Справа №1424/1698/2012 14.03.2014 14.03.2014 14.03.2014
Провадження №22-ц/784/262/14
Суддя першої інстанції - Бобровський
Суддя-доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Буренкової К.О.,

суддів - Довжук Т.С., Крамаренко Т.В.,

із секретарем - Бакутою Т.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3 його представника
- ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 27
листопада 2013 року по цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про

відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

завданої внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди.

Позивач зазначав, що 11 січня 2012 року з
вини водія ОСОБА_3 сталася дорожньо -
транспортна пригода, внаслідок якої
відбулося зіткнення його автомобіля
марки «Мітсубісі Лансер» д/н НОМЕР_1 та
автомобіля марки «Фіат Івеко» д/н
НОМЕР_2 під керуванням відповідача.
Внаслідок ДТП його автомобіль
пошкоджено, чим спричинено матеріальну
шкоду у розмірі 107 743,67 грн. Страховою
компанією йому відшкодовано 49 527 грн.
Постановою Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від
12 березня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним
у вчиненні вказаної ДТП.

Посилаючись на те, що відповідач
відмовився в добровільному порядку
відшкодувати завдану ДТП шкоду,
позивач просив стягнути в судовому
порядку з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
розмірі 57 516,67 грн., витрати на
евакуатор - 700 грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди - 2000 грн.,
1500 грн. вартість послуг з проведення
експертного дослідження та судові
витрати.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 27
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 - 58 216,67 грн. матеріальної шкоди,
500 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди та 2 598 грн. судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Положеннями ст. 1166 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоду майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачається, що 11
січня 2012 року о 18-40 год. ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «Фіат Івеко» д/н
НОМЕР_2 в порушення Правил дорожнього
руху, виїжджаючи з жилої зони по пр.
Леніна у м. Южноукраїнську
Миколаївської області не надав
переваги в русі автомобілю «Мітсубісі
Лансер» д/н НОМЕР_1, який рухався по
головній дорозі під керуванням ОСОБА_7,
у зв'язку з чим допустив зіткнення з
автомобілем, що належить позивачу.
Внаслідок ДТП автомобіль «Мітсубісі
Лансер» д/н НОМЕР_1 зазнав механічних
пошкоджень.

Постановою Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 12
березня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні ДТП, яка відбулася 11 січня 2012
року за участю автомобіля, що належить
позивачу та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу (а.с.7).

Внаслідок ДТП Страховою компанією
«Гарант-Авто» на користь ОСОБА_2
сплачено страхове відшкодування у
розмірі 49 527 грн. (а.с.12).

За наведених обставин суд дійшов
вірного висновку, що ОСОБА_3 відповідно
до ст.ст. 1166, 1192 ЦПК України повинен
відшкодувати матеріальну шкоду із
врахуванням виплат, які відшкодовані
Страховою компанією.

Згідно протоколу огляду транспортного
засобу від 23 січня 2012 року, який було
проведено в присутності позивача та
відповідача і за участю представника
Страхової компанії «Гарант-Авто» -
Горелова А.В., автомобіль «Мітсубісі
Лансер» д/н НОМЕР_1 мав 45 пошкоджень
різною складністю. Будь-яких зауважень
щодо пошкоджень вказаного автомобіля з
боку відповідача при огляді не
надходило (а.с.29-32).

Відповідно до висновку експертного
дослідження від 27 січня 2012 року, який
проводився спеціалістом
автотоварознавцем за заявою позивача,
вартість матеріального збитку,
завданого власникові автомобіля
«Мітсубісі Лансер» д/н НОМЕР_1 в
результаті пошкодження внаслідок ДТП
складає 107 043,67 грн. (а.с. 16-33).

Згідно з висновком автотоварознавчої
експертизи автомобіля «Мітсубісі
Лансер» д/н НОМЕР_1 від 30 серпня 2013 року
за №136, проведеної Миколаївським
відділенням Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз за клопотанням відповідача,
сума матеріальної шкоди, завданої
власникові автомобіля «Мітсубісі
Лансер» д/н НОМЕР_1 дорівнює його
ринкової вартості на момент ДТП і
складає 125 439,86 грн., а вартість
відновлювального ремонту цього
автомобіля із врахуванням втрати
товарного виду складає 116 995, 27 грн.
(а.с.85-112).

Як видно з позовної заяви, позивач
просив стягнути матеріальну шкоду з
урахуванням виплат, здійснених
Страховою компанією, складає 57 516,67 грн.
і не збільшував позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди,
суд першої інстанції із врахуванням
положень ч.1 ст. 11 ЦПК України дійшов
обґрунтованого висновку, що розмір
матеріальної шкоди, який підлягає
стягненню становить 57 516,67 грн. (107 043,67
грн. - 49 527 грн.), оскільки він
підтверджується експертним
дослідженням.

Також вірним є висновок суду щодо
стягнення з відповідача на підставі
ст.ст. 22, 23, 1168, ЦК України в рахунок
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 500 грн.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те що, відновлювальний ремонт
автомобіля «Мітсубісі Лансер» д/н
НОМЕР_1 є недоцільним, а тому цей
транспортний засіб слід вважати
знищеним, на увагу суду не заслуговує,
оскільки спростовується змістом
експертного дослідження від 27 січня 2012
року та висновком експерта від 31 серпня
2013 року, які не містять посилань щодо
недоцільності проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля.

Доводи про те, що судом не вирішено
питання про передачу залишків
пошкодженого автомобіля відповідачу є
безпідставними.

Так відповідно до п. 14 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року №4,
ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватися за призначенням, але
має певну цінність, суд з урахуванням
принципу диспозитивності, тобто за
заявою заподіювача шкоди, одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідної заяви від ОСОБА_3 про
передачу йому залишків автомобіля
«Мітсубісі Лансер» д/н НОМЕР_1
матеріали справи не містять.

Також, не заслуговують на увагу суду
посилання на необґрунтованість
розміру моральної шкоди, оскільки при
її визначенні, судом враховані
встановлені обставини справи щодо
порушення прав власності позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованих висновків
суду.

Разом з тим, визначаючи суму судових
витрат у розмірі 2598 грн., яка на думку
суду, складається з витрат на експертне
дослідження в розмірі 1500 грн. та 1098 грн.
судового збору, суд не звернув уваги на
таке.

Відповідно до положень ст. 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи, належать,
зокрема витрати, пов'язані з
проведенням судових експертиз.

Тому витрати на проведення експертного
дослідження не є судовими витратами, а
є збитками в розумінні ст. 22 ЦК
України, які спричиненні ОСОБА_2 у
зв'язку з відновленням його порушеного
права, що не було враховано судом.

Крім цього, позовна заява ОСОБА_2
складається з позовних вимог щодо
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
58 216,67 грн. та моральної шкоди у розмірі
500 грн., а тому відповідно до ч.3 ст. 6
Закону України «Про судовий збір»,
судовий збір повинен бути сплачено за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру у розмірі 689,47 грн.

В матеріалах справи наявна квитанція
про сплату позивачем судового збору у
розмірі 609 грн. (а.с.2).

Тому, висновок суду щодо стягнення з
відповідача на користь позивача 1098 грн.
судового збору є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтвердженні судові витрати.

За такого, з ОСОБА_3 на користь позивача
підлягають стягненню документально
підтвердженні витрати по сплаті
судового збору у розмірі 609 грн., а на
користь держави з відповідача
підлягають стягненню - 80,47 грн.
судового збору.

Таким чином, рішення суду в частині
судових витрат на підставі п.4 ч.1 ст. 309
ЦПК України підлягає зміні шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача 609 грн. витрат по сплаті
судового збору та на користь держави
80,47 грн. судового збору.

Також, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
збитки у розмірі 1500 грн. - витрати
на проведення експертного дослідження.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 27
листопада 2013 року в частині судових
витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 609 грн., а на користь держави
80, 47 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1500
грн. збитків на проведення експертного
дослідження.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: