Справа № 449/389/13
Головуючий у 1 інстанції: Борняк
Провадження № 22-ц/783/2135/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді
- Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі:
Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 12 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про звільнення нежитлового
приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні нежитловим приміщенням,
а саме гаражем пл. 22,2 м.кв., що
знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом
звільнення такого. В обгрунтування
позову покликається на те, що протягом
2005-2006 р.р. ним за власні кошти було
зведено зазначений цегляний гараж на
який 23.03.2006р. виконкомом
Перемишлянської міської ради йому було
видано свідоцтво про право власності
на нього за №54, а також витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №10189303 Золочівським МБТІ. З 2006р.
гаражем користувався ОСОБА_2, який
попри прохання звільнити гараж у
зв'язку з потребою використання його у
особистих цілях, а саме для зберігання
власного автомобіля, відмовляється це
зробити. Просить зобов'язати
відповідача не чинити перешкоди у
користуванні приміщенням гаража,
шляхом звільнення такого.

Рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 12 грудня 2013
року позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у
користуванні приміщенням гаражу
площею 22.2 м.кв., що за адресою АДРЕСА_1,
та звільнити таке приміщення. Стягнуто
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 судові
витрати в розмірі 114 грн. 70 коп.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши
апеляційну скаргу у якій зазначає, що
рішення прийняте при неповному
з'ясуванні судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, а також
невідповідності висновків суду
обставинам справи. Вказує, що суд
відмовив у задоволенні його клопотань
без пояснення причини. Окрім того,
звертає увагу суду, що районний суд не
взяв до уваги та не надав жодної оцінки
тому факту, що позивач в ході розгляду
справи плутався в обставинах набуття
ним права власності на спірний гараж.

Просить скасувати рішення
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 12 грудня
2013 року та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України, передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, на
праві приватної власності належить
квартира, за адресою: АДРЕСА_1 та
приналежний до неї цегляний гараж «Б»,
а також бутовий сарай «Г», що
підтверджується свідоцтвом про право
власності №54 від 23.03.2006 р. виданого
виконкомом Перемишлянської міської
ради, (а.с. 5), та копією технічного
паспорта (а.с. 7-10).

Районним судом встановлено, та не
висловлено заперечень апелянтом, що
ОСОБА_2 використовує у власних цілях
цегляний гараж, що знаходиться по
АДРЕСА_1, чим чинить перешкоди у
користуванні гаражем ОСОБА_5

Відповідно до ст.41 Конституції
України та ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналась17.07.1997р. відповідно до ЗУ
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
1950р., Першого протоколу та протоколів
№2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватись і
розпоряджатись належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти будь-які
угоди щодо свого майна, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до п.7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
судам слід враховувати, що відповідно
до ст.55 Закону "Про власність"
громадянин не може бути позбавлений
права власності на своє майно, крім
випадків, передбачених цим Законом та
іншими законодавчими актами України.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Оскільки право власності ОСОБА_5 на
цегляний гараж, що знаходиться по
АДРЕСА_1, відповідачем не
оскаржено, а позивач володіє нерухомим
майном на законних підставах, суд
першої інстанції, задовольняючи позов,
прийшов до вірного висновку, про те, що
ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні
цегляним гаражем що знаходиться по
АДРЕСА_1 та безпідставно ним
користується.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції.

Окрім того правові підстави щодо
відмови у задоволенні позову відсутні
та такі належними доказами не
підтверджені у відповідності до ст.60
ЦПК України.

Як встановлено, ОСОБА_5 є власником
цегляного гаража, що знаходиться по
АДРЕСА_1, відповідно до рішення
виконавчого комітету Перемишлянської
міської ради народних депутатів № 350
від 29.11.2001р., свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ
№812632 від 23.03.2006р. та витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно Золочівського міжрайонного бюро
технічної інвентаризації серії СВУ
№092208 від 23.03.2006р. (інвентаризаційна
справа а.с. - 61,69, 70)

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
скасування рішення районного року
колегія суддів не вбачає.

Рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Перемишялнського районного
суду Львівської області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська