АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/9093/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Мазур І.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивувала тим, що 02.08.2005
року вона зареєструвала шлюб з
відповідачем, який було розірвано
рішенням Шевченківського райсуду м.
Львова 23.09.2013 року.

У 2011 році вона продала квартиру, яка
була їй подарована її батьками за 68000
доларів США та через два місці вони з
відповідачем стали учасниками
будівництва однокімнатної квартири у
м. Києві за адресою АДРЕСА_1.

Зазначала, що весь майновий внесок за
квартиру склав 72000 доларів США, які були
отримані з продажу її квартири, решту
4000 доларів США було подаровано їй її
батьком.

Також за час перебування у шлюбі в 2007
році за 20000 доларів США ними було
придбано автомобіль «Хюндай Акцент».
Враховуючи те, що на лікування сина їй
необхідні кошти, тому вважає, що
відповідач повинен їй сплатити 80000 грн.
за автомобіль.

З огляду на зазначене просила суд
визнати за нею право власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Поділити спільно придбаний автомобіль
«Хюндай Акцент» 2007року випуску,
залишивши його у власності відповідача
та стягнувши з відповідача на її
користь 80 000 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
61/100 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
39/100 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію за спільно
придбаний автомобіль «Хюндай Акцент»
2007 року випуску, в розмірі 25000 та судові
витрати по справі в розмірі 914 грн.70
коп., а всього 25914 грн.70 коп.

Не погоджуючись з рішенням,
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення в частині поділу
автомобілю та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відступити від засад
рівності частки подружжя за обставини,
що має істотне значення, а саме
внаслідок порушення позивачем ОСОБА_4
моральних засад справедливості,
добросовісності та розумності у
сімейних відносинах.

Зобов'язати ОСОБА_4 сплатити ОСОБА_2 12 380
грн. 69 коп., що складає Ѕ частину боргу
по кредитній лінії перед ВАТ
«УніверсалБанк» від загальної суми
боргу 24 761 грн. 37 коп. в рахунок оплати за
автомобіль «Хюндай Акцент» станом на
01.12.2012 р. Зобов'язати ОСОБА_4 сплатити
ОСОБА_2 2 833 грн. 39 коп., що складає Ѕ
частину боргу за поточні виплати
подружжя з 2011 року по 01.12.2012 р. по
кредитній картці ОСОБА_2 № НОМЕР_1 в ПАТ
«ПриватБанк» від загальної суми 5 666
грн. 77 коп. Зобов'язати ОСОБА_4 сплатити
ОСОБА_2 2 647 грн. 46 коп., що складає Ѕ
частину боргу за поточні витрати
подружжя з 2008 року по 01.12.2012 р. по
кредитній картці № НОМЕР_2 ОСОБА_2 в ПАТ
«УніверсалБанк» від загальної суми 5 314
грн. 91 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Зазначає, що висновок суду про те, що
він не заявляв вимог про стягнення з
ОСОБА_4 на його користь Ѕ боргу за
оплату автомобіля є хибними.

Зауважує, що грошові кошти, отримані
ним за кредитним договором на купівлю
автомобіля в сумі 50500 грн. є спільними
борговими зобов'язаннями подружжя,тому
боргові зобов'язання в сумі 35753,05 грн.
повинні бути враховані в рівних долях
по Ѕ частині кожному.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
02.08.2005 року, який було розірвано
рішенням Шевченківського райсуду м.
Львова 23.09.2013 року (т.1 а.с.6,65).

ОСОБА_4 на підставі договору дарування
від 23.01.2008 року належала квартира
АДРЕСА_3 (т.1 а.с.8).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 25.01.2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
25.01.2011 року, зареєстрованого в реєстрі
за №2503 позивач продала вищезазначену
квартиру. Згідно п.3 продаж квартири
вчинено за 56 791 грн. (т. 1 а.с.13-15)

05.04.2011 року між ПрАТ «Національна
будівельна компанія» (Емітент), ТОВ
«Деннік» (торговець) та ОСОБА_2
(«Інвестор») укладено договір про
створення резерву активів
(нерухомості) для обміну на облігації
№НБ-0984, предметом якого є об'єкт
нерухомості квартира №43 в будинку
АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.169-172).

05.04.2011 року між ТОВ «Деннік» -
«Комісіонер» та ОСОБА_2 «Комітент»
укладено Договір комісії №БО589 на
підставі власного волевиявлення та від
свого імені, за умовами якого
Комісіонер зобов'язується надати
послуги з купівлі від свого імені та за
рахунок Імітента цінних паперів, а
Комітент прийняти та оплатити
Облігацій, кількість 614900 шт.,
номінальна вартість облігацій
1грн.(а.с.173-176).

Після завершення будівництва ОСОБА_2
отримав свідоцтво на право власності
№3631953 від 20.05.2013 року (т.1 а.с.178-179).

Згідно ст.69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частка
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення. За рішенням суду
частка майна дружини, чоловіка може
бути збільшена.

Згідно ст.71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ним в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.п.23,24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спір між подружжям про майно необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з"ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

У відповідності до ч.1 ст.57 СК України не
належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто.

Відповідачем не заперечується, що
гроші від продажу квартири ОСОБА_4, яка
їй була подарована батьками, були
внесені на оплату Облігацій по об'єкту
нерухомості спірної квартири.

При визначенні часток сторін у справі
на спірну квартиру суд вірно виходив з
того, що 56 791 грн. були внесені позивачем
після продажу нею 25.01.2011 року квартири
АДРЕСА_3, яка належала їй на праві
власності і яка була подарована їй
батьками.

Ринкова вартість квартири на день
розгляду справи становить 512 410 грн.
(а.с.180).

Інших доказів вартості спірної
квартири надано не було, як і не було
заявлено клопотання про призначення
судової будівельно-технічної
експертизи.

Колегія суддів погоджується з
визначення судом першої інстанції
часток сторін у справі в спірній
квартирі, згідно з яким позивачу
належить 61/100 частин, а відповідачу 39/100
(512 410 грн.-56 791 грн.=312 996 грн.:512 410х100=61,08).

За таких обставин, судом вірно визнано
за ОСОБА_4 право власності на 61/100
частину квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2
на 39/100 частину спірної квартири.

Також сторонами не заперечується, що
під час шлюбу за 91000 грн. придбано
автомобіль «Хюндай Акцент», що
підтверджується договором
купівлі-продажу №ЛВ-0000752 від 28.11.2007 року
(т.1 а.с.132-134).

Встановлено, що оплата за автомобіль
здійснена наступним чином: 40700грн.
відповідач вніс на розрахунковий
рахунок ВАТ «Луцький автомобільний
завод» (а.с.135), 50 500грн. як платник
виступив ВАТ «Універсал Банк» через
видачу готівкою кредиту в розмірі 10000
доларів США (т.1 а.с.136).

Відповідачем зазначено, що усі боргові
зобов'язання погашені під час
перебування сторін у шлюбі.

Продаж автомобіля «Хюндай Акцент»
відбувся 16.04.2013 року згідно акта
№Д/0480464, який є підтвердженням факту
отримання ОСОБА_2 суми в розмірі 50 000
грн. (а.с.168).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про відхилення доводів
відповідача про те, що ним особисто
сплачено борг по кредитній лінії перед
ВАТ «Універсал Банк» в сумі 24761 грн.37
коп. за автомобіль «Хюндай Акцент»,
оскільки погашення кредиту відбулося в
період знаходження сторін у шлюбі.

Також суд вірно не прийняв до уваги
посилання відповідача на те, що позивач
має йому сплатити 1/2 частину боргу по
кредитній лінії перед ВАТ «Універсал
Банк» від загальної суми боргу 24761 грн.37
коп. станом на 1.12.2012 р. по автомобілю
«Хюндай Акцент», 1/2 частину боргу за
поточні витрати подружжя з 2011 року по
1.12.2012 року по кредитній лінії в ПАТ
«ПриватБанк» від загальної суми боргу
станом на 1.12.2012р. в сумі 5666 грн.77 коп., а
також Ѕ від загальної суми боргу по
кредитній лінії в розмірі 5314 грн.91 коп.
з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, ОСОБА_2 не звертався до суду
з позовом про стягнення з ОСОБА_4 на
його користь зазначених сум, тому суд
позбавлений повноважень вирішувати
дані вимоги.

Враховуючи те, що автомобіль «Хюндай
Акцент» 2007 року випуску був придбаний
сторонами в період шлюбу та те, що
відповідач в період шлюбу без згоди
позивача продав зазначений автомобіль
за 50000 грн., тому суд обґрунтовано
стягнув з відповідача на користь
позивача грошову компенсацію за
спільно придбаний автомобіль «Хюндай
Акцент» 2007року випуску, в розмірі 25000
(50000:2).

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 29 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: