АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

за участю секретаря: Троц В.О.

представника позивача: Логвиненка Є.В.

представник відповідача: ОСОБА_2

представник третьої особи: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Земельний Капітал»
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 12 травня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Земельний капітал» до ОСОБА_4, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору - Товариство
з обмеженою відповідальністю «Карбон
Лтд», приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ПАТ «КБ «Земельний
Капітал» звернулося з позовом до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя від 07.11.2011 року,
укладений між ПАТ «КБ «Земельний
Капітал» та ОСОБА_4 із застосуванням
наслідків його недійсності,
посилаючись на те, що відповідач ввів в
оману щодо обставин, які мали істотне
значення для укладення цього договору,
оскільки за умовами вказаного договору
ОСОБА_4 передав у власність банку
належні йому на праві власності
нежитлові приміщення 3 та 4 секцій,
загальною площею 3 000,00 кв.м., які
розташовані на АДРЕСА_1, однак
відповідно до рішення господарського
суду м. Києва від 28.09.2011 року власником
зазначених нежитлових приміщень є ТОВ
«Карбон ЛТД».

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 06.11.2012 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 18.06.2013 року визнано недійсним
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя від 07.11.2011 року,
укладений між сторонами. Застосовано
наслідки недійсності вказаного
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя від 07.11.2011 року, а саме
скасовано державну реєстрацію права
власності ПАТ «КБ «Земельний Капітал»
на приміщення 3 та 4 секцій загальною
площею 3 000,00 кв.м, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 р.н. НОМЕР_1 та
зареєстровано право власності на
вказані приміщення за ОСОБА_4 Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Земельний
Капітал» 65 874 791,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13.11.2013 року
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 06.11.2012 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2013
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 12.05.2014 року позов «КБ
«Земельний Капітал» залишено без
задоволення.

Справа № 757/26653/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/8203/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Гладун
Х.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.В апеляційній
скарзі ПАТ «КБ «Земельний Капітал»
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Апелянт вказував, що судом першої
інстанції порушені норми
процесуального права, положення
ст.ст.174, 175 ЦПК України, зокрема суд
проігнорував заяву відповідача -
ОСОБА_4 про визнання ним позову та
необґрунтовано відмовив у визнанні
мирової угоди, укладеної між сторонами.
Крім того, наполягав на тому, що
укладаючи спірний договір відповідач
знав, але замовчував про факт наявності
судового спору щодо визначення права
власності на нерухоме майно, було
відомо також і про прийняття
господарським судом м. Києва рішення
від 28.09.2011 року у справі №18/492-40/110-61/20,
відповідно до якого право власності на
об'єкт нерухомого майна, що виступав
предметом договору про задоволення
вимог іпотекодержателя визнано за
іншою особою - ТОВ «Карбон ЛТД», що
свідчить про відсутність у відповідача
права на укладення спірного договору
та умисне замовчування ним цієї
обставини на час укладення правочину.

Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був належно
повідомлений у зв'язку із чим колегія
суддів постановила ухвалу про
продовження розгляду справи у його
відсутнсть.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ПАТ «КБ «Земельний
Капітал», суд першої інстанції виходив
з того, що реєстрація права власності
на об'єкт нерухомого майна - нежиле
приміщення 3 та 4 секцій загальною
площею 3 000,00 кв.м. у будівлі за адресою:
АДРЕСА_1 проведена за позивачем, разом з
тим право власності на вказані
приміщення за рішенням господарського
суду м. Києва від 28.09.2011 року у справі
№18/492-40/110-61/20 визнано за ТОВ «Карбон ЛТД,
а тому визнання недійсним Договору про
задоволення вимог іпотекодержателя
від 07.11.2011 року та застосовування
наслідків його недійсності буде
порушувати права ТОВ «Карбон ЛТД», як
власника спірних приміщень.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 29.08.2011 року між ПАТ
«КБ «Земельний капітал» та ОСОБА_8
укладено договір купівлі-продажу
спірного приміщення, а 05.10.2011 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір
купівлі-продажу спірних приміщень.

07.11.2011 року між ПАТ «КБ «Земельний
Капітал» як іпотекодержателем та
ОСОБА_4 як іпотекодавцем укладено
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, за умовами якого
іпотекодавець зобов'язувався передати,
а іпотекодержатель прийняти у
власність належні іпотекодавцю на
праві приватної власності нежитлові
приміщення загальною площею 3 000,00 кв.м.,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначений предмет іпотеки
передавався у рахунок виконання
кредитних зобов'язань за договором
№128-2011 від 05.10.2011 року щодо повернення
суми кредиту в розмірі 1 530 000,00 грн. та
по відсоткам у розмірі 24 899,18 грн.

Відповідно до змісту п.1.3., 1.4
зазначеного договору ОСОБА_4
стверджував, що на момент підписання
вказаного договору об'єкт нерухомості
знаходиться у справному стані, вільний
від будь-яких зобов'язань та обтяжень,
на нього не було звернено стягнення, не
був нікому проданий та подарований, не
є часткою (внеском) у спільну
господарську діяльність, а також, що
документально не оформлено прав третіх
осіб щодо володіння об'єктом
нерухомост,і в т.ч. з правом відчуження;
об'єкт нерухомості є власністю ОСОБА_4
(іпотекодавця).

15.11.2011 року КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» за ПАТ «КБ
«Земельний Капітал» були
зареєстровані нежитлові приміщення 3
та 4 секцій загальною площею 3 000,00 кв.м.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 28.09.2011 року у справі №18/492-40/110-61/20,
залишеним без змін Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 08.11.2011 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 31.01.2012 року на ТОВ «Карбон
ЛТД» переведено права та обов'язки
покупця за договором купівлі-продажу
від 27.05.2005 року, що був укладений між ТОВ
«Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД» та
визнано право власності ТОВ «Карбон
ЛТД» на нежилі приміщення 3 та 4 секцій
загальною площею 3 000,00 кв.м. у будівлі за
адресою: АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин
у будівлі за адресою: АДРЕСА_1

Також, рішенням Господарського суду м.
Києва від 13.04.2012 року у справі
№5011-62/1814-2012, залишеним без змін
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.07.2012 року
визнано недійсною Додаткову угоду від
01.02.2011 року про розірвання договору
купівлі-продажу нежилих приміщень від
27.08.2005 року, яка укладена між ТОВ
«Денді-Карбон» та ТОВ «Констеб ЛТД»;
визнано недійсним Іпотечний договір
№005-2011-1-1 від 25.02.2011 року, укладений між
ТОВ «Денді-Карбон» та ПАТ «КБ
«Земельний Капітал»; визнано недійсним
Договір про задоволення вимог іпотеко
держателя від 10.06.20111 року, укладений
між ТОВ «Денді-Карбон» та ПАТ «КБ
«Земельний капітал». Крім того, було
встановлено, що на час укладення
спірних договорів нежилі приміщення
перебували у спільній частковій
власності з ТОВ «Карбон ЛТД», яке згоди
на вчинення таких правочинів не
надавало.

Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Сторона, яка застосувала
обман, зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Зі змісту роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України викладених у п.
20 постанови від 06.11.2009 року №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» вбачається, що правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення. Норми статті 230
ЦК України не застосовуються щодо
односторонніх правочинів.

Доводи ПАТ КБ «Земельний Капітал», що
відповідач - ОСОБА_4 навмисно ввів його
в оману щодо обставин, які мали істотне
значення для укладення спірного
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, оскільки останньому
було відомо про рішення Господарського
суду м. Києва від 28.09.2011 року, відповідно
до якого право власності на нежилі
приміщення 3 та 4 секцій загальною
площею 3 000,00 кв.м. у будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, тобто на об'єкт нерухомості
визнано за ТОВ «Карбон ЛТД» є
необґрунтованими та спростовуються
тим, що вказане рішення набрало
законної сили - 08.11.2011 року, натомість
оскаржуваний договір був укладений
07.11.2011 року, а отже станом на укладення
оскаржуваного договору ОСОБА_4 не було
відомо про визнання права власності на
спірні нежилі приміщення за ТОВ
«Карбон ЛТД».

Твердження апелянта щодо порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, зокрема
положення статей 174, 175 ЦПК України,
спростовується наступним.

Зі змісту ч.4 ст.174 ЦПК України
вбачається, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України,
закриваючи провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

З огляду на те, що умови мирової угоди
між позивачем та відповідачем, як і
визнання відповідачем позовних вимог
ПАТ «КБ «Земельний Капітал» порушують
права та інтереси ТОВ «Карбон ЛТД»,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності на то правових підстав, що
також узгоджується роз'ясненнями
Пленуму Верховного Суду України
викладеними у п.24 постанови №2 від
12.06.2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції».

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч.1. ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на викладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Земельний Капітал» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 12 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: