Справа № 760/2712/14-ц
У Х В А Л А

19 березня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі
Бабій К.В.

розглянувши скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Даніель» на постанову державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень ГУЮ в м. Києві Махової
Діани Анатоліївни, заінтересовані
особи ОСОБА_2, ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В

Заявник у лютому 2014 року звернувся до
суду із скаргою і просить скасувати
постанову державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень ГУЮ в м. Києві від 27.12.2013р. про
повернення виконавчого документу.

Свої вимоги Заявник мотивує наступним.

Солом'янським районним судом м. Києва
19.11.2010р. було ухвалене заочне рішення
про стягнення з ОСОБА_2 суми в розмірі
3503116,04 гривень. На підставі вказаного
рішення було відкрите виконавче
провадження, а 27.12.2013р. державним
виконавцем було винесено постанову про
повернення виконавчого документа
Стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження» у
зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_2
майна, на яке можна звернути стягнення.

Заявник вважає постанову протиправною,
оскільки у власності боржників
перебуває квартира АДРЕСА_1, яка є
предметом договору іпотеки,
іпотекодержателем за яким є саме ПАТ
«Комерційний банк «Даніель», і на яку
можна звернути стягнення в порядку
виконання рішення про погашення
заборгованості.

У судовому засіданні представник
Заявника підтримав скаргу.

Представник ОСОБА_3 проти задоволення
скарги заперечував, наполягаючи на
тому, що законом визначені конкретні
способи звернення стягнення на предмет
іпотеки, і державний виконавець у
виконавчому провадженні про стягнення
коштів позбавлений такої можливості.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не
з'явилася, хоча її належним чином було
повідомлено про день, час і місце
розгляду справи, а від представника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві надійшло клопотання про
розгляд справи у його відсутність. Тому
суд вважає за можливе розглядати
справу на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

01 серпня 2012 року державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень ГУЮ в м. Києві було відкрито
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа Солом'янського
районного суду м. Києві, виданого на
підставі рішення суду від 19.11.2010р. про
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «КБ «Даніель» заборгованості в
розмірі 3503116,04 грн.

27.12.2013р. державним виконавцем була
винесена постанова про повернення
виконавчого документа Стягувачу на
підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» у зв'язку з тим,
що у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

Разом з тим, безспірним є те, що у
власності боржників перебуває
квартира АДРЕСА_1, яка є предметом
договору іпотеки від 26.10.2007р.,
іпотекодержателем за яким є ПАТ
«Комерційний банк «Даніель».

Вирішуючи питання про правомірність
звернення стягнення на предмет іпотеки
в межах виконавчого провадження про
стягнення заборгованості слід
керуватись наступним.

Частиною 8 статті 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. Такі ж підстави
звернення стягнення на предмет іпотеки
передбачені і пунктом 6.2 Іпотечного
договору від 26.10.2007р.

Відтак, державний виконавець під час
виконання рішення про стягнення
заборгованості позбавлений можливості
звернути стягнення на предмет іпотеки,
на який нотаріусом накладено заборону
відчуження на підставі договору
іпотеки, в тому числі укладеного між
банком та позичальником (боржником).

Обґрунтованість винесення постанови
про повернення виконавчого документу
стягувачу в такому випадку
підтверджується правовою позицією
Верховного Суду України, викладеною в
постанові від 15 лютого 2012 року № 6-94 цс
11, яка згідно з ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, підстав для задоволення
скарги немає.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: