Справа № 2-3844/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальності «Мега Астер» про визнання права власності на майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 19.09.2012 року звернулася з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на майнові права на офісне приміщення в секції ІІІ п'ятого поверху орієнтовною загальною площею 300,65 кв. м в адміністративно-виставковому центрі з офісними приміщеннями, що розташований на розі АДРЕСА_1 в Солом'янському районі м. Києва, та два паркомісця орієнтовною загальною площею по 36 кв. м.

В обґрунтування позову зазначала, що 20.01.2012 року між ЗАТ «Будсоцсервіс» та ТОВ «Мега Астер» за результатами продажу майна банкрута на аукціоні було укладено Договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва. Предметом продажу за даним Договором був об'єкт незавершеного будівництва - адміністративно-виставковий будинок з магазином та кафе, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що частина вказаного об'єкта незавершеного будівництва належить їй на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів, предметом яких були іменні безвідсоткові облігації загальною кількістю - 108 920 штук загальною їх вартістю - 2 723 000,00 грн.

На підставі Проспекту емісії іменних цільових облігацій між емітентом та нею 25.06.2008 року був укладений Договір № 01-06/08 про резервування приміщення, який регулює всі умови щодо надання приміщення у її власність та в якому вказуються повні реквізити приміщення.

Таким чином, позивачка вказувала, що за умовами п.2.1. та п.2.2. цього Договору № 01-06/08 ЗАТ «Будсоцсевіс» закріпив за нею вказані вище офісне приміщення та 2 паркомісця, визнавши за нею майнові права на частину об'єкту незавершеного будівництва на період до здачі офісного центру в експлуатацію з подальшою передачею їх позивачці на праві власності шляхом укладення відповідного договору, про що 25.06.2008 року сторони склали та підписали Акт прийому-передачі майнових прав.

При цьому заборона відчужувати майнові права на офісне приміщення, що є об'єктом Договору резервування, була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», за якими предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. А у разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом 5 днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі ст. 13 вказаного Закону.

Однак 20.01.2012 року між ТОВ «МегаАстер» (покупець) та ЗАТ «Будсоцсервіс» (продавець) був підписаний договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, на відчуження якого позивачка своєї згоди не давала та її письмово не повідомили про відчуження цього об'єкту, тому вона вважає свої права порушеними через невизнання відповідачем за нею права власності на майнові права в об'єкті незавершеного будівництва, що позбавляє її можливості внести відповідні зміни у відомостях про обтяження і змушує звернутися до суду за захистом своїх прав на підставі ст. 392 ЦК України.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Щодо позиції відповідача, то представник позивачки, спираючись на норми ст. ст. 659, 660, 661 ЦК України, вважав, що відповідальність за те, що відповідач як покупець не був попереджений про права третіх осіб на майно, має нести продавець, але аж ніяким чином не позивачка, права якої не припиняються у зв'язку з тим, що покупець - ТОВ «Мега Астер» не знав, а продавець - ЗАТ «Будсоцсервіс» не попередив покупця про майнові права третіх осіб на об'єкт, передані ЗАТ «Будсоцсервіс» позивачці у власність згідно з умовами вищеозначених договорів на підставі акту приймання-передачі, укладеного між ЗАТ «Будсоцсервіс» та ОСОБА_1 після 100% оплати.

Вважав, що вказані майнові права не перебували у власності боржника - ЗАТ «Будсоцсервіс» та не могли бути включені до ліквідаційної маси останнього і відчужені. Тому посилався на право позивачки як власника відповідно до ст.387 ЦК України витребувати своє майно від особи, яка незаконно без правової підстави заволоділа ним.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав, що позовні вимоги позивачки є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України, посилаючись на те, що ТОВ «МЕГА АСТЕР» придбав спірне майно 13.01.2012 року на аукціоні з продажу майна, що належало Закритому акціонерному товариству «Будсоцсервіс», яке, в свою чергу, набуло право власності на спірне майно на підставі договору №1/1-08 від 30.08.2005 року про дольову участь, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сага-Україна».

20.01.2012 року за результатами продажу майна банкрута на аукціоні між ТОВ «МегаАстер» та ЗАТ «Будсоцсервіс» був укладений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, який у встановленому законом порядку не був визнаний судом недійсним, а, отже, відповідно до норм ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину він є правомірним.

Крім того, вказував, що належність спірного майна ЗАТ «Будсоцсервіс» була досліджена в межах справи про банкрутство за заявою останнього та встановлена на підставі інвентаризації активів останнього, внаслідок чого об'єкт незавершеного будівництва - адміністративно-виставковий будинок було включено до ліквідаційної маси банкрута та реалізовано Товарною біржею «Київська універсальна біржа» позивачу в межах ліквідаційної процедури на аукціоні 13.01.2012 року.

Також звертав увагу, що позивачкою укладено договір про пайову участь з ТОВ «Будсоцсервіс», який на момент звернення до суду є ліквідованим відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 01.03.2012 року, у зв'язку з чим відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» всі вимоги вважаються погашеними.

Крім того, у відповідності до цього Закону кредитори подають до суду вимоги до боржника у відповідні строки, по формі і за змістом, неподання яких тягне за собою такі наслідки для кредитора як погашення його вимог. Тобто з вказаного терміну вимоги кредиторів, що не звернулись до суду з відповідними вимогами, вважаються погашеними і строк для їх пред'явлення поновленню не підлягає.

При цьому ухвалою господарського суду Київської області від 01.03.2012 року було затверджено реєстр вимог кредиторів, в якому зазначено вичерпний перелік осіб, що мають право задоволення свої вимог за рахунок майна боржника, і позивачка у вказаному документі зазначеним не числиться.

Також з початком ліквідаційної процедури усі заборони відчуження майна боржника та арешти було скасовано і заборонено накладення будь-яких нових обмежень на майно боржника, тому обмеження на час укладення договору купівлі-продажу були відсутніми.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 659 ЦК України продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Відповідно до положень ст. 660 ЦК України якщо третя особа на підставах, що виникли до продажу товару, пред'явить до покупця позов про витребування товару, покупець повинен повідомити про це продавця та подати клопотання про залучення його до участі у справі, оскільки правила ст. 661 ЦК України передбачають відповідальність продавця у разі відсудження товару у покупця.

Судом встановлено, що 22.01.2007 року між позивачкою та ЗАТ «Будсоцсервіс» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № К01-01/07-Е, а саме іменних безвідсоткових облігацій номінальною вартістю 25,00 грн. в кількості 20 000 штук за ціною 500 000,00 грн.

08.02.2007 року між позивачкою та ТОВ «КУА Євроінвест» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № К-04/03Ї07, а саме іменних безвідсоткових облігацій номінальною вартістю 25,00 грн. в кількості 39 800 штук за ціною 995 000,00 грн.

21.04.2008 року між позивачкою та ТОВ «КУА Євроінвест» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № Б-06/08, а саме іменних безвідсоткових облігацій номінальною вартістю 25,00 грн. в кількості 770 штук за ціною 19250,00 грн.

14.02.2007 року між позивачкою та ТОВ «КУА Євроінвест» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № К-10/09/07, а саме іменних безвідсоткових облігацій номінальною вартістю 25,00 грн. в кількості 9320 штук за ціною 233 932 грн.

01.12.2011 року між позивачкою та ТОВ «Альтераком» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № Б-11/12/01/2, а саме іменних безвідсоткових облігацій номінальною вартістю 25,00 грн. в кількості 39030 штук за ціною 975 750 грн.

Отже, загальна кількість облігацій, емітентом яких виступав ЗАТ «Будсоцсервіс», склала 108 920 штук загальною вартістю 2 723 000,00 грн., внесених позивачкою на підставі названих договорів за меморіальними ордерами № 70 від 22.01.2007 року, № 31 від 09.02.2007 року, № 41 від 12.02.2007 року, № 2 від 15.02.2007 року, № 100 від 12.07.2012 року, № 100 від 12.07.2012 року, № 30 від 13.07.2012 року, № 2 від 16.07.2012 року, № 40 від 17.07.2012 року.

Емісія та розміщення цільових облігацій, виконання зобов'язань за якими передбачається переданням у власність інвестора об'єктів нерухомості у результаті їх будівництва, є засобом для фінансування будівництва із залученням коштів від фізичних та юридичних осіб.

Такий порядок передбачає випуск власником (замовником будівництва) облігацій, які підтверджують зобов'язання такого власника оплатити ці облігації, зокрема шляхом передачі особи, яка набуде у майбутньому у власника приміщення нерухомого майна. При цьому погашення облігацій може здійснюватись конкретно визначеним (закріпленим) майном відповідно до умов розміщення облігацій.

Так, відповідно до Проспекту емісії іменних цільових облігацій, емітент та особа, що придбає облігації, укладають Договір про резервування приміщення, який регулює всі умови щодо надання приміщення у власність та в якому вказуються повні реквізити приміщення.

На виконання вказаних вимог між позивачкою та ЗАТ «Будсоцсервіс» 25.06.2008 року було укладено Договір № 01-06/08 про резервування приміщення, відповідно до п.2.1. якого ЗАТ «Будсоцсевіс» закріпив за позивачкою офісне приміщення в секції ІІІ п'ятого поверху загальною площею 300,65 кв. м в адміністративно-виставковому центрі з офісними приміщеннями, що розташований на розі АДРЕСА_1 м. Києві, та 2 паркомісця та майнові права на частину об'єкту незавершеного будівництва.

Відповідно до п.2.2. цього Договору резервування частини об'єкту незавершеного будівництва за позивачкою надає їй майнові права на нього на період до здачі ЗАТ Будсоцсервіс» офісного центру в експлуатацію та передачі їй права власності шляхом укладення відповідного договору.

При передачі майнових прав на частину об'єкту незавершеного будівництва 25.06.2008 року позивачка та ЗАТ «Будсоцсервіс» підписали Акт прийому-передачі майнових прав на офісне приміщення, відповідно до змісту якого позивачці було передані у власність майнові права на частину об'єкту незавершеного будівництва з такими технічними характеристиками: поверх розташування - п'ятий; секція розташування - третя; орієнтовна загальна площа (без паркомісця) -300,65 кв. м; паркомісце -2; орієнтовна площа паркомісця -36 кв. м; розмір повного пакету облігацій -108920; запланована дата закінчення будівництва будинку - 31.07.2008 року; запланована дата введення в експлуатацію - 30.09.2008 року.

Таким чином, вбачається, що майнові права на частину об'єкту незавершеного будівництва були передані позивачці у власність згідно з умовами вищевказаних договорів на підставі акту приймання-передачі, укладеного із ЗАТ «Будсоцсервіс», та після повної оплати повного пакету облігацій.

На підставі Договору № 01-06/08 від 25.06.2008 року про резервування приміщення в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване приватне обтяження позивачки у вигляді виключного права на придбання та заборону відчужувати майнові права на приміщення, які є об'єктом Договору резервування, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (запис № 6 від 02.09.2008 року терміном дії до 02.09.2013 року ).

Виходячи зі змісту норм ст.ст. 177, 190 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, зокрема майнові права як особливий об'єкт, що є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Таким чином, майнові права можуть визначатись як суб'єктивне право учасників цивільних правовідносин, пов'язане з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей.

Приписами ст. 194 ЦК України визначено, що цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його випустила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його випуску, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять в сукупності усі права, які ним посвідчуються.

Відповідно ст. ст. 4, 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор відповідно до законодавчих актів має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, якими можуть бути будь яке майно, а також майнові права.

Факт фінансування будівництва спірного об'єкту позивачкою підтверджується платіжними дорученнями, з яких видно, що було здійснено фінансування об'єкту шляхом викупу облігацій щодо об'єкту нерухомого майна.

За роз'ясненням Міністерства юстиції України в листі № 19-50-2309 від 22.06.2007 року, до завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього.

Отже, виходячи з аналізу положень законодавства України та умов Договору резервування та договорів купівлі-продажу цінних паперів, позивачка як інвестор набула право власності на майнові права на об'єкт до завершення ЗАТ «Будсоцсервіс» його будівництва і прийняття в експлуатацію.

Разом з тим, відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 07.11.2011 року ЗАТ «Будсоцсервіс» за його заявою визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. Оголошення про визнання банкрутом закритого акціонерного товариства «Будсоцсервіс» та відкриття ліквідаційної процедури було опубліковано в газеті «Голос України» № 215 (5215) від 16.11.2011 року.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника і накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ст. 42 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 46 цього Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого серед іншого додаються: для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з ч.4 ст. 10 Закону господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Так, ухвалою господарського суду Київської області від 26.09.2011 року у справі про банкрутство ЗАТ «Будсоцсервіс» було затверджено реєстр вимог кредиторів ЗАТ «Будсоцсервіс», а ухвалою господарського суду Київської області від 01.03.2012 року останнє було ліквідовано із затвердженням звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу товариства за реєстром вимог кредиторів, в якому був визначений вичерпний перелік осіб, що мали право задоволення свої вимог за рахунок майна боржника. Після проведеної ліквідаційної процедури у банкрута майнові активи та кошти на рахунках відсутні.

Як вбачається з даної ухвали, протягом ліквідаційної процедури були виконані всі необхідні дії процедури банкрутства на стадії ліквідації банкрута, передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Зокрема, ліквідатором з метою виявлення майнових активів банкрута було проведено інвентаризацію усіх видів майнових активів (майно та майнові права) банкрута Закритого акціонерного товариства «Будсоцсервіс», які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, в результаті якої було виявлено, в тому числі, об'єкт незавершеного будівництва - адміністративно-виставкову будівлю з магазином та кафе, що розташована на розі АДРЕСА_1 у Солом'янському районі міста Києва, що було включено до складу ліквідаційної маси.

Після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатором відповідно до норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» були вчинені всі необхідні дії щодо продажу майна банкрута, внаслідок якого відповідно до ст. 31 Закону були частково задоволені відповідно до черговості кредиторські вимоги та інші передбачені витрати.

Між тим, в межах ліквідаційної процедури продажу майна банкрута 20.01.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МегаАстер» (покупець) та Закритим акціонерним товариством «Будсоцсервіс» (продавець) був підписаний договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, укладений за результатами продажу майна банкрута на аукціоні, проведеного Товарною біржею «Київська універсальна біржа» згідно з протоколом аукціону від 13.01.2012 року, згідно з умовами якого продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність об'єкт нерухомого майна, а саме: об'єкт незавершеного будівництва - адміністративно-виставковий будинок з магазином та кафе, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, переданий за актом прийому-передачі від 20.01.2012 року.

Щодо обтяження цього об'єкта, яке діяло відповідно до реєстру обтяжень рухомого майна до 02.09.2013 року, то, враховуючи, що ухвала про визнання боржника банкрутом та скасування будь яких обмежень щодо майна боржника винесена після укладення договорів позивача з боржником і після виникнення обмежень розпорядження майном, вказані обмеження на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна були скасовані за ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, як зазначалось вище, у відповідності до цього ж Закону з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство; пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом; арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Так, позивачка у реєстр вимог кредиторів до банкрута своєчасно не була включена, хоча була обізнана про порушення процесу банкрутства та супроводжувала його. А вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними, як і вимоги, не задоволені за недостатністю майна (ч. 5,6 ст. 31 Закону).

Крім того, ухвалою господарського суду Київської області від 01.03.2012 року була розглянута заява позивачки про виключення з ліквідаційної маси майн, яке, на її думку, не належить банкруту, а саме спірного об'єкту незавершеного будівництва, задоволенні якої було відмовлено повністю.

Так, ухвалою встановлено, зокрема, що ліквідатором було подано до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку необхідну документацію та 20.02.2012 року обіг облігацій Закритого акціонерного товариства «Будсоцсервіс» було зупинено на підставі рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку згідно з Положенням «Про порядок здійснення емісії облігацій підприємств та їх обігу», затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 322 від 17.07.2003 року, за правилами якого у разі прийняття рішення про ліквідацію підприємства та відкриття ліквідаційної процедури обіг облігацій емітента, визнаного банкрутом, підлягає зупиненню.

Згідно з абз. 7 п. 1.1 договору № 01-06/08 про резервування приміщення від 25.06.2008 року, позивачка повинна була отримати об'єкт - офісне приміщення, скориставшись своїм додатковим правом власника пакету облігацій, набутого ЗАТ «Будсоцсервіс» згідно з договорами купівлі-продажу цінних паперів від 22.01.2007 року № 01-01/07-Е (20000 шт.), від 14.02.2007 року № К-10/09/07 (9320 шт.), від 08.02.2007 року № К-04/03/07 (39800 шт.), від 21.04.2008 року № Б-06/08 (770 шт.), від 13.06.2008 року № Б-10/08 (39030 шт.), при достроковому викупі облігацій емітентом.

Разом з тим, облігації позивачки не були пред'явлені для викупу емітенту та не були повернуті емітенту. Відповідно до бухгалтерської документації ЗАТ «Будсоцсервіс» спірний об'єкт станом на 07.11.2011 року обліковувався на балансі банкрута, а вимоги позивачки обліковувались у довгострокових зобов'язаннях, зокрема за облігації, строк погашення яких з 17.05.2015 року по 17.06.2015 року.

За таких обставин позивачка не набула права власності на спірний об'єкт та не скористалась правом, передбаченим нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», щодо пред'явлення кредиторських вимог до ЗАТ «Будсоцсервіс».

Щодо порушення майнових прав позивачки відповідачем, на що вона посилалась в позові, то відповідно до п.2.2 Договору резервування частини об'єкту незавершеного будівництва за позивачкою закріплювали за неї майнові права на нього на період до здачі ЗАТ «Будсоцсервіс» офісного центру в експлуатацію до 30.09.2008 року та передачі їй права власності шляхом укладення відповідного Договору.

Однак ЗАТ «Будсоцсервіс», який як забудовник не виконав умови договору та мав відповідати за зобов'язаннями за цим договором перед позивачкою, ліквідовано і всі вимоги до нього вважаються погашеними, а вимоги позивачки до відповідача є безпідставними, оскільки правова природа набуття останнім права власності на об'єкт незавершеного будівництва не створює правонаступництва в цих зобов'язаннях і не породжує для нього ніякого обов'язку перед позивачкою.

Тому позовні вимоги позивачки стосовно визнання за нею права власності на майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, власником якого на даний час є відповідач, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 177, 190, 194, 328, 331, 334, 387, 392 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 74, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальності «Мега Астер» про визнання права власності на майнові права на об'єкт незавершеного будівництва відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: