інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/1983/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 40
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у
справах дітей Білоцерківської
районної державної адміністрації про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим приміщенням ,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач
пред»явила в суді названий позов,
посилаючись на те, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1. В квартирі, крім неї,
зареєстровані: її донька - ОСОБА_3, онука
- ОСОБА_1 з дітьми - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Навесні 2012 року відповідач разом з
дітьми переїхала на постійне місце
проживання в АДРЕСА_3. Вказаний будинок
є приватною власністю відповідача. З
весни 2012 року, вже більше року,
відповідач за місцем реєстрації не
з'являється без поважних причин,
наявність зареєстрованих осіб в
квартирі створює перешкоди та зумовлює
додаткові витрати по оплаті
комунальних послуг, що порушує права
власника квартири на вільне
користування і розпорядження
власністю. Позивач просить в судовому
порядку усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
визнання ОСОБА_1 та її малолітніх дітей:
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право
користування житловою квартирою, як
таких що вибули на інше постійне місце
проживання.

На попередньому судовому
засіданні позивач уточнила позовні
вимоги та просила, в порядку ч.2 ст. 405 ЦК
України, усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
визнання ОСОБА_1 та її малолітніх дітей:
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили
право користування житловою площею
квартири.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 січня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема наголошує на тому, що суд
першої інстанції не врахував, що
причини, через які остання була
відсутня більше ніж рік у квартирі
АДРЕСА_1 є поважними, так як позивачка
змінила замки в дверях квартири та не
допускала її до зазначеного житлового
приміщення і саме тому вона була
позбавлена можливості там проживати.
Крім того, спір між тими ж сторонами,
щодо того ж предмету і з тих самих
підстав вже було розглянуто, у тому
числі, й в апеляційному порядку -
рішення Апеляційного суду Київської
області від 19 вересня 2013 року, справа
22-Ц/780/3916/13.

У зв'язку із наведеним, відповідач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі, просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов у
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі
договору купівлі - продажу квартири від
20.07.1999 року , належить на праві
приватної власності квартира АДРЕСА_1.

В квартирі зареєстровано 5 осіб, в
тому числі відповідач
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5 з 18.08.2000 року та її
малолітні діти: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 з
24.07.2000 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2012
року, як члени сім'ї власника квартири.

По квартирі АДРЕСА_1, рахується
заборгованість по оплаті за житлово-
комунальні послуги, про що
неодноразово попереджався власник
квартири. З відповідача ОСОБА_1 на
користь КП БМР «Білоцерківвода» та
КПБМР «Білоцерківтепломережа» в
судовому порядку було стягнуто
заборгованість по сплаті комунальних
послуг.

Відповідачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5
на праві власності належить житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_3, на
підставі свідоцтва про право власності
від 20.12.2011 року виданого Виконавчим
комітетом Вільнотарасівської
сільської ради. У вказаному будинку не
зареєстровані, але фактично проживають
відповідач з сім'єю: чоловік - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_7, дочка - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9
та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Діти відповідача ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 навчаються у
Вільнотарасівській загальноосвітній
школі І-ІІ ступенів до якої зараховані
за заявою матері з 21.08.2012 року.

Відповідно до акта обстеження
матеріально - побутових умов сім'ї від
11.02.2013 року складеного комісією
Вільнотарасівської сільської ради (
а.с.15) ОСОБА_1 та її малолітні діти:
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають за адресою:
АДРЕСА_3. Діти доглянуті, санітарний
стан житлового приміщення задовільний,
приватний житловий будинок, який
знаходиться в стадії будівництва,
загальною площею 112,20 кв.м., опалення в
будинку тимчасово пічне та електричне,
але температурний режим в кімнатах
відповідає санітарним нормам. В
будинку чотири кімнати, дві з них
дитячі, частково умебльовані. У
підсобному господарстві утримують
свиней, кролі, птицю, в користуванні 0,56
га земельної ділянки.

Даючи оцінку встановленим
обставинам та зібраним по справі
доказам, суд першої інстанції прийшов
до висновку, що ОСОБА_1 та її малолітні
діти: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 втратили право
користування житловою площею квартири
АДРЕСА_1, оскільки не проживають та не
користуються даною квартирою без
поважних причин понад один рік .

При цьому суд вважав, що
відповідач не довела в судовому
засіданні поважність своєї
відсутності у спірній квартирі,
оскільки до суду не надано належних та
допустимих доказів в підтвердження її
заперечень проти позову. Як зазначила
відповідач в судовому засіданні вона
до правоохоронних органів та суду не
зверталась з питання про вселення до
квартири, також не зверталась до служби
у справах дітей про те, що порушуються
права її дітей, а з вищезазначеного
акту обстеження вбачається, що діти
мають належне та задовільне місце
проживання.

Судова колегія погоджується із
таким висновком суду виходячи із
наступних підстав.

Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності його без поважних причин
понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно застосував
вказану норму матеріального права і
прийшов до висновку, що відповідач без
поважних причин відсутня у спірній
квартирі понад один рік.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на ту обставину, що
суд не взяв до уваги поважність причин
відсутності за місцем реєстрації
ОСОБА_1 не може бути взято колегією
суддів до уваги, так як належних
доказів, у співвідношенні із
положеннями статті 60 ЦПК України, які б
підтверджували такі обставини - суду не
надано.

Посилання відповідача на акт, який був
складений нею у присутності сусідів
позивача 21 листопада 2013 року про те, що
замки у дверях спірної квартири
змінені, суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги,
оскільки він складений після звернення
позивача до суду з даним позовом і не
може підтверджувати або спростовувати
обставини поважності відсутності
відповідача за місцем своєї реєстрації
з весни 2012 року по жовтень 2013 року.

Також є голослівними доводи
відповідача про відсутність доказів
наявності заборгованості по сплаті
комунальних послуг у спірній квартирі,
оскільки ці обставини суд встановив на
підставі дослідження матеріалів
справи № 2/357/779/13, в яких містились такі
докази.

Щодо доводів апеляційної скарги в
частині неправомірності відмови
судом у закритті провадження у даній
справі, судова колегія також з ними не
погоджується, оскільки позов в цій
справі пред»явлений позивачем з інших
підстав, а саме з підстав відсутності
відповідача у спірній квартирі понад
рік, а саме з весни 2012 року по жовтень 2013
року. ( ч.2 ст. 405 ЦК України). Позов же у
справі № 2/357/779/13 був пред»явлений як з
підстав ст. 107 ЖК України, а саме
вибуття членів сім»ї наймача на
постійне місце проживання до іншого
населеного пункту, так і з підстав ч.2
ст. 405 ЦК України. Однак суд відмовив у
задоволенні позову за ч.2 ст. 405 ЦК
України, оскільки на час звернення
позивача до суду з позовом не пройшов
рік відсутності відповідача у спірній
квартирі. Тобто, оскільки даний позов
пред»явлений з підстав відсутності
відповідача у спірній квартирі
протягом іншого періоду, цей позов не є
тотожним позову у справі № 2/357/779/13.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 січня 2014 року в даній справі -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: