Справа № 203/6107/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Кіровський
районний суд міста Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді -
Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

за участю представника позивача -
Єпрем’ян Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Інноваційно-промисловий банк» в особі
Дніпропетровської філії ПАТ
«Інпромбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття з
реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що
відповідно до кредитного договору
№32-2007 від 03.03.2007 року, договорів про
внесення змін до кредитного договору
від 02.10.2007 року та 10.11.2008 року, ОСОБА_2
було відкрито відновлювальну
відкличну кредитну лінію на споживчі
потреби в сумі 130000 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитів в розмірі 16% річних, а з 10.11.2008
року - 22% річних за фактичне
використання кредиту, з кінцевим
терміном повернення 02.03.2010 року. Свої
зобов'язання за кредитним договором
банк виконав в повному обсязі, що
підтверджується випискою з
позичкового рахунку. Разом з тим,
відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав та
станом на 01.02.2011 року має
заборгованість 184268,67 доларів США, що
еквівалентно 1463369 грн. 64 коп., з яких: 128837
доларів США, що еквівалентно 1023159 грн. 04
коп., заборгованість за кредитом; 55431,67
доларів США, що еквівалентно 440210 грн. 61
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1. З урахування
зазначеного, позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на користь банку
заборгованість за кредитним договором
в сумі 184268,67 доларів США, що
еквівалентно 1463369 грн. 64 коп.; звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки
банком, з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням банку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
виселити ОСОБА_3, що зареєстрована в
АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного
обліку.

Під час розгляду справи
позивач уточнив позовні вимоги та
остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 на
користь банку заборгованість за
кредитним договором в сумі 184268,67
доларів США, що еквівалентно 1463369 грн. 64
коп.; з метою задоволення вимог банку в
загальному розмірі 184268,67 доларів США
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, встановивши спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом продажу даного
майна відповідачем на прилюдних торгах
в межах процедури виконавчого
провадження за початковою ціною на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій;
виселити ОСОБА_3, що зареєстрована в
АДРЕСА_1, зі зняттям її з реєстраційного
обліку.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав позов
та, посилаючись на викладені в ньому
підстави, просив задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. При цьому
зазначив, що в уточненій заяві від
14.10.2013 року було допущено технічну
помилку щодо зазначення розміру
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 53699,53 долари
США, замість вірною - 55431,67 доларів США,
згідно первісного позову. Тому просив
задовольнити позов з урахуванням суми
55431,67 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник в судове засідання не
з'явились, про причини неявки не
повідомили. Про день та час слухання
справи представник відповідача, а в
силу ч.5 ст.76 ЦПК України і відповідач,
були повідомлені належним чином.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, про причини
неявки не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що відповідно до
кредитного договору №32-2007 від 03.03.2007
року, договорів про внесення змін до
кредитного договору від 02.10.2007 року та
10.11.2008 року, ОСОБА_2 було відкрито
відновлювальну відкличну кредитну
лінію на споживчі потреби в сумі 130000
доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитів в розмірі 16%
річних, а з 10.11.2008 року - 22% річних за
фактичне використання кредиту, з
кінцевим терміном повернення 02.03.2010
року (а.с.6-8,9,10).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
ОСОБА_2 03.03.2007 року було укладено
договір іпотеки, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, що нажала ОСОБА_2 на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 03.03.2007 року
(а.с.11-14,15-16,18).

Свої зобов'язання за кредитним
договором відповідач ОСОБА_2 належним
чином не виконав та станом на 01.02.2011
року має заборгованість 184268,67 доларів
США, що за курсом НБУ на день проведення
розрахунку еквівалентно 1463369 грн. 64
коп., з яких: 128837 доларів США, що
еквівалентно 1023159 грн. 04 коп.,
заборгованість за кредитом; 55431,67
доларів США, що еквівалентно 440210 грн. 61
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦПК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.572 ЦК України
в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ч. ст.575 ЦК
України іпотекою є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.589 ЦК України
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК
України реалізація предмета застави,
на який звернене стягнення,
провадиться шляхом його продажу з
публічних торгів, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Порядок реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюється
законом.

Частиною 1 ст.12 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч.ч.1,3 ст.33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст.12 цього Закону.

Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Як встановлено судом,
відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує та
станом на 01.02.2011 року має
заборгованість, загальний розмір якої
становить 184268,67 доларів США. В зв'язку з
цим, суд вважає, що у позивача виникло
право вимоги на дострокове виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки,
відповідно до зазначених вище положень
закону та умов пп.3.2.4, 3.2.8, 3.2.12 договору
іпотеки від 03.03.2007 року.

Разом з тим, враховуючи, що
відповідач ОСОБА_2 є одночасно і
позичальником за кредитним договором,
і іпотекодавцем за договором іпотеки, а
також роз'яснення, надані п.42 постанови
№5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суд приходить до
висновку, що вимоги банку про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення вказаної
заборгованості слід задовольнити
частково, відмовивши в задоволені
позову в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
та задовольнивши позов в іншій частині,
звернувши стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 03.03.2007 року
та договором від 02.10.2007 року про
внесення змін до іпотечного договору
від 03.03.2007 року, а саме: на квартиру
АДРЕСА_1, право власності на яку
зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 03.03.2007
року, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним
акціонерним товариством
«Інноваційно-промисловий банк» за
кредитним договором №32-2007 від 03.03.2007
року, що виникла станом на 01.02.2011 року та
становить 184268,67 доларів США, що
еквівалентно 1463369 грн. 64 коп., з яких 128837
доларів США, що еквівалентно 1023159 грн. 04
коп. - заборгованість за кредитом; 55431,67
доларів США, що еквівалентно 440210 грн. 61
коп. - заборгованість по процентам.
Встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки - квартири АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаної квартири на прилюдних
торгах в межах процедури виконавчого
провадження за початковою ціною на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом) на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Під час розгляду справи
відповідачем ОСОБА_2 було заявлено
клопотання про призначення по справі
почеркознавчої експертизи, з
посиланням на те, що в нього є сумніви в
справжності його підпису в кредитному
договорі від 02.10.2007 року.

В задоволенні вказаного
клопотання протокольною ухвалою суду
від 18.11.2013 року було відмовлено,
оскільки договір від 02.10.2007 року є
договором про внесення змін до
основного кредитного договору,
укладеного між сторонами 03.03.2007 року.
Крім того, до заявлення вказаного
клопотання відповідач не заперечував
факт укладення основного кредитного
договору від 03.03.2007 року та договорів
про внесення змін до кредитного
договору від 02.10.2007 року та 10.11.2008 року,
що вбачається і з доводів поданого під
час розгляду справи зустрічного позову
ОСОБА_2

Окрім цього, доказом укладення
кредитного договору, суд також вважає
укладений між сторонами в подальшому
договір іпотеки від 03.03.2007 року в
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за кредитним договором від
03.03.2007 року та договір про внесення змін
до іпотечного договору від 02.10.2007 року,
який додатково укладався з урахуванням
договору від 02.10.2007 року про внесення
змін до кредитного договору.

Що стосується позовних вимог
про виселення ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 та зняття її з реєстрації в
останній, суд враховує, що згідно з ч.4
ст.9, ст.109 Житлового кодексу України,
ст.ст.39,40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення

Примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду за умов, якщо
мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Як встановлено судом та не
заперечував представник позивача
відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована в
АДРЕСА_1, але фактично в останній не
мешкає. Доказів щодо реєстрації
відповідачки за вказаною адресою
позивачем також не надано.

Крім того, сам факт такої
реєстрації не перешкоджає реалізації
позивачем своїх прав, як
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
його подальшої реалізації, а зняття
ОСОБА_3 з реєстрації в квартири може
бути здійснено в позасудовому порядку
відповідно до ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні».

З урахуванням зазначеного, в
задоволенні позову в частині виселення
ОСОБА_3 та зняття її з реєстрації в
квартирі АДРЕСА_1 слід відмовити за
необґрунтованістю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача слід стягнути державне мито в
сумі 1717 грн. та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн., а всього
1837 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.526,527,572,575,589,591,611,1054 ЦК України,
ст.ст.12,33,38, 39 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст.10,11,31,36,58-61,76,88,169,212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Інноваційно-промисловий
банк» в особі Дніпропетровської філії
ПАТ «Інпромбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття з
реєстрації - задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором ВЕЕ
№542383 від 03 березня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №808 та договором від 02
жовтня 2007 року про внесення змін до
іпотечного договору від 03 березня 2007
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №3353, а саме: на квартиру
АДРЕСА_1, право власності на яку
зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 03 березня
2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №801, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним
акціонерним товариством
«Інноваційно-промисловий банк» за
кредитним договором №32-2007 від 03
березня 2007 року, що виникла станом на 01
лютого 2011 року та становить 184268,67
доларів США, що еквівалентно 1463369 грн. 64
коп., з яких 128837 доларів США, що
еквівалентно 1023159 грн. 04 коп. -
заборгованість за кредитом; 55431,67
доларів США, що еквівалентно 440210 грн. 61
коп. - заборгованість по процентам.

Встановити спосіб реалізації
предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаної квартири на
прилюдних торгах в межах процедури
виконавчого провадження за початковою
ціною на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом) на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В іншій частині в задоволенні
позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Інноваційно-промисловий банк»
державне мито в сумі 1717 грн. та витрати
з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн., а всього 1837 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

С.Ю.Казак