АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 15 вересня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ПіреусБанк
МКБ» в особі Одеської філії Публічного
акціонерного товариства «ПіреусБанк
МКБ», треті особи: Приватне
підприємство «Слевин-7», ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання договору поруки
припиненим,

встановила:

В жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідача ПАТ «Піреус Банк МКБ» в
особі Одеської філії ПАТ «Піреус Банк
МКБ», треті особи: ПП «Слевин-7», ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання договору поруки
припиненим з підстав, передбачених ч. 1
ст. 559 ЦК України - зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшився обсяг його
відповідальності.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 15 вересня 2014 року у
задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
ОСОБА_2 через свого представника -
ОСОБА_3 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Вказував, що можливість зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням і
строків їх повернення без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди договором поруки не
передбачено, такі умови договору
сторонами не були узгоджені, між
поручителем, боржником та кредитором
додаткові угоди не укладалися, згоди на
внесення змін до кредитного договору,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності поручителя, ОСОБА_2 не
надав, а тому відповідно до положень ч.1
ст. 559 ЦК України порука припинилась.

Вказував, що договір №1 про внесення
змін та доповнень від 30.03.2010 року до
договору поруки ОСОБА_2 не підписував, у
зв'язку з чим представником позивача
було заявлено клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи, у задоволенні якого судом
першої інстанції безпідставно
відмовлено.

В судове засідання апелянт та його
представник повторно не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, що
підтверджується зворотними
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Представник відповідача ПАТ «Піреус
Банк МКБ» - Нечай  Р.В. вважав доводи
апеляційної скарги безпідставними,
просив у задоволенні скарги відмовити,
а рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_2 свої вимоги
обґрунтовував тим, що 24.07.2008 року між
позивачем та відповідачем укладено
договір поруки № ОП/08-39, відповідно до
умов якого поручитель зобов'язується
солідарно відповідати перед банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань позичальником ПП
«Слевин-7» за кредитним договором №
ОК/08-42 від 24.07.2008 року, а також усіх
додаткових угод, які можуть бути
укладені до закінчення строку його дії,
що укладені між банком та
позичальником. Поручитель бере на себе
зобов'язання відповідати перед банком
у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті
ж строки, що і позичальник.

Позивач вважає, що договір
поруки підлягає припиненню з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України -
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого збільшився
обсяг його відповідальності. Так,
05.01.2009 року відповідач та ПП «Слевин-7»
уклали додаткову угоду, відповідно до
якої відповідачем було надано
останньому кредит у сумі 150 000 доларів
США зі сплатою відсотків за процентною
ставкою - 13,5 % річних, при цьому, строк
погашення кредиту був визначений з
24.07.2008 року по 24.07.2009 року.

Крім того, 27.03.2009 року, 22.05.2009
року, 28.08.2009 року, 30.03.2010 року було
укладено ряд додаткових угод,
відповідно до яких змінювалися строки,
порядок та графік погашення кредиту. До
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього, у зв'язку з чим, позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідача за захистом порушеного
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
24.07.2008 року між АТ «Піреус Банк МКБ» та
ПП «Слевин-7» було укладено кредитний
договір № ОК/08-42.

24.07.2008 року між ОСОБА_2 та АТ «Піреус
Банк МКБ» було укладено договір поруки
№ ОП/08-39, відповідно до умов якого
поручитель зобов'язався відповідати
перед кредитором за виконання
боржником своїх зобов'язань,
передбачених вказаним кредитним
договором та додатковими угодами до
нього.

30.03.2010 року між сторонами було укладено
договір № 1 про внесення змін та
доповнень до договору поруки від 24.07.2008
року, яким сторони дійшли згоди внести
зміни та доповнення до договору поруки
та викласти його в новій редакції.

Крім того, рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 15.05.2014 року
було частково задоволено позовні
вимоги ПАТ «Піреус Банк МКБ» : стягнуто
солідарно з ПП «Слевин-7» та ОСОБА_2 на
користь банку заборгованість за
кредитним договором № ОК/08-42 від 24.07.2008
року у розмірі 152 351,43 долари США, що по
курсу НБУ станом на 04.10.2010 року
еквівалентно 1 205 084 грн. 58 коп.

Таким чином, враховуючи, що 30 березня 2010
року між сторонами було укладено
договір про внесення змін і доповнень
до договору поруки від 24.07.2008 року,
згідно з яким сторони дійшли згоди
внести зміни і доповнення до договору
поруки, а відтак позивач надав згоду на
збільшення обсягу відповідальності як
поручителя за основним зобов'язанням.
Також з урахуванням обставин,
встановлених рішенням суду, що набрало
законної сили, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи,
досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо підстав для відмови у
задоволенні позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги
позивача є аналогічними обґрунтуванню
його позовної заяви, вони були
предметом розгляду суду першої
інстанції та правильно були відхилені
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 24 липня 2008 року між ВАТ «Піреус Банк
МКБ» та приватним підприємством
«Слевин-7» в особі директора ОСОБА_2
було укладено кредитний договір, за
умовами якого банк надає позичальнику
кредит в сумі 150 000 доларів США строком з
24.07.2008 року по 24.07.2009 року, з метою
поповнення обігових коштів, зі
встановленням відсоткової ставки за
користуванням кредитом - 13,5% річних.

Також 24.07.2008 року було укладено договір
поруки, у якому від імені боржника ПП
«Слевин-7» діяв ОСОБА_2, він же виступив
і поручителем приватного підприємства
за виконання його зобов'язань перед
кредитором. Згідно з п.1.1 договору
поручитель зобов'язався відповідати за
виконання боржником своїх зобов'язань,
передбачених кредитним договором та
усіма додатковими угодами до нього.

В подальшому між банком та
позичальником ПП «Слевин-7», від імені
якого діяв директор ОСОБА_2, було
укладено п'ять додаткових угод : від 05
січня 2009 року, від 27 березня 2009 року,
від 22 травня 2009 року, від 28 серпня 2009
року та від 30 березня 2010 року. Кожною із
додаткових угод змінювався графік та
порядок погашення кредиту, з
врахуванням продовження строку
виконання зобов'язання до 30 листопада
2010 року.

15 травня 2014 року Приморським районним
судом м. Одеси було розглянуто справу
за позовами ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ПП
«Слевин-7», ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення кредитної заборгованості, за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ
«Піреус Банк МКБ» про визнання
договору поруки недійсним, позовом
ОСОБА_5 до ПП «Слевин-7» про визнання
договору поруки припиненим, позовом
ОСОБА_6 до ПП «Слевин-7», ОСОБА_5, ПАТ
«Піреус Банк МКБ» про визнання
договору поруки від 27.03.2009 року
припиненим.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 15.05.2014 року задоволено
позов ОСОБА_5 про визнання припиненим
договору поруки від 24.07.2008 року №ОП/08-40
та позов ОСОБА_6 про визнання
припиненим договору поруки від 27.03.2009
року № ОП/09-10 з тих підстав, що між
вказаними поручителями, боржником та
кредитором додаткові угоди до договору
поруки не укладалися, а своєї згоди на
внесення змін до кредитного договору,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності поручителів, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 не надавали, тому їх порука
припинилася.

Таким чином, зі змісту вказаного
рішення суду вбачається, що
Приморським районним судом м. Одеси
перевірялися обставини щодо
збільшення обсягу відповідальності
поручителів, і суд дійшов висновку про
припинення поруки лише поручителів
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Цим же рішенням стягнуто солідарно з ПП
«Слевин-7» та ОСОБА_2 як поручителя на
користь банку суму кредитної
заборгованості в розмірі 152 351,43 доларів
США, що еквівалентно 1 205 084 грн. 58 коп.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції в оскаржуваному рішенні,
підписанням договору № 1 від 30.03.2010 року
про внесення змін та доповнень до
договору поруки № ОП/08-39 від 24.07.2008 року,
поручитель ОСОБА_2 надав згоду на
збільшення обсягу відповідальності
поручителя , оскільки обсяг поруки в
договорі № 1 від 30.03.2010 року повністю
відповідає розміру відповідальності
боржника за кредитним договором зі
змінами згідно з додатковими угодами
№1-5.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України у
постанові від 05.02.2014 року у справі за
№6-152 цс13, згода поручителя зі змінами
до кредитного договору, які визначають
конкретні умови, порядок та обсяг
збільшення відповідальності боржника,
висловлена шляхом підписання
додаткової угоди до договору поруки не
потребує додаткової згоди поручителя
на збільшення відповідальності та не
суперечить ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу
України.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав вважати поруку ОСОБА_2 за
договором № ОП/08-39 припиненою.

Доводи апеляційної скарги позивача
про те, що він не підписував договір № 1
від 30 березня 2010 року про внесення змін
та доповнень до договору поруки від
24.07.2008 року - колегія суддів не приймає
до уваги, оскільки належних та
допустимих доказів цієї обставини суду
не надано.

Відповідно до ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

В суді апеляційної інстанції колегією
суддів було досліджено наданий
представником банку оригінал договору
№ 1 від 30 березня 2010 року про внесення
змін та доповнень до договору поруки
від 24.07.2008 року, який за формою та
змістом відповідає вимогам закону.

Письмове клопотання про призначення
судової почеркознавчої експертизи
колегією суддів відхилено, оскільки
позивач в судове засідання повторно не
з'явився та не підтримав його, не надав
оригіналів документів, що містять
вільні зразки підпису, а також не надав
експериментальних зразків підпису.

Відповідно до ст. 144 ЦПК України, в
ухвалі суду про призначення експертизи
має бути зазначено серед іншого:
об'єкти, які мають бути досліджені,
перелік матеріалів, що передаються на
дослідження. При визначенні об'єктів та
матеріалів, що підлягають направленню
на експертизу, суд у необхідних
випадках вирішує питання щодо
відібрання відповідних зразків.

Враховуючи, що Інструкцією про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень та
Науково-методичними рекомендаціями з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затвердженими наказом
Міністерства юстиції України № 53/5 від
08.01.1998 року у редакції наказу №1950/5 від
26.12.2012 року, приєднання вільних,
умовно-вільних та експериментальних
зразків підписів до матеріалів справи
є необхідним, а ст. 144 ЦПК України
визначено обов'язок суду зазначити в
ухвалі перелік матеріалів, що
передаються для дослідження, колегією
суддів визнано неможливим за таких
обставин задоволення клопотання
позивача про призначення
судово-почеркознавчої експертизи.

Аналізуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову відповідає вимогам
закону і обставинам справи. Доводи
апелянта не спростовують наведеного і
зроблених в рішенні суду першої
інстанції висновків, в зв'язку з чим
підстави для його скасування і
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: