Справа № 305/2779/13-ц
Провадження по справі 2/305/135/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року. Рахівський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Марусяк
М.О.

при секретарі - Беднар О.О.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

представників позивачів -
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника
відповідачки - ОСОБА_4

представників відповідачів -
Кицка М.М, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рахів цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, як представника за
угодою в інтересах ОСОБА_1, як законного
представника, що діє в інтересах
неповнолітніх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
Рахівської міської ради Закарпатської
області, виконавчого комітету
Рахівської міської ради Закарпатської
області, Рахівської державної
нотаріальної контори Закарпатської
області, ОСОБА_10, треті особи без
самостійних вимог на стороні позивача:
Реєстраційна служба Рахівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, Рахівська
районна державна адміністрація
Закарпатської області в особі служби у
справах дітей Рахівської РДА З/о про
визнання прав та обов'язків
забудовника, скасування рішення органу
місцевого самоврядування та визнання
права на приватизацію земельної
ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, який діє як представник за
угодою в інтересах ОСОБА_1, як законного
представника, що діє в інтересах
неповнолітніх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернувся в суд із позовом до
Рахівської міської ради Закарпатської
області, виконавчого комітету
Рахівської міської ради Закарпатської
області, Рахівської державної
нотаріальної контори Закарпатської
області, ОСОБА_10, треті особи без
самостійних вимог на стороні позивача:
Реєстраційна служба Рахівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, Рахівська
районна державна адміністрація
Закарпатської області в особі служби у
справах дітей Рахівської РДА З/о про
визнання прав та обов'язків
забудовника, скасування рішення органу
місцевого самоврядування та визнання
права на приватизацію земельної
ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_6, помер
громадянин ОСОБА_11, який являється
рідним дядьком неповнолітніх
позивачів, внаслідок чого у
відповідності до частин 1-2 статті 1220 ЦК
України, відкрилася спадщина на все
спадкове майно, що входило до складу
цієї спадщини, в тому числі, на усі
права та обов'язки, які згідно ч.1 ст. 1218
цього Кодексу належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцями всього спадкового майна,
власником якого являвся ОСОБА_11, чи на
яке він мав право, являються в порядку
представлення відповідно до ч.3 ст. 1266
ЦК України його неповнолітні
племінники, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, законним
представником яких являється та діє в
їхніх інтересах, їхня мати, ОСОБА_1.
Наведене ним підтверджується копіями
свідоцтв про право на спадщину за
законом від 02.12.2013 року, виданих
Рахівською державною нотаріальною
конторою Закарпатської області на ім'я
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно яких вони у рівних
частинах на праві приватної спільної
часткової власності являються
власниками житлового будинку АДРЕСА_1,
який на праві приватної власності на
нерухоме майно, виданого 01.11.2010 року,
належав ОСОБА_11. Відповідно до рішення
виконавчого комітету Рахівської
міської ради Закарпатської області
№190 від 18.12.2000 року "Про надання дозволу
на будівництво та на виготовлення
виконавчого креслення на будівлі" гр-ну
ОСОБА_11 було надано дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_2 на земельній
ділянці площею 0.045 га і з наступним його
зобов'язанням щодо виготовлення
будівельних паспортів на право
будівництва. Громадянином ОСОБА_11 на
підставі даного рішення органу
місцевого самоврядування 23.04.2001 року
було виготовлено будівельний паспорт
на забудову земельної ділянки АДРЕСА_2,
зареєстрований 04 травня 2001 року під
№01169 та отримано в Інспекції
Державного архітектурного контролю
дозвіл від 23.04.2001 року про право
виконання будівельних робіт. До цього
дана земельна ділянка була відведена
ОСОБА_11 в натуру у відповідності до
акту про перенесення в натуру (на
місцевості) меж земельної ділянки від
02.04.2001 року. Відповідно до проекту
забудови земельної ділянки,
розробленого госпрозрахунковим
підрозділом при відділу
містобудування та архітектури та
погодженого головним архітектором
Рахівського району Закарпатської
області. Дана земельна ділянка
розташовується по АДРЕСА_2, площа якої
становить - 450 м. кв. Крім того,
відповідно до рішення 40 сесії 5
скликання Рахівської міської ради
Закарпатської області № 648 від 12.03.2009
року "Про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки
громадянам та відмови у наданні
дозволу", громадянину ОСОБА_11, надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 (між ділянкою громадянина
ОСОБА_12 та громадянина ОСОБА_13)
орієнтованою площею 0.0450 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Являючись згідно
вимог чинного законодавства належним
забудовником, громадянином ОСОБА_11
було розпочато будівництво
індивідуального житлового будинку на
даній земельній ділянці, яка на
сьогоднішній день не являється
вільною, до земель запасу сільської
ради чи районної адміністрації не
відноситься, вилученою від
землекористувача органом місцевого
самоврядування чи органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів не
була. Вважає що до складу спадщини, що
відкрилася на день смерті ОСОБА_11,
ввійшли права та обов'язки забудовника
спірної земельної ділянки АДРЕСА_2, а
неповнолітні позивачі, як спадкоємці
за законом в порядку представлення, в
особі свого законного представника
мають право на набуття (визнання) прав
та обов'язків забудовників та визнання
за ними права на приватизацію
земельної ділянки. Однак, у реалізації
прав та обов'язків на спірну земельну
ділянку позивачам перешкоджає
винесене 48 сесією 6 скликання
Рахівської міської ради Закарпатської
області рішення за № 576 від 11.10.2013 року
"про надання дозволу на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у приватну власність
громадянам та внесення змін у рішення",
згідно якого відповідачці, ОСОБА_10,
надано дозвіл на виготовлення проекту
із землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2 площею 0.0523 га. Вважає, що дане
рішення підлягає скасуванню у
відповідності до ч.1 п.10 ч.2 ст. 16, ч.11 ст. 21
ЦК України. Як вбачається із рішення
органу місцевого самоврядування, яке
оскаржується, відповідачці, ОСОБА_10,
надано дозвіл на виготовлення проекту
із землеустрою щодо посвідчення права
власності на землю, тобто на вільні
землі міської ради, землі які не
перебувають у користуванні громадян чи
не передані у власність. Дані обставини
не відповідають дійсності та
спростовуються доданими до матеріалів
позовної заяви доказами. Вважає, що
позивачі є єдиними спадкоємцями за
законом (за правом представлення) на
майно померлого, ОСОБА_11 та являються
такими, що прийняли спадщину у
встановленому законом порядку та
строки, не відмовилися від її
прийняття, маючи намір оформити
спадкові права та обов'язки з
відповідним оформленням та отриманням
правовстановлюючих документів.
Відсутність правовстановлюючих
документів на незавершене будівництво,
забудову земельної ділянки АДРЕСА_2
унеможливлює отримання позивачами
свідоцтва про право на спадщину за
законом, однак надає їм права у
судовому порядку на визнання за ними
прав та обов'язків забудовників та
визнання права на приватизацію
земельної ділянки у зв'язку із чим
виник цивільно-правовий спір між
позивачами, органом місцевого
самоврядування та громадянкою ОСОБА_10,
як особою, якій на підставі рішення
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на збір техдокументації
щодо посвідчення права власності на
спірну земельну ділянку. На підставі
наведеного просив визнати за ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
особі їхнього законного представника
ОСОБА_1, права та обов'язки забудовників
в порядку спадкування за законом на
недобудований спадковий будинок з
надвірними спорудами та
господарськими будівлями, який
розташований у АДРЕСА_2 після смерті
їхнього дядька ОСОБА_11, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6. Визнати за ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, в особі їхнього законного
представника ОСОБА_1, право на
приватизацію у рівних частинах на
праві спільної часткової власності
земельної ділянки площею 0.0523 га,
виділеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
розташовується за адресою: АДРЕСА_2.
Рішення 48 сесії 6 скликання Рахівської
міської ради Закарпатської області №
576 від 11.10.2013 року "Про надання дозволу
на виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
приватну власність громадянам та
внесення змін у рішення", в частині
надання громадянці ОСОБА_10 дозволу на
виготовлення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2, площею 0,0523 га скасувати.
Судові витрати стягнути в користь
позивачів із відповідачки ОСОБА_10

В судовому засіданні представник
позивачів, ОСОБА_2, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі. В своїх
показах зазначив, що позивачі
прийнявши спадщину на житловий будинок
АДРЕСА_1, який на праві власності
належав спадкодавцю ОСОБА_11, прийняли
спадщину на все спадкове майно, в тому
числі на всі права та обов'язки, які
належали на момент смерті ОСОБА_11
Вважає, що відповідачка ОСОБА_10 не має
жодних прав претендувати на земельну
ділянку виділену ОСОБА_11 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, що розташовується
за адресою: АДРЕСА_2. Копія заповіту
ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 подана
представником відповідача ОСОБА_4, не
являється належним та допустимим
доказом у справі, оскільки
відповідачка та її представник не
надали жодних доказів того, що ОСОБА_10
прийняла спадщину за заповітом. Вважає
безпідставним посилання представника
відповідачки, ОСОБА_4, на ст. 416 ЦК
України. Питання про припинення права
користування земельною ділянкою
потрібно було ставити при житті ОСОБА_11
На підставі наведеного просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачки - ОСОБА_4, у
судовому засіданні позов не визнала.
Вважає, що позовні вимоги не
ґрунтуються на вимогах закону.
Померлий ОСОБА_11 не скористався своїм
правом забудовника, а саме, не
побудував протягом трьох років з
моменту надання начальником Інспекції
ДАБК, ОСОБА_15 дозволу на право
виконання будівельних робіт на
земельній ділянці по АДРЕСА_2, 24 у м.
Рахів, індивідуальний житловий
будинок. Тому у відповідності до ст. 416
ЦК України у ОСОБА_11 припинилося право
користування даною земельною ділянкою
для забудови. Окрім того, дозвіл на
право виконання будівельних робіт не
підписаний самим забудовником, розміри
земельної ділянки, на яку позивачі
просять визнати право на приватизацію
не збігаються з розмірами земельної
ділянки, яка надавалася спадкодавцю
ОСОБА_11 для будівництва та
обслуговування житлового будинку.
Враховуючи те, що позивачами та їхніми
представниками не надано жодного
належного та допустимого доказу, який
би підтверджував позовні вимоги,
просила у задоволенні позову відмовити
у повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого
комітету Рахівської міської ради,
ОСОБА_6 позовні вимоги щодо скасування
рішення органу місцевого
самоврядування не визнала. Вважає що
рішення 48 сесії 6 скликання Рахівської
міської ради Закарпатської області №
576 від 11.10.2013 року "Про надання дозволу
на виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
приватну власність громадянам та
внесення змін у рішення", в частині
надання громадянці ОСОБА_10 дозволу на
виготовлення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2, площею 0,0523 га, видане на
законних підставах, підстав для його
скасування не має.

Представник відповідача Рахівської
державної нотаріальної контори, Кицка
М.М., в судовому засіданні позовні
вимоги визнала. У своїх показах
зазначила, що свідоцтва про право на
спадщину за законом неповнолітнім
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 видано у
відповідності із чинним
законодавством. При видачі даних
свідоцтв державним нотаріусом було
встановлено, що інших спадкоємців на
майно, яке залишилося після смерті
ОСОБА_11 не має. Про існування заповіту
на користь ОСОБА_10, їй, як державному
нотаріусу нічого не відомо. У
спадковому реєстрі відсутня
інформація про реєстрацію заповіту
ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10. Більше того,
громадянка ОСОБА_10 не зверталася до у
встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору,
служби у справах дітей Рахівської РДА,
ОСОБА_16 в судове засідання не з"явився,
надісдав заяву про розгляд справи за
його відсутності. Однак будучи
присутнім у попередньому судовому
засіданні на задоволенні позову не
заперечував, вважає, що задоволення
позовних вимог буде відповідати
інтересам неповнолітніх дітей.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору,
Реєстраційної служби Рахівського РУЮ,
будучи належним чином повідомлений про
розгляд справи, повторно, у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Заяв та
клопотань про відкладення розглядом
справи не подавав.

Заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
перевіривши їх доказами, суд прийшов до
наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Відповідачем у справі
являється особа, діями якої
порушуються права та інтереси
відповідача.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6,
помер громадянин ОСОБА_11, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії 1-ФМ №156453 від ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняттям ними
спадщини або відмови у її прийнятті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив.

Із матеріалів справи та із показів
учасників судового процесу, судом
достовірно встановлено, що спадкоємців
першої черги за законом на спадщину,
яка відкрилася після смерті
громадянина ОСОБА_11 не має.

Стаття 1262 ЦК України зазначає, що у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід, як з боку
батьків, так із боку матері.

Судом встановлено, що громадянин
ОСОБА_17, являвся рідним братом ОСОБА_11,
що стверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_11 серії VІ-УР №306749 від
16 лютого 1965 року, свідоцтвом про
народження ОСОБА_17 серії І-ФМ №431201 від
14 лютого 1971 року та свідоцтвом про
одруження їхніх батьків серії ІІ-АГ
№509176 від 08 березня 1970 року.

З вище наведеного суд констатує, що
громадянин ОСОБА_17 мав би право на
спадщину ОСОБА_11, як спадкоємець другої
черги. Однак, 21.01.2012 року громадянин
ОСОБА_17 помер, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №130476
від 23 січня 2012 року.

Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України
племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка б належала за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
являються дочками нині померлого
ОСОБА_17 та відповідно племінниками
громадянина ОСОБА_11, що стверджується
їхніми свідоцтвами про народження
серії 1-ФМ №0348348 від 07 травня 1998 року та
серії І-ФМ №067998 від 30 жовтня 1999 року.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_11
29.12.2012 року склав заповіт. Відповідно до
заповіту, ОСОБА_11, після своєї смерті,
заповів належний йому фундамент, який
побудований під житловий будинок,
земельну ділянку, яка прилягає під
будівництво житлового будинку, площею
0.045 га і зареєстрована в АДРЕСА_2,
відповідачці ОСОБА_10.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкоємцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачі: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, як
спадкоємці за правом представлення,
прийняли спадщину, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_11, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи №191/213 на майно померлого
ОСОБА_11, яка була оглянута в судовому
засіданні та копії якої містяться у
матеріалах справи.

Інший спадкоємець за заповітом -
відповідачка ОСОБА_10 не надала жодного
належного та допустимого доказу того,
що вона прийняла спадщину за померлим
ОСОБА_11, тому суд приходить до висновку,
що відповідачка втратила право на
спадщину за заповітом, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_11.

З вище наведеного, суд констатує, що
єдиними спадкоємцями всього
спадкового майна, всіх прав та
обов"язкі, що належали спадкодавцю
ОСОБА_11 і неприпинилися внаслідок цого
смерті, являються в порядку
представлення відповідно до ч.3 ст. 1266
ЦК України його неповнолітні
племінники, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, законним
представником яких являється та діє в
їхніх інтересах, їхня мати, ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_11 відкрилася
спадщина на все спадкове майно, що
входило до складу цієї спадщини, в тому
числі на усі права та обов'язки, що
належали ОСОБА_11 на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

У відповідності до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно виданого
01.11.2010 року виконкомом Розтоківської
сільської ради та витягу про державну
реєстрацію прав №27898466 виданого 05.11.2010
року КП "БТІ" Рахівської районної ради,
громадянину ОСОБА_11 належав на праві
приватної власності житловий будинок
№649 у с. Розтоки, Рахівського району
Закарпатської області.

Свідоцтвами про право на спадщину за
законом від 02.12.2013 року (реєстри №№ 2-1090,
2-1091) виданих Рахівською державною
нотаріальною конторою Закарпатської
області, стверджується той факт, що
позивачі: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 оформили свої
спадкові права, як спадкоємці за правом
представлення на житловий будинок №649
у с. Розтоки, Рахівського району
Закарпатської області, що належав
ОСОБА_11.

Також судом встановлено, що 18.12.2000 року
рішенням виконавчого комітету
Рахівської міської ради Закарпатської
області №190 "Про надання дозволу на
будівництво та на виготовлення
виконавчого креслення на будівлі" гр-ну
ОСОБА_11 було надано дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_2 у м. Рахові
Закарпатської області на земельній
ділянці площею 0.045 га і з наступним його
зобов'язанням щодо виготовлення
будівельних паспортів на право
будівництва.

Громадянином ОСОБА_11 на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування 23.04.2001 року було
виготовлено будівельний паспорт на
забудову земельної ділянки №24, по
АДРЕСА_2 у м. Рахові, Закарпатської
області, зареєстрований 04 травня 2001
року під №01169 та отримано в Інспекції
Державного архітектурного контролю
дозвіл від 23.04.2001 року про право
виконання будівельних робіт. До цього
дана земельна ділянка була відведена
ОСОБА_11 в натуру у відповідності до
акту про перенесення в натуру (на
місцевості) меж земельної ділянки від
02.04.2001 року.

Відповідно до проекту забудови
земельної ділянки, розробленого
госпрозрахунковим підрозділом при
відділу містобудування та архітектури
та погодженого головним архітектором
Рахівського району Закарпатської
області. Дана земельна ділянка
розташовується по АДРЕСА_2 у м. Рахів
Закарпатської області, площа якої
становить - 450 м. кв.

Крім того, відповідно до рішення 40
сесії 5 скликання Рахівської міської
ради Закарпатської області № 648 від
12.03.2009 року "Про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки
громадянам та відмови у наданні
дозволу", громадянину ОСОБА_11, надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 (між ділянкою громадянина
ОСОБА_12 та громадянина ОСОБА_13)
орієнтованою площею 0.0450 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Являючись згідно вимог чинного
законодавства належним забудовником,
громадянином ОСОБА_11 було розпочато
відповідне будівництво житлового
будинку на даній земельній ділянці.

Згідно із роз'ясненнями п.8 Постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо
будівництво здійснювалося згідно із
Законом, то в разі смерті забудовника
до завершення будівництва права та
обов'язки, як забудовника, входять до
складу спадщини.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Проаналізувавши вище наведені норми
закону та встановлені обставини, які є
предметом розгляду, суд приходить до
висновку, що до складу спадщини, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_11,
ввійшли також права та обов'язки
забудовника земельної ділянки площею
450 метрів квадратних, яка розташована у
АДРЕСА_2 та недобудований житловий
будинок з господарськими та надвірними
спорудами, які розміщені на даній
земельній ділянці.

Оформлення права на спадщину
регулюється Главою 89 ЦК України,
зокрема статтями 1296, 1297, 1298 ЦК України,
передбачено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину. Спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно. Свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Згідно Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 03.03.2004 року №20/5,
вчинення нотаріальних дій в Україні
покладається на нотаріусів, яків
працюють у державних нотаріальних
конторах, державних нотаріальних
архівах або займаються приватної
нотаріальною діяльністю. Відповідно до
Закону України "Про нотаріат",
Цивільного та Сімейного кодексів
України нотаріуси вчиняють такі
нотаріальні дії: посвідчують правочин
(договори, заповіти, довіреності, тощо),
вживають заходи щодо спадкового майна,
видають свідоцтва про право на
спадщину.

Розділ 22 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, визначає, що на майно, що
переходить за правом спадкування до
спадкоємців, нотаріусом за місцем
відкриття спадщини видається
свідоцтво про право на спадщину, видача
свідоцтва провадиться у строки,
установлені цивільним законодавством
України.

Свідоцтво про право на спадщину
видається на підставі письмової заяви
спадкоємців після закінчення шести
місяців з дня відкриття спадщини, при
переході майна за правом спадкоємства
за заповітом до інших учасників
цивільних відносин свідоцтво про право
на спадщину видається цим особам.
Нотаріус при видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом шляхом
витребування доказів перевіряє: факт
смерті спадкоємця, наявність заповіту,
час і місце відкриття спадщини, склад
спадкового майна, на яке видається
свідоцтво, перевіряє коло осіб, які
мають право на обов'язкову частку в
спадщині.

Таким чином, діючим законодавством
передбачено порядок оформлення
спадкових прав, зокрема отримання
свідоцтва про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України у п. 23
постанови "Про судову практику у
справах про спадкування " від 30 травня
2008 року № 7 роз'яснив, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
встановленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляді не підлягає. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутись до
суду за правилами позовного
провадження.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що відсутність
правовстановлюючих документів на
незавершене будівництво, забудову
земельної ділянки, площею 450 кв.м., яка
розташована по АДРЕСА_2 №24, у м. Рахів
Закарпатської області, унеможливлює
отримання позивачами свідоцтва про
право на спадщину за законом, однак
надає їм права в судовому порядку на
визнання за ними прав та обов'язків
забудовників та визнання права на
приватизацію земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи те, що позивачі:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 являються єдиними
спадкоємцями за законом в порядку
представлення, спадщини, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_11, вони
прийняли у встановленому законом
порядку спадщину, відповідачка ОСОБА_10,
як спадкоємець за заповітом, спадщини
не прийняла, суд вважає, що позовна
вимога позивачів в частині визнання за
ними прав та обов'язків забудовників в
порядку спадкування за законом на
недобудований спадковий будинок з
надвірними спорудами та
господарськими будівлями, який
розташований у АДРЕСА_2 після смерті
їхнього дядька ОСОБА_11 є обґрунтованою
і підлягає задоволенню.

Поряд з цим, позовна вимога про
визнання за позивачами права на
приватизацію у рівних частинах на
праві спільної часткової власності
земельної ділянки площею 0.0523 га,
виділеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
розташовується за адресою: АДРЕСА_2
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи, судом
достовірно встановлено, що до складу
спадщини, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_11 входили права та обов'язки
забудовника земельної ділянки АДРЕСА_2
площею 450 м. кв. (0.0450 га). а не площею 0.523
га, на яку позивачі просять визнати
право на приватизацію.

Також позивачами ставиться вимога про
скасування Рішення 48 сесії 6 скликання
Рахівської міської ради Закарпатської
області № 576 від 11.10.2013 року "Про
надання дозволу на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у приватну власність
громадянам та внесення змін у рішення",
в частині надання громадянці ОСОБА_10,
мешканці АДРЕСА_3 дозволу на
виготовлення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2, площею 0,0523 га.

Відповідно до положень ч.ч.1, 6 статті 118
ЗК України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Разом з тим, громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву про вибір місця розташування
земельної ділянки до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Як вбачається із вище зазначеного
рішення органу місцевого
самоврядування, яке оскаржується,
відповідачці ОСОБА_10 надано дозвіл на
виготовлення проекту із землеустрою,
щодо посвідчення права власності на
землю, тобто на вільні землі міської
ради, землі, які не перебувають у
користуванні громадян чи не передані у
власність. Дані обставини не
відповідають дійсності та
спростовуються доказами, які містяться
у матеріалах справи.

Матеріалами справи, які не спростовані
сторонами, спірна земельна ділянка,
площею 450 квадратних метрів, яка
розташована у АДРЕСА_2 була відведена
для будівництва житлового будинку,
господарських будівель та споруд
громадянину ОСОБА_11, який помер у
травні 2013 року.

Окрім того, згідно акту обстеження
земельної ділянки від 10.12.2013 року,
земельна ділянка АДРЕСА_2 є під
забудовою, являє собою земельну
ділянку площею 0.0537 га, є огородженою
дерев'яним парканом, на території якої
знаходиться недобудований будинок,
господарська будівля (сарай), є
забезпечення водопостачання
(колодязь).

Таким чином, спірна земельна ділянка є
забудованою у відповідності із чинним
законодавством.

У зв'язку із наведеним, суд вважає, що
оскаржуване рішення органу місцевого
самоврядування винесено із порушенням
норм цивільного та земельного
законодавства та порушує право
позивачів, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на
визнання за ними прав та обов'язків
забудовників в порядку спадкування за
законом на недобудований спадковий
будинок з надвірними спорудами та
господарськими будівлями та на
присадибну земельну ділянку, як
спадкоємців за правом представлення
відповідно до положень частини 3 ст. 1266
ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 21 ЦК
України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади АР Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси, а захист цивільних прав
здійснюється в установленому порядку
судом, в тому числі, шляхом визнання
права та визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб (п.п.2,10 ч.2 ст.16 ЦК
України).

Згідно ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що виносити рішення про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність громадянки ОСОБА_10,
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, площею 450
квадратних метрів, яка розташована у
АДРЕСА_2, не мала жодних правових
підстав. Суд вважає в цій частині дане
рішення органу місцевого
самоврядування слід скасувати, як таке,
що винесене з порушенням вимог чинного
законодавства.

Враховуючи, що ухвалою Рахівського
районного суду від 19.12.2013 року було
вжито заходів по забезпеченню позову, а
саме: заборонено Рахівській міській
раді Закарпатської області проводити
роботи з підготовки, посвідчення та
затвердження проекту із землеустрою
щодо відведення у власність ОСОБА_10,
мешканці АДРЕСА_3 земельної ділянки
площею 0.0523 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_2; заборонено Реєстраційній
службі Рахівського районного
управління юстиції Закарпатської
області посвідчувати та видавати
будь-яким особам свідоцтва про права
власності на земельну ділянку площею
0.0523 га, цільовим призначенням якої
являється будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
розташована по АДРЕСА_2, суд на підставі
ч.6 ст. 154 ЦПК України скасовує заходи
забезпечення позову.

Окрім того, з урахуванням задоволення
позову з відповідачки ОСОБА_10, на
користь законного представника
позивачів ОСОБА_1, у відповідності до
ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові
витрати, що складаються з 229.40 гривень
судового збору, сплаченого позивачами
за подання позовної заяві та 114.70
гривень за подання клопотання про
забезпечення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88,
154, 212, 213, 223 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_4 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканкою АДРЕСА_4, в особі
їхнього законного представника ОСОБА_1,
мешканки АДРЕСА_4, права та обов'язки
забудовників в порядку спадкування за
законом на недобудований спадковий
будинок з надвірними спорудами та
господарськими будівлями, який
розташований у АДРЕСА_2 після смерті
їхнього дядька ОСОБА_11, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_4 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканкою АДРЕСА_4, в особі
їхнього законного представника ОСОБА_1,
мешканки АДРЕСА_4, право на
приватизацію у рівних частинах на
праві спільної часткової власності
земельної ділянки площею 450 квадратних
метрів, виділеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
розташовується за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення 48 сесії 6 скликання Рахівської
міської ради Закарпатської області №
576 від 11.10.2013 року "Про надання дозволу
на виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
приватну власність громадянам та
внесення змін у рішення", в частині
надання громадянці ОСОБА_10, мешканці
АДРЕСА_3 дозволу на виготовлення
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_2, площею
0,0523 га скасувати частково, в частині
надання громадянці ОСОБА_10, мешканці
АДРЕСА_3 дозволу на виготовлення
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_2, площею 450
квадратних метрів.

Стягнути з ОСОБА_10, мешканки АДРЕСА_3 в
користь ОСОБА_1 судові витрати в
розмірі 344 гривні 10 копійок.

Заходи забезпечення позову вжиті
відповідно до ухвали суду від 19.12.2013
року - скасувати.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через
Рахівський районний суд. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Марусяк М.О.

З оригіналом вірно

Суддя Рахівського районного суду:
Марусяк М.О.