Справа № 324/2240/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 м.Пологи

Пологівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Лінник Г.О., при секретарі Івлєвій О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пологи справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 26562,50 грн.,

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.10.2007 року ОСОБА_1 08.10.2007 року отримав кредит у розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком, Договір, підтверджується підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладеним лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплатити винагороду банку. Відповідно до п.8.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином порушивши умови кредитного договору та ст.. 509, 526, 527, 1054 ЦК України.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2013 року має заборгованість 26562,50 грн., яка складається з: 4996,14 грн. заборгованість за кредитом, 16677,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3147,48 грн. заборгованість по комісіям за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1241,07 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, а тому позивач прохає суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача, обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача прохає відмовити в задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши докази, дійшов до наступного.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 08.10.2007 року отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки. Строк дії договору 12 місяців, що автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії , та відповідає строку дії кредитної картки, що передбачено такими частинами договору як заява та п.9.12 умов та правил надання банківських послуг. Платіжну картку банк видав відповідачу 08.10.2007 року.

На погашення заборгованості відповідач здійснював платежі до 23 квітня 2008 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Згідно зі ст. 256, 257 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 7 ч.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", визначено, що у випадку, якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою по повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобовязання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю, зокрема забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якої минув.

Відповідно до п.3.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зазначено, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", суди мають право виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" застосовується й до додаткових вимог банку.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач вчиняв платежі останній раз 23.04.2008 року, а позивач звернувся до суду із даним позовом 01.10.2013 року, з пропуском визначеного законом строку.

При цьому, згідно вищевказаної норми матеріального права (п.7 ч.13 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів") відносно кредитодавця діє заборона вимоги повернення споживчого кредиту строк давності якого минув.

Проте, що укладений договір з відповідачем є споживчим, підтвердив в судовому засіданні представник позивача.

Доводи позивача про постійне продовження строку дії договору з посиланням на ст. 599 ЦК України щодо припинення зобовязання належним виконанням не можуть бути застосовані при вирішенні питання щодо строку дії договору кредиту.

У даних правовідносинах не йдеться про припинення зобовязання належним виконанням. Вирішується питання строку дії кредитного договору, що має значення для вирішення питання обчислення строку позовної давності.

Доводи представника позивача ґрунтується на нормах матеріального права щодо позики та кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України, яка згідно ч.2 ст. 1054 цього кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернутою позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Договором між сторонами встановлений строк дії у 12 місяців з можливістю продовження його дії (п.9.12 умов та правил надання банківських послуг), а також у заяві позичальника вказано, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. При цьому банк в умовах та правилах надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачив (п.9.4), що в разі перевитрат платіжного ліміту та непогашення його клієнтом протягом 6 місяців, картка закривається, наступне поновлення дії картки можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом.

Судом встановлено, що строк дії картки сплив, поновлення дії картки не відбулося, погашення клієнта заборгованості з квітня 2008 року не здійснювалося. Такі обставини включають продовження дії кредитного договору за кредитною карткою. Та обставина, що зобовязання за кредитним договором не припинені внаслідок того, що їх виконання не відбулося, не тягнуть висновку про продовження дії кредитного договору.

Строк дії договору сторін не залежить від стану виконання зобовязань і не може вважатися продовженим через невиконання зобовязань. Позивач в судовому засіданні не заявляв про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, а у відповідності до ст.. 256, 257, 267 ЦК України особа може звернутися до суду з захистом порушеного права (стягнення заборгованості за кредитним договором) протягом визначеного строку, пропуск якого тягне відмову у захисті порушеного права та є підставою для відмови у задоволені позову.

На підставі викладеного, ст. 256, 257, 267 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 57, 88, 209, 212, 214…215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити Публічному акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 26562,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: