________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/4986/14-ц
Провадження № 4-с/520/72/14
У Х В А Л А

08 липня 2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Козловій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу
ПАТ «ПроКредитБанк» на дії
(бездіяльність) державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Роздільнянського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Цепак О.Я.,

встановив:

Заявник звернувся до суду з скаргою на
бездіяльність державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Роздільнянського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Цепак О.Я. у якій посилаючись на
порушення державним виконавцем
будь-яких розумних строків виконання
рішення суду без поважних причин
просив суд визнати таку бездіяльність
незаконною та зобов'язати його
використати всі права, надані йому
Законом для належного виконання
рішення суду.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Заявник звернувся до суду з заявою про
розгляд справи за його відсутності,
вимоги скарги підтримав. Державний
виконавець, дії якого оскаржуються
викликався у судове засідання шляхом
надсилання на його адресу судових
повісток та телефонограм. 16.05.2014 року до
суду надійшла заява Начальника ВДВС
Роздільнянського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
якою останній повідомив суд про
перебування державного виконавця
Цепака О.Я. на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 386
ЦПК України у випадку, коли державний
виконавець, дії якого оскаржуються, не
може з'явитись до суду з поважних
причин, скаргу може бути розглянуто за
участю представника такого виконавця.
Державний виконавець свого
представника в судове засідання не
направив, та зважаючи на те, що така
неявка Державного виконавця та його
представника відбулась втретє, суд,
приймаючи до уваги зміст
інформаційного листа ВССУ «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі», вважає за
можливе розглянути скаргу на підставі
наявних матеріалів.

З матеріалів скарги вбачається,
що Київським районним судом м. Одеси
видано виконавчі листи на примусове
виконання рішення цього суду №2-2486/10
про стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ
«ПроКредит Банк» заборгованості в
розмірі 31931,17 грн. та витрат по сплаті
судового збору в розмірі 318,31 грн.,
витрат ІТЗ в розмірі 250,00 грн. та витрат,
пов'язаних з публікацією оголошень в
сумі 500,00 грн.

За текстом скарги представник
скаржника вказує на те, що зазначені
листи перебувають на виконанні у
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Роздільнянського міськрайонного
управління юстиції Цепак О.Я. вже
тривалий час, та внаслідок
бездіяльності державного виконавця
порушено будь-які розумні строки
виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 2 ст. 387 ЦПК
України суд, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
неправомірними і зобов'язує державного
виконавця або іншу посадову особу ДВС
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права та
свободи.

При цьому суд зазначає що
Розділом VII ЦПК України, яким
врегульовано питання судового
контролю за виконанням судових рішень,
не визначено спеціального порядку
доказування у справі.

Згідно роз'яснень Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, наданих у Постанові №6 від 07.02.2014
року, у разі відсутності спеціальної
норми щодо вирішення певних питань, що
виникають при розгляді скарг на
рішення, дії або бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби, при розгляді скарг на дії ДВС,
мають застосовуватися положення ЦПК,
якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до загальних положень,
визначених ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог
та на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, та для
цього сторони та інші особи, які беруть
участь у справі мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Відповідно до положення ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
данні, на підставі яких суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, що
об'грунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, та докази мають бути
подані сторонами або іншими особами,
які беруть участь у справі. Збирання
доказів судом за власною ініціативою
за загальним правилом не допускається.

Ст. 58 ЦПК України вказує, що
належними є ті докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з наведеного суд
доходить висновку про те, що обов'язок
доказування вимог скарги покладено на
скаржника, а заперечення проти таких
вимог - на заінтересовану особу (особу,
дії якої оскаржуються).

Скаржником в свою чергу окрім
письмових пояснень надано до суду
копії виконавчих листів, виданих
Київським Районним судом м. Одеси на
примусове виконання рішення цього суду
№2-2486/10 про стягнення в солідарному
порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
АТ «ПроКредит Банк» заборгованості в
розмірі 31931,17 грн. та витрат по сплаті
судового збору в розмірі 318,31 грн.,
витрат ІТЗ в розмірі 250,00 грн. та витрат,
пов'язаних з публікацією оголошень в
сумі 500,00 грн., що не мають жодних
відміток про пред'явлення їх до
примусового виконання, та з аналізу
яких не бачаться ані факт звернення
скаржника до органів ДВС за їх
примусовим виконанням, ані факт
безпідставного затягування
виконавчого провадження внаслідок
протиправної бездіяльності державного
виконавця. Жодних інших доказів на
підтвердження обставин, викладених у
скарзі на дії ДВС заявником не надано.

Так, заявником не доведено факту
звернення до органів ДВС з заявою про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання зазначених
виконавчих документів, не доведено
існування виконавчого провадження
взагалі, не надано доказів звернень
скаржником до державного виконавця та
з такого у суду відсутні підстави для
висновків щодо порушення державним
виконавцем будь-яких прав чи свобод
заявника, що відповідно до приписів ч. 3
ст. 387 ЦПК України є підставою для
відмови у задоволенні скарги.

Окрім того, представник скаржника
просив суд розглядати скаргу за його
відсутності, при цьому не використавши
своє право на подання заяв або
клопотань відповідно до яких суд міг би
повно та всебічно дослідити обставини
справи.

На підставі викладеного суд доходить
висновку про те, що скарга ПАТ
«ПроКредитБанк» на дії (бездіяльність)
державного виконавця Цепак О.Я.
задоволенню не підлягає у зв'язку із її
недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,58,60, 208-210, 386-387 ЦПК
України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ПАТ
«ПроКредитБанк» на дії (бездіяльність)
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Роздільнянського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Цепак О.Я. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя Київського районного суду

м. Одеси
П.А. Прохоров