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. При
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Абзацом 4 п. 24 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року
визначено, що сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення в якому одна сторона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати належних йому процентів.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 10.07.2007 року між
АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
"УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_2
було укладено кредитний
договір№0, згідно якого
останньому було надано кредит в
розмірі 39.500,00 дол.США, терміном до 10.07.2014
року, зі сплатою 13% річних (а.с.6-14).

Для забезпечення повернення кредиту за
кредитним договором було укладено
договір поруки №126270 від 10.07.2007 р. з
поручителем ОСОБА_3, який несе
солідарну відповідальність за
невиконання умов кредитного договору
згідно договору поруки (а.с. 18-19).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, згідно умов якого до
позивача перейшли права вимоги за
кредитами, в тому числі і за
вищевказаним кредитним договором та
договором поруки, що підтверджується
актом прийому-передачі документації за
зазначеним договором від 06.02.2012 року та
витягом з Додатку №1 вищевказаним
договором (а.с.25-26, 27, 65).

Згідно п.1.1.2 кредитного договору від
10.07.2007 року кредит наданий кредитором
позичальнику з 10.07.2007 року по 10.07.2014
року.

22.03.2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся
з досудовою вимогою до відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з тексту якої
вбачається, що у випадку невиконання
позичальником зобов'язань,
передбачених кредитним договором, АТ
"Дельта Банк" має право вимагати
дострокового виконання зобов'язань за
кредитним договором в повному обсязі
протягом встановленого договором
строку з дати отримання відповідної
вимоги, а саме повернення несплаченої
суми кредиту, сплати процентів за його
користування, комісії за
обслуговування кредитної
заборгованості, а також тарифних
санкцій, передбачених кредитним
договором (а.с.21, 22).

Згідно наявного в матеріалах справи
розрахунку, заборгованість ОСОБА_2
перед банком станом на 30.07.2014 року
становить 757,930,99 грн., що складається з:
заборгованості за кредитом у розмірі
32.479,67 дол. США, що за курсом НБУ
еквівалентно 389.859,59 грн.,
заборгованості за відсотками у розмірі
30.664,47 дол.США, що за курсом НБУ
еквівалентно 368.071,40 грн.(а.с.118).

Згідно п.6.2 кредитного договору,
терміни дострокового повернення
кредиту та сплати плати за кредит
вважаються такими, що настали, а кредит
і плата за кредит - обов'язковим до
повернення і сплати в повному обсязі
банку з 32 (тридцять другого)
календарного дня, рахуючи з дати
одержання позичальником повідомлення
(вимоги) банку про дострокове
повернення кредиту за умови, що банк
направив за адресою позичальника
повідомлення (вимогу) про порушення
зобов'язань позичальника за договором
та/або кредитного договору та про
дострокове повернення кредиту плати за
кредит, а позичальник не усунув
зазначених банком порушень зобов'язань
позичальника за договором протягом 31
(тридцяти одного) календарного дня з
дати одержання позичальником
вищевказаного повідомлення (вимоги)
банку.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4
суд першої інстанції виходив з того, що
його поруказа договором від 10.07.2007 року
припинилась, оскільки кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання, встановленого відповідно
до направленої відповідачам досудової
вимоги про дострокове виконання
кредитних зобов'язань, не пред'являв
вимоги до поручителя.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх
заявлених позивачем вимог та на
підставі поданих сторонами доказів,
яким дана правильна оцінка. У рішенні
наведені мотиви, з яких суд надає
перевагу одним доказам над іншими і
його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Є необґрунтованим посилання апелянта
на те, що договір поруки діє до повного
виконання позичальником чи
поручителем основного зобов'язання,
оскільки сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку діїпоруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

У зв'язку з наведеним, неможливо
погодитись з доводами апеляційної
скарги про неналежну оцінку доказів та
невідповідність викладених у рішенні
суду висновків обставинам справи, ці
доводи не відносяться до тих, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» - Павлюк Антоніни
Анастасівни відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді