АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/4387/14
Головуючий 1 інст. - Єлізаров
Доповідач - Шаповал Н.М.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів:
Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 01 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору позики як удаваної
угоди, визнання факту регулювання
відносин між сторонами за правилами
щодо договору підряду, визнання
недійсним фактично укладеного
договору підряду, витребування майна з
чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ФОП ОСОБА_4, ФОП
ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору позики як удаваної
угоди, визнання факту регулювання
відносин між сторонами за правилами
договору підряду, визнання недійсним
фактично укладеного договору підряду,
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
вказував, що 27 червня 2012 року між ним та
ОСОБА_2 був укладений договір позики,
відповідно до якого останній надав
йому у борг грошові кошти у сумі 159 850
грн. строком до 15 липня 2012 року. Вважає,
що вказаний договір є недійсним,
оскільки укладений сторонами для
приховання іншого правочину - договору
підряду, який є недійсним через
наявність дефекту змісту та форми. Так,
у грудні 2011 року він з відповідачем ФОП
ОСОБА_2 уклав усний договір підряду, за
яким він, як підрядник, зобов'язався в
строк до 15 червня 2012 року виконати
роботи щодо виготовлення виробничого
комплексу, а ОСОБА_2, як замовник,
зобов'язався прийняти та оплатити
виготовлений виробничий комплекс. Ціна
договору підряду склала 275 000 грн., які
ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати йому
поетапно, шляхом внесення авансових
платежів. В обумовлений договором
підряду строк він не встиг закінчити
роботи щодо виготовлення виробничого
комплексу в цілому, виготовлено лише
одну з його основних елементів
вартістю на 151 850 грн. Після цього, 27
червня 2012 року сторони усно домовились
про продовження строку дії договору
підряду до 15 липня 2012 року, сума
авансових платежів на той день склала
159 850 грн. Так, 27 червня 2012 року була
сторонами підписана розписка про
отримання у борг грошових коштів у сумі
159 850 грн. Надалі зобов'язання за
договором підряду ним виконані з
урахуванням того, що ОСОБА_2 відмовився
від фінансування другого елементу
виробничого комплексу - сушарки, тому
він повернув відповідачу кошти
отримані за неї у розмірі 8 000 грн.
Вищевказані договори позики вважає
недійсними та такими, що суперечать
інтересам держави та суспільства.

Тому, з урахуванням уточнених позовних
вимог, ОСОБА_3 просив суд визнати
недійсним договір позики від 27 червня
2012 року, укладений між ним та ОСОБА_2, як
такий, що укладений з метою приховання
іншого правочину та є удаваним
правочином; визнати, що відносини між
сторонами регулюються правилами
договору підряду (між ОСОБА_3 з однієї
сторони у якості підрядника, та
фізичними особами-підприємцями ОСОБА_2,
ОСОБА_4 з іншої сторони , які діяли в
якості замовників); визнати недійсним
договір підряду, який був насправді
укладений між сторонами; витребувати з
чужого незаконного володіння у
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 прес
для виготовлення паливних брикетів,
який той отримав 27 червня 2012 року
згідно накладної від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4; стягнути з
відповідачів на його користь судові
витрати.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 01 квітня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
недійсним договір позики від 27 червня
2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
як такий, що укладений з метою
приховання іншого правочину та є
удаваним правочином. Визнано, що
договірні правовідносини між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 регулюються правилами договору
підряду, який було укладено між ОСОБА_3
з однієї сторони, який діяв у якості
підрядника та ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 з
іншої сторони, які діяли у якості
замовників. Стягнуто солідарно з ФОП
ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 на користь позивача
судовий збір в розмірі 1518,50 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі,
судові витрати, пов'язані зі справою,
покласти на позивача.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6
заперечував проти апеляційної скарги,
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 повторно до суду
апеляційної інстанції не з»явилися,
про час і місце слухання справи
повідомлені належним чином, про що
свідчать повідомлення про отримання
ними судових повісток.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
слухання справи, не перешкоджає
розглядові справи.

З урахуванням розумних строків
розгляду справи судом апеляційної
інстанції, судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у їх
відсутність.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
договір позики є недійсним, оскільки
він укладений з метою приховання
договору підряду, який сторони
насправді уклали.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до ч.1 ст. 627 Цивільного
кодексу України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року № 9, за удаваним
правочином (ст. 235 ЦК) сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. Для визнання правочину
удаваним слід мати на увазі, що обидві
сторони договору діяли свідомо для
досягнення якоїсь особистої користі,
їх дії направлені на досягнення інших
правових наслідків і приховують іншу
волю учасників угоди. Наміру однієї
сторони на укладення удаваної угоди
недостатньо.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 27 червня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
був укладений договір позики,
відповідно до якого останній отримав у
борг 159 850 грн., що еквівалентно 20 000
доларів США строком повернення до 15
липня 2012 року (а.с. 7, 8).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обовязків.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобовязується повернути позикодавцеві
таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості. Договір позики
є укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобовязаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 13 березня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 159 860 грн. боргу за
договором позики, 30 220,11 грн. - 50% річних
від прострочення боргу, 2 205 961 грн. -
штраф у розмірі 10% від суми позики, та
сплачений судовий збір у розмірі 3 219
грн., а всього - 2 399 260,11 грн. (а.с.42).

За змістом ст.837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.843 ЦК України у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення. Ціна
роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Згідно ст.854 ЦК України, якщо договором
підряду не передбачена попередня
оплата виконаної роботи або окремих її
етапів, замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Колегія суддів не може погодитись з
висновком суду першої інстанції про
доведеність позивача про укладення між
сторонами в усній формі договору
підряду.

Частиною 1 статті 218 ЦК України
передбачено, що заперечення однією зі
сторін факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Таким чином, суд першої інстанції
необґрунтовано прийшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами законодавства.

Судова колегія, перевіряючи законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, визнає, що рішення судом
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для його
скасування з ухваленням апеляційною
інстанцією нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч. 1
ст. 309, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору позики як удаваної
угоди, визнання факту регулювання
відносин між сторонами за правилами
щодо договору підряду, визнання
недійсним фактично укладеного
договору підряду, витребування майна з
чужого незаконного володіння -
залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
сплачений судовий збір за подачу
апеляційної скарги у розмірі 759, 25 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: