Справа № 461/7380/14
Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/6742/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду м.Львова від
15 серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про розірвання шлюбу.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи
та невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що з
відповідачкою не зійшлися характерами
та поглядами на життя. Стверджує, що
подальше спільне життя стало
неможливим, між ними виникли неприязні
відносини, зникло почуття любові,
спільне господарство не ведеться,
спільних інтересів немає, шлюб носить
формальний характер. Посилається на те,
що сімейні відносини припинилися в 2012
році. На думку апелянта, примирення між
ними неможливе. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги, що
аналогічні її доводам, пояснення
ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5 про
заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебуває з відповідачкою у
шлюбі з 26 травня 1990 року, що
стверджується свідоцтвом про шлюб.
(а.с.3)

Сторони є батьками дітей - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
(а.с.4-зворот,6-7)

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
Кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відмовляючи в позові про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів неможливості
збереження сім'ї, та що розлад і
непорозуміння між сторонами носять
тимчасовий характер.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Посилання апелянта на неможливість
збереження сім»ї та на те, що сім»я
розпалася остаточно, шлюб існує лише
формально, колегією суддів не
приймається до уваги у зв»язку з
наступним.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду
України в постанові №11 від 21.12.2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», що шлюб
може бути розірвано в судовому порядку
лише за умови, якщо встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам одного з них чи інтересам їх
дітей. Із цією метою суди повинні
уникати формалізму при вирішенні
позовів про розірвання шлюбу, повно та
всебічно з'ясовувати фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, враховувати
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя, забезпечувати участь у
судовому засіданні, як правило, обох
сторін, вживати заходів до примирення
подружжя.

Стаття 10 ЦПК України покладає на сторін
обов'язок довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Статтею 57 ЦПК України встановлено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

А відтак, оскільки позивач звернувся до
суду з позовом про розірвання шлюбу,
він як позивач, зобов'язаний
обгрунтувати позов та довести
наявність обставин, які є підставою,
передбаченою в ст.112 СК України для
розірвання шлюбу.

Однак, як безспірно вбачається із
позовної заяви, останнім не подано
жодних допустимих та належних доказів,
які б свідчили про те, що подальше
спільне життя з відповідачкою є
неможливим та суперечило б інтересам
одного з них, або інтересам дітей. (а.с.2)

Крім того у вказаній позовній заяві
позивач зазначає, що разом проживає з
відповідачкою та дітьми.

Колегія суддів вважає безпідставним
твердження апелянта про те, що подружнє
життя сторін не складається через
різні погляди на сімейне життя,
несумісність характерів, оскільки це
не є достатньою обставиною для
висновку про неможливість продовження
шлюбу між сторонами.

Також колегією суддів приймається до
уваги те, що обставини, зазначені
апелянтом в апеляційній скарзі, не були
предметом дослідження в суді першої
інстанції, оскільки останній на них на
посилався, і в апеляційній скарзі
апелянтом не наведено поважних причин
неподання доказів в суді першої
інстанції на підтвердження вказаних
обставин. А відтак колегія суддів не
має правових підстав для дослідження
вказаних обставин.

За таких обставин, суд, з"ясувавши
підстави позову, перевіривши доводи
сторін, проаналізувавши зібрані
докази, дав їм належну оцінку і ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову, що відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
а тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК
України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Галицького районного суду
м.Львова від 15 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш
Ю.Р.

Ніткевич А.В.