Справа № 521/6171/13-ц
Провадження № 2/521/2693/14
23 січня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Бобуйок І.А.,
при секретарі - Гресько О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
треті особи - публічне акціонерне
товариство «Сведбанк», ОСОБА_3 про
скасування виконавчого напису, -
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, треті особи - публічне
акціонерне товариство «Сведбанк»,
ОСОБА_3 з вимогою про скасування
виконавчого напису. В обґрунтування
позову ОСОБА_4 зазначила, що 13 лютого 2007
року третя ОСОБА_3 уклала договір з ПАТ
«Сведбанк» та отримала кредит на суму 45
000 доларів США. П. 5.1.1. забезпеченням
виконання зобов'язання за вищеназваним
договором зі згоди ОСОБА_1 було надано в
іпотеку квартиру іпотекодержателю ЗАТ
«ТАС-ІНВЕСТБАНК», що є власністю ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1. Її квартира
Згідно п. 1.3.2. кредитного договору строк
повернення кредиту з датою повного -
звернення настає 12 лютого 2012 року. Так,
17.01.2012 року на адресу ОСОБА_1 надійшла
Постанова державного виконавця
першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
поновлення виконавчого провадження
щодо стягнення грошової суми шляхом
звернення стягнення на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1., що є власністю ОСОБА_1
Постанова державного виконавця
Першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції відкрито
на підставі виконавчого напису
відповідача від 30.05.2011 року, який
запропонував звернути стягнення на
квартиру ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. З
вищевказаним виконавчим написом
відповідача від 30.05.2011 року, щодо
стягнення грошової суми шляхом
звернення стягнення на квартиру ОСОБА_1
не згодна, вважає його незаконним та не
обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до п. 1. ст. 631 ЦПК України
Строком договору є час протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обов'язки відповідно
до договору. Також згідно п.4. ст. 631
ЦПК України закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.
Враховуючи те, що ПАТ «Сведбанк»
неправомірно та передчасно виконує
дії, щодо стягнення грошової суми
шляхом звернення стягнення на квартиру
ОСОБА_1, оскільки, строк дії договору
від 12 лютого 2007 року ще не настав, він
настає 12 лютого 2012 року, тому, ПАТ
«Сведбанк» у разі часткової
заборгованості ОСОБА_3 повинен робити
все можливе, щодо стягнення з боржника
ОСОБА_3 грошових коштів - часткової
заборгованості. Разом з тим, ОСОБА_1 ні
відповідач ні виконавча служба, а ні
ПАТ «Сведбанк» не сповістили її про те,
що ОСОБА_3 відмовляється від своїх
прямих зобов'язань, щодо виконання умов
за кредитним договором або не в змозі
більше виконувати свої зобов'язання по
сплаті кредиту. У договорі від 12.02.2007р.
ні де не вказано, що ПАТ «Сведбанк» у
разі часткового не виконання ОСОБА_3
умов оговору, або до настання строку
дії договору 12.02.2012 року може звернути
стягнення на майно ОСОБА_1 у виконання
зобов'язань по договору. Більш того, ПАТ
«Сведбанк» має право у разі не
своєчасного повернення кредиту -
нараховувати проценти та штрафні
санкції на ОСОБА_3, у цьому разі, до
настання строку дії договору 12.02.2012
року. Зі слів ОСОБА_3, вона намагалася
скористатися своїм правом та просила
ПАТ «Сведбанк» оформити ОСОБА_3
реструктуризацію кредиту на пів року, в
зв'язку з тяжким фінансовим становищем.
Вона приносила до ПАТ «Сведбанк»
довідку про заробітну платню і те, що
Страхова компанія встановила на пів
року ставку на 50% зарплати у зв'язку з
тяжким фінансовим становищем компанії.
На той час ОСОБА_3 працювала в компанії
«Народна», є лист з вхідним номером ПАТ
«Сведбанк», про те ПАТ «Сведбанк»
письмово їй не відповіла. Також, ОСОБА_3
розповіла ОСОБА_1 про те, що вона
складала договір з ЗАТ
«ТАС-ІНВЕСТБАНК», котре знаходилось за
іншою адресою ніж ПАТ «Сведбанк», але
її ні хто не сповіщав про те, що був
замінений кредитор на ПАТ «Сведбанк».
На підставі п. 8.2. кредитного договору
від 12.02.2007 року за вимогою ПАТ
«Сведбанк» про дострокове повернення
кредиту, воно має бути повернено у 10
денний термін, дана вимога
направляється ОСОБА_3 письмово, але зі
слів ОСОБА_3 вона ніякої вимоги не
отримувала, і тільки у разі не
виконання п. 8.2. кредитного договору, на
підставі п. 8.3. договору може бути
накладено стягнення на заставлене
майно.

Позивач та його представник у судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи сповіщались
належним чином, представник позивача
подав суду заяву в якій вказав, що
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, у разі повторної неявки у
судове засідання відповідача не
заперечувала проти заочного розгляду
справи та просила слухати справу у її
відсутність.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи сповіщався належним
чином, причини неявки суду не
повідомив, надав суду заперечення на
позов та просив суд відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Представник третьої особи - ПАТ
«Сведбанк» у судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи сповіщався належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи сповіщалась належним
чином, причини неявки суду не
повідомила.

Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК
України у зв'язку з неявкою
відповідача, враховуючи відсутність
заперечень від представника позивача,
ухвалив слухати справу у порядку
заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Позивач, вважає виконавчий напис
нотаріуса був вчинений з порушенням
вимог діючого законодавства, як
наслідок порушує її права у зв'язку з
чим звернулася за захистом своїх прав.

Визначивши спірні правовідносини та
вивчивши матеріали цивільної справи
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 590 Цивільного
кодексу України зазначено, що
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
нотаріат» нотаріуси або посадові
особи, які вчиняють нотаріальні дії, у
своїй діяльності керуються законами
України, постановами Верховної Ради
України, указами і розпорядженнями
Президента України, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, а на території Республіки
Крим, крім того, - законодавством
Республіки Крим, наказами Міністра
юстиції України, нормативними актами
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п. 1 Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від 29.06.1999
року №1172 визначено, що підставами для
стягнення заборгованості у
безспірному порядку проводиться за
нотаріально посвідченими угодами, що
передбачають сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису
подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої
угоди;

б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Як було з'ясовано судом кредитний
договір № 34/15-Ф від 13 лютого 2007 року не
був нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості. Це також визначено у п.
283 "Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України"
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 3 березня 2004 року
№20/5, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Ні відповідач, а ні ПАТ «Сведбанк» - не
надали жодного доказу в розумінні ст.
ст. 57-60 Цивільно-процесуального кодексу
України, стосовно того, що приватному
нотаріусу для вчинення виконавчого
напису було надано документи, які
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Слід зазначити, що порядок звернення
стягнення на нерухоме майно
регулюється спеціальним законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» від
18.11.2003 року №1255-IV.

Відповідно до ст. 26 закону України
«Забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» визначає перелік
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
відповідно до зазначеною статті одним
з видів є реалізація заставленого
майна на підставі виконавчого напису
нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який
ініціює звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяжування. Але, жодного доказу
додержання вимог закону представником
ПАТ «Сведбанк» не було надано суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 закону України
«Забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» зазначає, що
обтяжував, який має намір звернути
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в
позасудовому порядку (тобто шляхом
вчинення виконавчого напису нотаріуса)
зобов'язаний надіслати боржнику та
іншим обтяжувачам, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
письмове повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання.
Повідомлення надсилається одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.
Але, доказів повідомлення та
направлення на адресу Позивача
зазначеного переліку документів
надано не було.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.
Враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне визнати позов
обґрунтованим та стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивача суму
заборгованості у повному обсязі у
межах заявлених вимог.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до 3 ст. 10
Цивільно-процесуального кодексу
України, в якій зазначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в
судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169
ЦПК України, враховуючи відсутність
відповідних заперечень від
представника позивача, вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення).

Керуючись ст. ст. 16, 590 Цивільного
кодексу України, ст. ст., 7, 13-1, 88 закону
України «Про нотаріат», ст. ст., 24, 26-27
закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
ст.ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212-215, 224-226
Цивільно-процесуального кодексу
України СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, треті особи - публічне
акціонерне товариство «Сведбанк»,
ОСОБА_3 про скасування виконавчого
напису - задовольнити.

Скасувати виконавчий напис від 30.05.2011
року, що зареєстрований в реєстрі № 2227,
який вчинений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

С У Д Д Я:
І.А. Бобуйок