Справа № 369/2101/13-ц Головуючий у І
інстанції Коцюрба М.П.Провадження №
22-ц/780/1988/14 Доповідач у 2 інстанції
КашперськаКатегорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Яворського
М.А., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Ромашини
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 22 травня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про розірвання договору,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заявлені позовні вимоги мотивувала
тим, що є власником двох земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_1 З метою зміни
цільового призначення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства та отримання
державного акту вона уклала договір №
5/14 від 22 травня 2012 року із суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 на розробку технічної
документації із землеустрою, при цьому
відповідач отримала повну оплату за
виконання договору в розмірі 15000 грн.
Проте свої зобов'язання за договором
ОСОБА_1 не виконала, протиправними
діями відповідача їй було завдано
моральну шкоду. Просила розірвати
договір № 5/4 від 22 травня 2012 року,
укладений між нею та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1, стягнути з відповідача
на користь позивача 15000 грн. оплачених,
але не виконаних робіт, 1000 грн.
моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
травня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено,
розірвано договір № 5/14 від 22 травня 2012
року, стягнуто з відповідача на користь
позивача 15000 грн. оплачених, але не
виконаних робіт, 1000 грн. моральної
шкоди та судові витрати 350 грн.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 22 травня 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Разом із тим даним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що ОСОБА_2 отримала у власність
земельну ділянку пл. 0,0500 га.
кадастровий номер :01:007:5002 для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_1 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 444709,
виданого 16 березня 2012 року на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки № 2793 від 13 червня 1995 року, заява
власника № 515 від 06 лютого 2012 року.

Також ОСОБА_2 отримала у власність
земельну ділянку пл. 0,1900 га.
кадастровий номер :01:007:5003 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 441758, виданого 16 березня 2012 року на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки № 2793 від 13 червня 1995
року, заява власника № 515 від 06 лютого
2012 року.

22 травня 2012 року між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено
договір № 5/14 на розробку технічної
документації по зміні цільового
призначення земельної ділянки пл. 0,0500
га., об'єднання двох земельних ділянок
пл. 0,0500 га. та 0,1900 га., які розташовані:
АДРЕСА_1

Згідно п. 1 «Предмет та вимоги
договору», замовник доручає, а
виконавець приймає на себе
зобов'язання виконати землевпорядні
роботи, пов'язані з підготовкою
технічної документації по зміні
цільового призначення та одержання
державних актів на право власності на
земельну ділянку, яка надана для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Замовник
зобов'язується надати всі необхідні
юридичні документи, а саме державний
акт на право власності на земельну
ділянку пл. 0,0500 га. під ведення
особистого селянського господарства,
державний акт на право власності на
земельну ділянку 0,1900 га. для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, рішення сільської
ради про зміну цільового призначення.

Згідно п. 2 договору, загальна вартість
робіт складає 15000 грн. Остаточний
розрахунок проводиться після передачі
роздрукованих бланків державних актів
на замовника в районний відділ
земельних ресурсів, що підтверджується
наявністю накладної. Згідно п. 3
договору, термін виконання робіт по
договору складає чотири місяці з дня
оплати замовником погоджених з
виконавцем коштів, зокрема передплати
в розмірі 50 %.

Згідно п. 5 договору, сторони домовились
роботи згідно договору вважати
завершеними при здачі роздрукованих
бланків державних актів на замовника в
районний відділ земельних ресурсів, що
підтверджується наявністю накладної.

Згідно п. 8 договору, у разі
дострокового розірвання договору на
вимогу заявника кошти, які сплачені на
рахунок виконавця замовнику, не
повертаються. Після виконання
замовником землевпорядних робіт та
отримання державного акту власником
претензії щодо терміну виконання
організацією не приймаються.

Додатком № 1 до договору № 5/14 від 22
травня 2012 року є акт приймання-передачі
документів, згідно якого ОСОБА_2
добровільно передала, а ОСОБА_1
прийняла на відповідальне зберігання
та в подальшому оформлення оригінали
державних актів та інші документи.

Додатком № 2 до договору № 15/14 від 22
травня 2012 року є акт приймання-передачі
коштів, згідно якого ОСОБА_1 прийняла, а
ОСОБА_2 передала суму в розмірі 15000 грн.,
що є повною сумою до даного договору.

17 грудня 2012 року управлінням
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 918462 на ім'я
ОСОБА_2 на підставі рішення
Тарасівської сільської ради 19 сесії 06
скликання № 13 від 30 листопада 2012 року.
Земельна ділянка має площу 0,0501 га.,
цільове призначення для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :01:007:5002 і
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 11039.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов та розриваючи
договір від 22 травня 2012 року, суд першої
інстанції виходив з доведеності факту,
що відповідачем не були виконані
роботи, які оплатила їй позивач за
договором від 22 травня 2012 року, а тому
договір має бути розірваний і всі
заявлені позивачем кошти стягнуто із
відповідача на її користь.

Колегія суддів не може погодитися із
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він не ґрунтується на законі
та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Суд першої інстанції, дослідивши
докази, наявні в матеріалах справи, та
навівши перелік статей ЦК України,
якими він керувався, дійшов
немотивованого висновку про
задоволення позову про розірвання
договору, оскільки ним взагалі не були
з'ясовані обставини виконання
відповідачем спірного договору, які б
порушували його умови.

Оскільки судове рішення ухвалене на
підставі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
воно підлягає скасуванню.

Оцінюючи доведеність позовних вимог
ОСОБА_2 про розірвання договору,
колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 629, 651 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

ОСОБА_2, звертаючись до суду із позовом,
мотивувала свої вимоги про розірвання
договору тим, що відповідач лише змінив
цільове призначення земельної ділянки
пл. 0,0500 га. та передав позивачу
державний акт на право власності на
земельну ділянку, але відмовився від
виконання своїх зобов'язань,
передбачених п. 2 та п.п. 1.1, 5.2 даного
договору - зокрема, об'єднання
земельних ділянок пл. 0,1900 га. та 0,0500 га.
та одержання державного акту на право
власності на земельну ділянку з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
передачі його в районний відділ
земельних ресурсів.

Однак дані вимоги суперечать умовам
договору від 22 травня 2012 року, зокрема
п. 1 «Предмет та вимоги договору»,
згідно якого замовник зобов'язується
лише змінити цільове призначення
земельної ділянки та одержати
державний акт.

Відсутність в матеріалах справи
накладної, яка за умовами договору, має
посвідчувати передачу державного акту
до районного відділу земельних
ресурсів, на думку колегії суддів, не
може бути саме по собі доказом
невиконання умов договору з боку
відповідача, оскільки наявний в
матеріалах справи державний акт на ім'я
ОСОБА_2 про право власності на земельну
ділянку із тим же кадастровим номером,
серії ЯИ № 918462, виданий після зміни
цільового призначення даної земельної
ділянки, містить відмітки про
реєстрацію в Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі. Таким чином державний акт був
зданий до відділу земельних ресурсів
для проходження реєстрації, відтак
зобов'язання відповідача щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки та передачі державного акту до
районного відділу земельних ресурсів
можна вважати виконаними.

Доводи позивача, що приймання роботи та
її оплата здійснюються згідно вимог п.
п. 2.4, 2.5 договору шляхом підписання
одного акту виконаних робіт, а не за
окремими актами виконаних робіт,
спростовуються доказами, наявними в
матеріалах справи, зокрема змістом
договору від 22 травня 2012 року.

Крім того, п. 8.4 договору сторони
передбачили, що після виконання
замовником землевпорядних робіт та
отримання держаного акту власником,
претензії щодо виконання, організацією
не приймаються. Таким чином
безпідставними є доводи апелянта щодо
порушення відповідачем встановленого
договором терміну виконання робіт.

Таким чином позовні вимоги про
розірвання договору не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи
та не підлягають до задоволення.

Як похідні від даних вимог, не можуть
бути задоволені також вимоги про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Разом із тим, враховуючи доведеність
належного виконання укладеного
сторонами договору з боку відповідача,
позивачем не надано доказів, що
відповідачем приймалися неправомірні
рішення, здійснювалися неправомірні
дії чи бездіяльність, якими їй завдано
шкоду.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені із порушенням та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставами для його
скасування із ухваленням нового
рішення про відмову позивачу в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
травня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову
до суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1 про розірвання
договору, стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Яворський М.А.

Фінагєєв В.О.