Справа № 424/743/14-ц
Провадження №2/424/829/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 липня 2014 року
Ровеньківській міський суд Луганської
області

в складі: головуючого судді
- Ібадової Н.П.,

при секретарі -
Бурлака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ровеньки
Луганської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
стягнення боргу та моральної шкоди за
розписками», -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому вказав, що він, ОСОБА_1,
15.04.2011 року, позичив ОСОБА_2 3,000 (три
тисячі) гривень, на що відповідач надав
йому розписку, де пообіцяв повернути
борг до 15.10.2011 року. Згодом відповідач
знову звернувся до нього з проханням
позичити йому ще грошей, на що позивач
23.05.2011 року знову позичив йому 1,500 (одну
тисячу п'ятсот) гривень, натомість
отримав розписку, де відповідач
пообіцяв повернути борг до 23.10.2011 року,
та замість того щоб повертати борг,
відповідач знову звернувся з проханням
позичити йому гроші пояснивши, що йому
на щось не вистачає, на що він 18.06.2011 дав
йому в борг ще 500 (п'ятсот) гривень, про
що отримав розписку де відповідач
зобов'язався повернути борг до 17.11.2011
року. Згідно розписок відповідач
зобов'язався повернути останній борг
до 17.11.2011 року, але до теперішнього часу
гроші позивач так і не отримав. На його
прохання про добровільне повернення
боргу не реагує, та гроші повертати
відмовляється.

Також при складанні розписок,
відповідач зазначав, що у випадку
невиконання їм умов розписки він
зобов'язується у судовому порядку
сплатити усі судові витрати, та
позначав суму моральної шкоди, а саме
згідно розписки від 15.04.2011 року -
моральна шкода складає - 5,000 (п'ять
тисяч) грн., згідно розписки від 23.05.2011
року - моральна шкода складає - 3,000 (три
тисячі) грн., та згідно розписки від
18.06.2011 року - моральна шкода складає 1,500
(одну тисячу п'ятсот) грн. Загальна сума
моральної шкоди, яку відповідач
зобов'язується сплатити при
невиконанні умов розписок складає - 9,500
(дев'ять тисяч п'ятсот) грн.

Вважає, що відповідач володіє
належними позивачу коштами без
законних підстав в сумі 5,000 (п'ять тисяч)
грн., тому повинен їх повернути
повністю, та сплатити моральну шкоду,
яку завдав позивачу внаслідок
несвоєчасного повернення боргу,
оскільки у зв'язку з несвоєчасним
поверненням грошей позивач вимушений
був голодувати, та відмовляти собі у
всьому, оскільки ці гроші були
відкладені ним на життя, та
компенсувати суму, витрачену на судові
витрати.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2, на
його користь суму боргу в розмірі 3000
(три тисячі) грн. Стягнути з ОСОБА_2, на
його користь суму боргу в розмірі 1500
(одна тисяча п'ятсот) грн. Стягнути з
ОСОБА_2, на його користь суму боргу в
розмірі 500 (п'ятсот) грн. Стягнути з
ОСОБА_2, на його користь моральну шкоду
за розпискою від 15.04.2011 року в розмірі
5000 (п'ять тисяч) грн. Стягнути з ОСОБА_2,
на його користь моральну шкоду за
розпискою від 23.05.2011 року в розмірі 3000
(три тисячі) грн. Стягнути з ОСОБА_2, на
його користь моральну шкоду за
розпискою від 18.06.2011 року 1500 (одну
тисячу п'ятсот) грн. Стягнути з ОСОБА_2,
на його користь судові витрати по
справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився. Надав до суду письмову заяву,
в якій зазначив, що заявлені позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.
Просить розглянути справу за його
відсутності, проти заочного розгляду
справи не заперечує (а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, не дивлячись
на те, що належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
слухання справи, повідомлення про
причини неявки до суду або будь-яких
пояснень по справі від останнього не
надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та
надані позивачем докази, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 2011 року
ОСОБА_2 за письмовою розпискою,
написаною ним власноруч, отримав від
ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 500
(п'ятсот) гривень. Зазначені грошові
кошти ОСОБА_2 зобов'язався повернути в
строк до 17 листопада 2011 року (а.с. 6).

Згідно розписки 23 травня 2011 року ОСОБА_2
за письмовою розпискою, написаною ним
власноруч, отримав від ОСОБА_1 в борг
грошові кошти в сумі 1 500 (одна тисяча
п'ятсот) гривень. Зазначені грошові
кошти ОСОБА_2 зобов'язався повернути в
строк до 23 жовтня 2011 року (а.с. 7).

Згідно розписки 15 квітня 2011 року ОСОБА_2
за письмовою розпискою, написаною ним
власноруч, отримав від ОСОБА_1 в борг
грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі)
гривень. Зазначені грошові кошти
ОСОБА_2 зобов'язався повернути в строк
до 15 жовтня 2011 року (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Суд приходить до висновку, що згідно
розписок від 15 квітня 2011 року, від 23
травня 2011 року, 18 червня 2011 року
відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у
позивача ОСОБА_1 загалом 5000 (п'ять
тисяч) гривень і зобов'язався їх
повернути за останньою розпискою до 17
листопада 2011 року, тобто зазначені
письмові розписки були надані на
підтвердження укладення договору
позики та його умов, є дійсними і не
являються самим договором, а відтак не
мають містити всіх істотних умов
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України,
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Частиною 2 статті 207 ЦК передбачено, що
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1
подано до суду розписки від 15 квітня 2011
року, від 23 травня 2011 року, 18 червня 2011
року (а.с. 6-8), які в силу ч. 2 ст. 1047 ЦК
України підтверджують укладення
договору позики, а також те, що
параграфом 1 глави 71 ЦК України не
встановлено недійсності договору
позики, не подано судових рішень,
згідно яких вказаний договір визнаний
судом недійсним, то суд приходить до
висновку, що позивачем доведено
належними та допустимими доказами факт
укладення договору позики між ним та
ОСОБА_2, а тому вимога про стягнення
основного боргу за договором позики
підлягає задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Одностороння відмова від зобов'язання
відповідно до ст. 615 ЦК України не
звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до п.п. 8,9 ст. 16 ЦК
України, кожен має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути:
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1168 ЦК України, моральна
шкода, завдана каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», Під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У випадках, коли межі
відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати чи
неоподатковуваним мінімумом доходів
громадян, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру
мінімальної заробітної плати чи
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, що діють на час розгляду
справи. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

Суд вважає, що при розгляді
справи позивач не довів, що діями
відповідача йому була завдана моральна
шкода, у зв'язку з чим позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до квитанцій, що є у
матеріалах справи, позивач при
зверненні до суду сплатив судовий збір
у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 204, 207, 524, 610, 611, 615, 1046, 1047 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03.92 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування
шкоди»ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_2, суму боргу за
розпискою від 15 квітня 2011 року в
розмірі 3000 (три тисячі) гривень, за
розпискою від 23 травня 2011 року в
розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот)
гривень, за розпискою від 18 червня 2011
року в розмірі 500 (п'ятсот) гривень, а
всього 5 000 (п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_2 сплачений судовий
збір в розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 (шістдесят) копійок.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним Судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти дні з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н.П. Ібадова

03.07.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області