22-ц/775/1152/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Гноєвой С.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Баркової Л.Л.

Гаврилової Г.Л., Ткаченко
Т.Б.

при секретарі Одінцові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Житлово-комунального підприємства
«Азовжитлокомплекс» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок залиття квартири

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року позивачка
звернулась до суду із позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної залиттям
квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на
праві власності. Зазначала, що 11
вересня 2013 року внаслідок розриву
різьбі вентиля холодної води на
внутрішньо квартирній розводці в
кухні квартири НОМЕР_2, що розташована
вищим поверхом холодною водою було
пошкоджено її майно та приміщення
квартири. Після неодноразового
уточнення позовних вимог просила
стягнути з винних у спричиненні шкоди,
співвласників квартири НОМЕР_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 20951
грн., моральної шкоди 10000 грн., а також
понесені судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, правової
допомоги та експертної оцінки на
загальну суму 1784,10 грн.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 19 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ЖКП «Азовжитлокомплекс» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної залиттям
квартири задоволено частково.
Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 20176, грн., моральної
шкоди 1500 грн., а всього 21676 грн., а також
в рівних частках судові витрати
пов'язані зі сплатою судового збору за
позовні вимоги немайнового та
майнового характеру у розмірі 229,40 грн.
та 114,70 грн.; проведенням експертної
оцінки у розмірі 700 грн., та надання
правової допомоги у розмірі 740 грн., а
всього 1784,10 грн., тобто по 594,70 грн. з
кожної. В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ЖКП «Азовжитлокомплекс»
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати
та прийняти нове про відмову у
задоволені позову у повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, які
неповно з'ясовані, недоведеність вини у
спричиненні шкоди, некомпетентність
оцінювача у визначені вартості
пошкоджень внаслідок залиття квартири,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності відповідачів
ОСОБА_6, від якої надійшла заява про
розгляд справи без її участі (а.с.59 т.2),
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які належним чином
повідомлені про час і місце судового
засідання, що підтвердив представник
ОСОБА_7

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідачки
ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_7, який
підтримав апеляційну скаргу, позивачку
ОСОБА_3, представника відповідача ЖКП
«Азовжитлокомплекс» Пріщепа А.О., які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

У відповідності із положеннями ст.308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Вирішуючи справу та задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив правовідносини, що
виникли між ними та закон який їх
регулює і дійшов обґрунтованого
висновку про те, що відповідачі, як
співвласники квартири, в якій стався
розрив різьби вентиля холодної води на
внутрішньо квартирній розводці після
запірної арматури від стояка, що
привело до затоплення квартири
позивачки, мають відшкодувати
останній завдану матеріальну і
моральну шкоду.

В рішенні суду з цього приводу
приведені відповідні мотиви, які є
переконливими.

Як вбачається зі справи, позивачка є
власником квартири АДРЕСА_1, в якій
проживає зі своєю родиною.(а.с.11-15т.1).
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 є
співвласниками квартири АДРЕСА_3. (
а.с.129-1341 т.1)

У судовому засіданні сторони не
заперечували, що будинок АДРЕСА_3
знаходиться на обслуговуванні
Житлово-комунального підприємства
«Азовжитлокомплекс».

Відповідно до ст.24 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» право
визначати порядок утримання,
експлуатації та ремонту майна
покладено на балансоутримувача
будинку. Відповідно до додатку до
Порядку формування тарифів на послуги
по утримання будинку, споруд та
прибудинкових територій затверджених
постановою КМУ України від 20.05.2009 року
№ 529 до послуг по утриманню будинку,
споруд та прибудинкових територій
відносяться у тому числі, технічне
обслуговування внутрішньо будинкових
систем гарячого водопостачання;
поточний ремонт конструктивних
елементів, внутрішньо будинкових
систем гарячого і холодного
водопостачання.

Пунктом 13 Порядку надано поняття
внутрішньо будинкової системи
гарячого, холодного водопостачання та
централізованого опалення, це є
система від зовнішньої стіни будинку
(крім транзитних трубопроводів) до
першої запірної арматури на
відгалуженні від стояка або (у разі її
відсутності) трійника (врізки) включно,
що знаходиться у квартирі споживача
(житлового приміщення у гуртожитку),
нежитлового приміщення у житловому
будинку (гуртожитку).

Згідно зі ст. 179 ЖК України
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюються з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями.

Так, п.18 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992
року, встановлено, що власники квартир
зобов'язані використовувати
приміщення житлових будинків за
призначенням, забезпечувати
збереження жилих і підсобних приміщень
квартир та технічного обладнання
будинків, дотримувати правил пожежної
безпеки. При появі несправностей у
квартирі вживати заходів до їх
усунення власними силами або силами
підприємства по обслуговуванню житла.

13 вересня 2009 року між ОСОБА_4 та
Житлово-комунальним підприємством
«Азовжилкомплекс» було укладено
договір про надання послуг з утримання
будинку, споруд та прибудинкової
території.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного
договору, межею розподілу
відповідальності з утримання квартири
АДРЕСА_3 з подачі холодної і гарячої
води є стояки в межах квартири.

За пунктом 8.3 цього договору, він
вважається продовженим щорічно, якщо
за місяць до закінчення строку жодна із
сторін не заявить у письмовій формі про
його розірвання або необхідності в
перегляді умов договору. (а.с.149-152 т.1)

Сторонами не заперечується, що на час
розгляду справи цей договір не
переглядався, відповідачами не
оспорюється та продовжує діяти.

Відповідно до акту, складеного 12
вересня 2013 року комісією в складі
головного інженера ЖКП
«Азовжитлокомплекс» Агафонової Р.Є,
інженера Киселева Є.А., менеджера
Заболотної Л.Н. та за участю
відповідачки ОСОБА_4, яка від підпису в
акті відмовилась, залиття квартири
АДРЕСА_1 сталося 11 вересня 2013 року з
причин розриву різьбі вентиля
холодної води на внутрішньо квартирній
розводці в кухні квартири НОМЕР_2 за
зазначеною адресою.

Внаслідок залиття, в приміщенні
квартири НОМЕР_1 були виявлені
пошкодження, а саме: в кухні відсутнє
світло, місцями відшарування
фарбувального слою на стінах, у залі
залиття стелі 17 кв.м, залиття шпалер на
стінах 35 кв.м, в спальні №1 залиття
стелі 1 кв.м, відшарування штукатурки на
шву між плитами 1,5 м.п., відшарування
шпалер 10 кв.м., в спальні №2
відшарування шпалер 10 кв.м., залиття
стелі 1 кв.м., в спальні №3 усадка шпалер
5 кв.м., залиття стелі 0,5 кв.м., пляма 2 см.,
в коридорі залиття стелі 7 кв.м., в
туалеті намок гіпсокартон, плитка у
русі, у ванній кімнаті плитка у русі.
(а.с.16т.1).

26 вересня 2013 року при повторному
обстеженню квартири НОМЕР_1 комісією
житлового органу у тому ж складі було
проведено повторне обстеження
квартири АДРЕСА_1 в ході якого виявлено
ті ж самі пошкодження. Відповідачка
ОСОБА_4 від підпису в акті знову
відмовилась в присутності членів
комісії, що нею не заперечується.
(а.с.17т.1)

Відповідно зо звіту, складеного
23.09.2013 року суб'єктом оціночної
діяльності, підприємцем ОСОБА_13 щодо
оцінки вартості ремонтних
поновлювальних будівельних робіт по
ліквідації пошкоджень, пов'язаних із
залиттям квартири, вартість
спричиненої позивачці шкоди складає
20176, 00 гривень. (а.с.22-44т.1)

Посилання відповідачки ОСОБА_5 на
те, що оцінщик ОСОБА_13 не є спеціалістом
в галузі будівництва, огляд і заміри в
пошкодженій квартирі не проводив,
виходив нібито із інформації про
пошкодження, наданої замовником, яка
провела в квартирі ремонтні роботи, є
безпідставними, спростовуються
сертифікатом на ім'я ОСОБА_13, як
суб'єкта оціночної діяльності та
свідоцтвом про включення інформації
про оцінювача до Державного реєстру за
№10427 від 28 серпня 2013 року (а.с.43 т.1), а
також висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
04.11.2014 року, проведеної за клопотанням
відповідачки та її представника під
час розгляду справи в апеляційному
суді, за яким вартість
ремонтно-поновлювальних робіт та
матеріалів, необхідних для проведення
ремонту з метою усунення спричиненої
позивачці шкоди навіть перевищує суму,
визначену оцінщиком та підтверджує
відсутність проведення позивачкою
ремонту. (а.с. 107-113 т.2)

Доводи апеляційної скарги про те, що
складені акти посадовими особами ЖКП
у присутності позивачки та
відповідачки ОСОБА_4, яка відмовилась
їх підписати, не відповідають
дійсності, є також безпідставними, і
свідчать, як і послідуючі дії
позивачки, про бажання останньої
ухилитися від відповідальності,
переклавши вину на житловий орган.

Посилання представника ОСОБА_7 на
п.22 Типового договору про надання
послуг постачання холодної і гарячої
води і водовідведення, затвердженого
Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630
відносно точки розподілу, в яких
здійснюється передача послуг від
виконавця до споживача в
багатоквартирному будинку після
першої водозапорної арматури на
відгалуженні від стояку в квартирі
споживача; на довідку, видану ЖКП
«Азовжитлокомплекс» 24.09.2013 року на
вимогу ОСОБА_4; на акт оцінки якості
трубного різьбового з'єднання,
складеного 31.10.2014 року доктором
технічних наук ОСОБА_14 на
підтвердження вини житлового органу у
спричиненні шкоди внаслідок
аварійного стану системи холодного
водопостачання квартири НОМЕР_2;
нібито в межах відповідальності
комунального підприємства, що привело
к залиттю, є неспроможними і з
урахуванням наведених положень закону,
встановлених обставин справи, п.2.1, п.8.3
умов договору щодо надання послуг,
укладеного 13 вересня 2009 року між
житловим органом та власником квартири
НОМЕР_2, висновків суду не
спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ремонтні роботи по ліквідації
аварії на трубопроводі холодної води в
квартирі НОМЕР_2 були виконані за
рахунок житлового органу ще не
свідчить про наявність вини останнього
у залитті квартири позивачки.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи висновків суду не спростовують
і не належать до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість скасування або зміни
оскаржуваного рішення, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду. Відповідно до
положень ст.212 ЦПК України виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінити докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні належних у справі доказів
в їх сукупності.

Результати оцінки доказів судом першої
інстанції відображені в оскаржуваному
рішенні, в якому наведені мотиви їх
неприйняття .

Належних і допустимих доказів, які б
спростовували вину співвласників
квартири НОМЕР_2 у спричиненні шкоди
залиттям квартири позивачки, що
знаходиться у причинному зв'язку з
вказаними в акті пошкодженнями у
квартирі НОМЕР_1, а також визначений
судом розмір матеріальної та моральної
шкоди, понесених судових витрат,
пов'язаних із розглядом справи,
апелянтом не надано як суду першої
інстанції, так і апеляційному суду.

У відповідності із положеннями ч.1,2
ст.303 ЦПК України, апеляційний суд
перевіряв законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги; вимог заявлених у суді першої
інстанції та наданих сторонами
доказів.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване судове
рішення відповідає вимогам
ст.ст.10,15,30,33,60-62,212-215 ЦПК України, ст.ст.
23, 1166, 1167,1192 ЦК України, роз'ясненням
викладеним у постанові Пленуму
Верховного суду України №6 від 27
березня 1996 року, умовам договору про
надання послуг з утримання будинку,
споруд та прибудинкової території,
укладеного між ОСОБА_4 та
Житлово-комунальним підприємством, і
підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.303, 307,308 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 19 червня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня
проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Судді