Справа № 752/3200/13-ц
Провадження № 2/752/2345/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі: головуючого - судді
Калініченко Л.С., при секретарі Руденко
М.М., Колеснику В.А., Левіт Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договорами позики,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
позики по Договорах від 10.04.2008р. та від
14.06.2011р., відсотків за користування
позиками по цих договорах та 3% річних
від прострочених сум позики по
договорах. Після уточнення розміру
позовних вимог позивач просить
стягнути на його користь неповернуті
суми позик по договорах від 10.04.2008р. та
від 14.06.2011р. в розмірі 5 355 310 (п"ять
мільйонів триста п"ятдесят п"ять тисяч
триста десять) грн., що складає
еквівалент 670 000 (шістсот сімдесят
тисяч) дол.США; відсотки за
користування позиками по договорах від
10.04.2008року та від 14.06.2011року в розмірі 4
698 485 (чотири мільйони шістсот
дев"яносто вісім тисяч чотриста
вісімдесят п"ять) грн., що складає
еквівалент 587 825 дол. США; 3% річних від
прострочених сум позики по Договорах
від 10.04.2008р. та від 14.06.2011р. в розмірі 397
571 (триста дев"яносто сім тисяч п"ятсот
сімдесят одну) грн., що становить
еквівалент 49 740 дол. США.

Позов мотивовано тим, що між позивачем
та відповідачем було укладено договори
позики грошей від 10 квітня 2008 року,
відповідно до якого позивач передав, а
відповідач отримав в тимчасове платне
користування грошові кошти в розмірі 230
000 дол. США зі сплатою процентів за
користування грошима в розмірі 3% в
місяць; та від 14 червня 2011року,
відповідно до якого позивач передав, а
відповідач отримав в тимчасове платне
користування грошові кошти в розмірі 440
000 дол.США зі сплатою процентів за
користування грошима в розмірі 3% в
місяць та 44 000 дол.США - без сплати
відсотків.

Грошові кошти по договорах позики було
надано строком до 01 липня 2011року.

Позивач виконав зобов'язання за
договорами позики та надав відповідачу
в позику грошові кошти в сумі 714 000 дол.
США, що підтверджується відповідними
розписками, складеними відповідачем.
Однак, відповідач порушив свої
зобов'язання, гроші повернув тільки
частково, що підтверджується
відповідними розписками, складеними
позивачем.

Зважаючи на зазначене, та з урахуванням
нарахованих відсотків за користування
грошима згідно договорів та розрахунку
3% річних, просив стягнути з відповідача
зазначену суму.

11 липня 2013 року в судовому засіданні
відповідачем було подано зустрічний
позов про визнання договору недійсним
за його безгрошовістю.

Як вбачається із зустрічного позову
Відповідач за первісним позовом
підтверджує укладення між ним та
позивачем за первісним позовом
договорів позики грошових коштів 10.04.2008
року на суму 230 000 дол. США та 14.04.2011року
на суму 484 000 дол.США.

Однак, позивач за зустрічним позовом
зазначає, що неповернута ним сума
позики за цими договорами була
погашена за рахунок прибутку,
отриманого позивачем за первісним
позовом від безоплатного користування
ним парковкою, та за рахунок
безоплатного використання позивачем
за первісним позовом приміщеннями по
АДРЕСА_3, а тому, просив визнати
розписки та договір позики недійсним у
зв"язку з їх безгрошовістю.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав та просив
задовольнити перевісний позов з
урахуванням змін та уточнень, вимоги
зустрічного позову не визнав, просив
відмовити в їх задоволенні; відповідач
та його представник проти первісного
позову заперечили повністю та
підтримали зустрічний позов, з підстав
зазначених в зустрічному позові.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає за необхідне задовольнити
первісний позов в повному обсязі, та
відмовити у задоволенні зустрічного
позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 укладено договір позики грошей,
відповідно до умов якого позивач
передав, а відповідач отримав грошові
кошти в розмірі 230 000 дол. США зі сплатою
процентів за користування грошима в
розмірі 3% в місяць, про що відповідачем
було складено розписку.

Крім того, 14 червня 2011 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 укладено договір позики
грошей, відповідно до умов якого
позивач передав, а відповідач отримав
грошові кошти в розмірі 440 000 дол. США зі
сплатою процентів за користування
грошима в розмірі 3% в місяць та 44 000 дол.
США - без сплати відсотків, про що
відповідачем було складено розписку.

Згідно з пп. б) п.2 Договору позики
грошей від 14 червня 2011року та Розписки
від 14 червня 2011року строк повернення
грошових коштів по обох договорах
позики встановлено до 01 липня 2011року.

Позивач виконав зобов'язання за
договорами позики, та надав
відповідачу в позику грошові кошти в
сумі 714 000 дол. США, що підтверджується
відповідними розписками складеними
відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено для
договору позики обов'язкову письмову
форму. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Таким чином, оскільки між сторонами
було укладено договори позики, по яких
було передано грошові кошти, вони
набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, як встановлено під час
розгляду справи, відповідач за
первісним позовом гроші по договорах
позики повернув частково, що
підтверджується відповідними
розписками, а саме: 21.11.2011р. повернуто 80
000 дол. США, 20.06.2012р. - 50 000 дол. США, 17.08.2012
р. - 50 000 дол. США, 07.09.2012 р. - 25 000 дол. США,
21.09.2012 р. - 30 000 дол. США.

Таким чином, відповідач за первісним
позовом не виконав покладені на нього
зобов'язання щодо сплати по грошовому
зобов'язанню, в частині добровільного в
обумовлений сторонами строк
повернення усієї суми позики та сплати
відсотків за користування цими
позиками.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 цього ж кодексу.

Згідно з ч.1. ст.534 Цивільного кодексу
України у разі недостатності суми
проведеного платежу для виконання
грошового зобов'язання у повному
обсязі ця сума погашає вимоги
кредитора у такій черговості, якщо інше
не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються
витрати кредитора, пов'язані з
одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і
неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна
сума боргу.

Як вказав представник позивача за
первісним позовом, Договорами позики
не визначено порядок черговості
погашення вимог Позивача за первісним
позовом (кредитора) у разі
недостатності сум, які повертаються
Відповідачем за первісним позовом
(боржником), для виконання грошових
зобов"язань Відповідача за первісним
позовом у повному обсязі по цих
Договорах позики.

З огляду на зазначене повернуті
відповідачем за первісним позовом суми
грошей в розмірі 44000 дол. США була
зарахована позивачем в рахунок
погашення частини позики по договору
від 14.06.2011 р., та керуючись наданим
згідно з ч.1. ст.534 ЦК України правом,
сума грошей в розмірі 34000 дол. США була
зарахована позивачем в рахунок
погашення процентів за користування
позиками.

Таким чином, станом на 14.01.2014 року сума
позики, яка підлягає поверненню
Відповідачем за первісним позовом по
Договорах позики від 10.04.2008 року та від
14.06.2011 року (основний борг), становить 670
000 дол. США; сума відсотків за
користування позиками по договорах від
10.04.2008 року та від 14.06.2011року становить
587 825 дол. США.

Відповідно до ч.1. ст.612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2. ст.625 Цивільного
кодексу України, Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на те, що Відповідач за
первісним позовом не повернув позики
по Договорах від 10.04.2008 року та від
14.06.2011 року в строк до 01.07.2011 року, він є
таким що прострочив виконання
грошового зобов"язання.

З урахуванням зазначеного вище з
Відповідача за первісним позовом
підлягає стягненню три проценти
річних від простроченої загальної суми
позик, що станом на 14.01.2014 року
становить 49 740 дол. США.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на
його користь неповернутої суми позики
по договорах від 10.04.2008 р. та від 14.06.2011 р.
в розмірі 5 355 310 (п"ять мільйонів триста
п"ятдесят п"ять тисяч триста десять)
грн., що складає еквівалент 670 000
(шістсот сімдесят тисяч) дол. США,
відсотків за користування позиками по
договорах від 10.04.2008 року та від 14.06.2011
року в розмірі 4 698 485 (чотири мільйони
шістсот дев"яносто вісім тисяч
чотриста вісімдесят п"ять) грн., що
складає еквівалент 587 825 дол. США, 3%
річних від прострочених сум позики по
Договорах від 10.04.2008 р. та від 14.06.2011 р. в
розмірі 397 571 (триста дев"яносто сім
тисяч п"ятсот сімдесят одну) грн., що
становить еквівалент 49740 дол. США., є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується викладених у зустрічній
позовній заяві обставин щодо
неправомірних, на думку ОСОБА_2, дій з
боку відповідача ОСОБА_1 під час
укладання вищевказаних договорів
позики, а також, погашення
заборгованості за договорами позики
(нарахованих процентів за користування
грошима за договорами позики) та з
огляду на це визнання розписок та
договору позик недійсними у зв"язку з
їх безгрошовістю, суд вважає
надуманими та такими, що не
підтверджуються належними та
допустимими доказами.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Такі дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Так, за клопотаннями представника
ОСОБА_2 та самого ОСОБА_2, останнього
було допитано в судовому засіданні в
якості свідка.

В наданих суду поясненнях, свідок
ОСОБА_2 підтвердив отримання в позику
від ОСОБА_1 тільки частини грошей,
пояснив, що частину суми позики вже
повернув грошима, а інша частина позики
погашена за рахунок безоплатного
користування ОСОБА_1 парковкою,
безоплатного використання ним
приміщеннями по АДРЕСА_3.

Однак, на вимогу суду не надав жодних
доказів, які б підтверджували його
пояснення.

Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доводи, викладені в зустрічному позові
ОСОБА_2 не підтвердив належними та
допустимими доказами, твердження, що
укладені між ним та ОСОБА_1 договори
позики були безгрошовими ОСОБА_2 в
порушення вимог ст.60 ЦПК України не
доведено доказами, в розумінні ст.ст.57,
58 ЦПК України, якими було б
підтверджено, що грошові кошти по
договорах позики насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

З урахуванням вищевикладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договорами позики є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним є недоведеним, а
тому в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий
збір в сумі 3670 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 11, 534, 612, 625, 1046, 1047, 1048,
1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 57, 58, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договорами позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний
податковий номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(індивідуальний податковий номер
НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2)
неповернуті суми позик по договорах
від 10.04.2008 року та від 14.06.2011 року в
розмірі 5 355 310 (п'ять мільйонів триста
п'ятдесят п'ять тисяч триста десять)
гривень 00 копійок, що складає
еквівалент 670 000 (шістсот сімдесят
тисяч) доларів США; відсотки за
користування позиками по договорах від
10.04.2008 року та від 14.06.2011 року в розмірі 4
698 485 (чотири мільйони шістсот
дев'яносто вісім тисяч чотириста
вісімдесят п'ять) гривень 00 копійок, що
складає еквівалент 587825 (п'ятсот
вісімдесят сім тисяч вісімсот двадцять
п'ять) доларів США; 3% річних від
прострочених сум позики по договорах
від 10.04.2008 року та від 14.06.2011 року в
розмірі 397571 (триста дев'яносто сім
тисяч п'ятсот сімдесят одна) гривня 00
копійок, що становить еквівалент 49740
(сорок дев'ять тисяч сімсот сорок)
доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний
податковий номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(індивідуальний податковий номер
НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2)
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 3670 (три тисячі шістсот
сімдесят) гривень 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через Голосіївський районний
суд м. Києва.

Суддя