Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Провадження № 22ц/782/608/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р. колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

Головуючого судді: Пащенко Л.В.

суддів: Медведєвої Л.П., Соловей Р.С

при секретарі: Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Луганську
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 22 січня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, держави України в особі
Головного управління казначейства в
Луганській області про стягнення
грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищезначеним позовом, який в
подальшому був уточнений, та просив
суд стягнути з відповідача держави
України в особі Головного управління
казначейства в Луганській області на
його користь грошові кошти у сумі 42633
грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що 01
грудня 2006 року Ленінським районним
судом м.Луганська було прийняте
рішення про стягнення на його користь
з ОСОБА_3 грошового боргу в розмірі 6081
грн., але до теперішнього часу борг
відповідачем повернуто не було.
Позивач в своєму розрахунку
заборгованості посилався та
враховував індекс інфляції в Україні з
01.12.2006 року, який становив 215,1%
(стандартні): 6081 грн.+215,1% = 19161 грн. Також
в його розрахунок входив процент
користування кредитом по рівню
облікової середньорічної ставки НБ
України, якій дорівнює - 7,75 % (данні НБ
України): 6081+(7,75% x 8 років = 62%) = 9851 грн.
Плюс 3% річних, за кожен прострочений
рік: 6081+(3% х 8 років = 24 %) = 7540 грн. Загальна
сума розрахунків становить 42633 грн. До
теперішнього часу виконавчою службою
рішення суду виконано не було, тому
просив суд стягнути суму з держави
Україна, оскільки він є потерпілим від
злочину.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 22 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, з приводу неправильного
застосування норм матеріального і
процесуального права та постановити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

В ст. 303 ЦПК України зазначено, що під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції було
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 01 грудня 2006
року Ленінським районним судом
м.Луганська було прийняте заочне
рішення про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 суму грошового боргу у
розмірі 3000 грн., відшкодування
моральної шкоди у розмірі 3000 грн. та
судового збору у розмірі 81 грн. ( а.с.
4-5).

Відповідно до довідки слідчого СВ
Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України у
Луганській області від 08.07.2013 року
подана ОСОБА_2 заява про кримінальне
правопорушення за ознаками ч.3 ст.190 КК
України зареєстрована в Єдиному
реєстрі досудових розслідувань,
реєстраційний номер 0002049,
розпочато досудове розслідування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Підставами звернення до суду з позовом
позивачем зазначена стаття 1177 ЦК
України, в якій визначено, що майнова
шкода, завдана майну фізичної особи в
наслідок злочину, відшкодовується
державою, якщо не встановлено особу,
яка вчинила злочин або, якщо вона є
неплатоспроможною. Умови та порядок
відшкодування майнової шкоди, завданої
майну фізичної особи, яка потерпіла від
злочину, встановлюється законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що закону,
який передбачає відшкодування шкоди
завданої майну фізичної особи, яка
потерпіла від злочину, як передбачено
ч.2 ст.1177 ЦК України, на теперішній час
не прийнято.

Крім того, відповідно до рішення
Жовтневого районного суду міста
Луганська від 16 червня 2009 року ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано померлим з
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із постанови слідчого СВ
Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України у
Луганській області від 19.11.2013 року
вбачається, що кримінальне провадження
, внесене до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, реєстраційний
номер 0002049 від 29.03.2013 року, закрито
у зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,
оскільки ОСОБА_3 визнаний померлим.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 згідно
свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби у Ленінському районі
м. Луганська винесено постанову про
зупинення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Ленінського районного суду
м.Луганська №2-900 від 11.08.2005 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичних
осіб та держави суми боргу в розмірі
456342.33 грн.

Таким чином, доводи апелянта про
те, що суд першої інстанції неповно і
необґрунтовано встановив обставини
справи, не застосував до спірних
правовідносин вимоги статті 1177 ЦК
України, судова колегія до уваги не
приймає, оскільки із матеріалів
апеляційної скарги та оскаржуваного
рішення убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Рішення суду, переглянуте судовою
колегією в межах доводів апеляційної
скарги, відповідає вимогам закону,
порушень норм матеріального і
процесуального права при розгляді
справи та прийнятті рішення у
зазначеній частині не встановлено,
тому підстав для скасування чи зміни
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 209,308 ЦПК України,
судова колегія,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 22 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: