Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 березня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Голобородько О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Індустріальний відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 на
предмет стягнення заборгованості по
аліментам, що утворилася в результаті
невиконання ним рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 09 вересня 2008 року
№2-2696/08 про стягнення аліментів на
утримання позивача в розмірі ? частини
усіх видів заробітку (доходу) щомісяця
до закінчення навчання, але не більше
ніж до досягнення 23 років, яка за період
з листопада 2008 року по 28 травня 2012 року,
коли закінчилось навчання у ВНЗ,
становить за вирахуванням сплачених
сум 18100,65 грн., що у випадку
неспроможності відповідача сплати
грошовими коштами можливо погасити за
рахунок належної відповідачу 1/5
частини квартири, тому позивач просила
суд стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість по аліментам в
сумі 18100,65 грн. та витрати на правову
допомогу по складанню позовної заяви в
сумі 500,00 грн., а всього - 18600,65 грн. або
визнати за позивачем в рахунок
погашення цієї заборгованості право
власності на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1, належної відповідачу.

В судовому засіданні позивач позовні
вимог підтримала, пояснивши, що
відповідач аліменти частково виплатив
в розмірі 2245,00 грн. і суму загальної
заборгованості за весь період не
заперечує, проте не бажає її
виплачувати грошовими коштами, тому
реальним способом погашення
заборгованості вона вважає стягнення
цієї суми або визнання за нею права
власності на належну відповідачу 1/5
частину квартири АДРЕСА_1 з доплатою
йому різниці вартості цієї частки.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, заперечуючи проти
задоволення позовних вимог письмово
тим, що заборгованість по аліментам
виникла у зв'язку з обставинами, які
мають істотне значення, а саме: мати
позивача, його колишня дружина ОСОБА_3
приховала спільні сумісні гроші
подружжя, за спільні гроші купила
трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, проте
право власності оформила на свою матір,
чим позбавила його як батька дитини
переоформити свою частку на доньку в
рахунок сплати аліментів та припинення
аліментних зобов'язань.

Третя особа Індустріальний ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи свого
представника в судове засідання не
направив та про розгляд справи у
відсутності представника не клопотав,
що відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України
не перешкоджає розглядові справи у
відсутності представника.

Ухвалою суду від 19 липня 2013 року
провадження у справі зупинено на
підставі п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України до
розгляду справи за зявою ОСОБА_2 про
відстрочення чи зміну способу
виконання судового рішення №2-2696/08 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину та
ухвалою суду від 29 січня 2014 року
провадження у справі відновлено.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази, матеріали справи
№2-2696/08, приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, з огляду на наступне.

За розгляду справи встановлено, що на
підставі заочного рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 09 вересня 2008 року,
яке набрало законної сили 16 жовтня 2008
року, судом 19 січня 2009 року виданий
виконавчий лист №2-2696/08 про стягнення
щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
аліментів на її утримання в розмірі ?
частини заробітку (доходу) відповідача,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку до
закінчення навчання, але не більше як
до 23 років, починаючи з 18 серпня 2008 року.

Згідно з листом Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ від 08 лютого 2013
року №1051 за виконавчим листом №2-2696/08
від 19 січня 2009 року постановою
державного виконавця від 28 січня 2009
року відкрито виконавче провадження та
розпочато примусове виконання.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 07 червня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 вересня 2013 року, ОСОБА_2 в
задоволенні його заяви про
відстрочення чи зміну способу
виконання судового рішення №2-2696/08
відмовлено.

За даними довідки-розрахунку
державного виконавця Індустріального
ВДВС Дніпропетровського МУЮ позивач
припинила навчання у Придніпровській
державній академії будівництва та
архітектури 28 травня 2012 року (а.с.7), що
узгоджується із поясненнями позивача в
судовому засіданні про отримання
диплому за результатами закінчення
вказаного ВНЗ, та заборгованість зі
сплати аліментів за виконавчим листом
№2-2696 від 19 січня 2009 року за період з
листопада 2008 року по травень 2012 року за
вирахуванням сплачених боржником сум в
розмірі 2245,00 грн. складає 18100,65 грн.
(а.с.7). Так, державним виконавцем борг за
період з 01 листопада 2008 року по 31 грудня
2010 року нараховувався відповідно до
вимог ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» виходячи із
показників середньомісячної
заробітної плати в розрахунку на
одного штатного працівника по м.
Дніпропетровську; з 01 січня 2011 року по 31
грудня 2011 року заборгованість
нараховувалась відповідно до доходу
боржника за даними поданої ним
декларації про майновий стан за 2011 рік,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку; за період
з 01 січня 2012 року по 28 травня 2012 року
заборгованість нараховувалась
державним виконавцем відповідно до
доходу боржника, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку виходячи з його
доходу як працівника ТОВ «АТМК-сервіс»
(а.с.7-зв.)

Вказана сума та розмір заборгованості
боржником не заперечувався та з
приводу відстрочення її сплати або
зміни способу виконання цього рішення
суду відповідач звертався з заявою в
судовому порядку, яка розглянута судом
з постановленням ухвали 07 червня 2013
року, що також свідчить про обізнаність
заявника з наявністю заборгованості,
її розміром і визнання цього розміру за
сумою.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання передбачений ст.
199 СК України.

Відповідно до ст. 201 СК України до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

За правилами ч.4 ст. 194 СК України
заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття, а у випадку,
передбаченому статтею 199 цього
Кодексу, - до досягнення нею двадцяти
трьох років.

Частиною 4 ст. 195 СК України визначено,
що розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» і згідно з ч. 9 цієї статті
суд вирішує питання щодо
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Тобто за відсутності такого спору
заборгованість стягується державним
виконавцем відповідно до положень
указаного Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості.

Відтак, нарахована сума заборгованості
по сплаті аліментів підлягає стягненню
в судовому порядку тільки у випадку її
виникнення на підставі добровільної
сплати аліментів відповідачем, а не в
результаті її виникнення після
примусового стягнення аліментів у
судовому порядку та за умови наявності
спору про її розмір, оскільки в такому
разі аліменти стягуються в порядку
виконавчого провадження.

У даному випадку аліменти на користь
позивача вже стягнуті за рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 09 вересня 2008 року,
повторному стягненню не підлягають,
тому заборгованість відповідача за
аліментами, враховуючи відсутність
спору про її розмір, підлягає стягненню
з нього у порядку, передбаченому
Законом України «Про виконавче
провадження», а не шляхом повторного
судового стягнення.

Крім того, суд відзначає, що у зв'язку з
викладеним, вимоги про
альтернативність погашення
заборгованості грошовими коштами чи
передачею у власність нерухомого майна
- 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, так само
належить вирішувати в рамках
виконавчого провадження та процедури
стягнення, зокрема, у разі відсутності
коштів шляхом звернення стягнення на
майно боржника, обсяг якого та порядок
звернення стягнення визначається
державним виконавцем в порядку Закону
України «Про виконавче провадження».

Встановивши дійсні обставини справи та
відповідні їм правовідносини, оцінивши
зібрані і безпосередньо досліджені у
судовому засіданні докази кожний
окремо та в своїй сукупності і
логічному взаємозв'язку, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову, а,
відтак, і витрати на правову допомогу
відповідно до ст. 88 ЦПК України
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 174, 209, 214, 215, 218,
222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог
до ОСОБА_2, третя особа - Індустріальний
відділ державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів -
відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд міста
Дніпропетровська. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В. Колесніченко