АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/846/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2-4815/11
Категорія: договірні
Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного Акціонерного товариства
«ОТП Банк» на рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 27
листопада 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

06 травня 2011 позивач звернувся до суду з
позовом в якому, з урахуванням уточнень
позовних вимог, просив суд стягнути
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
заборгованість за кредитним договором
№ МЬ-702/731/2008 від 07 березня 2008 року у
розмірі 1 071 668, 96 грн., з яких: 900 473, 70 грн. -
заборгованість за кредитом; 141389, 27 грн.
грн. - заборгованість за нарахованими
та несплаченими відсотками за
користування кредитом за період з
07.09.2009 року по 05.05.2011 рокуу включно; 29 805,
99 грн. - пені за прострочення виконання
зобов'язань за Кредитним договором за
період з 07 вересня 2009 року по 27 січня 2010
року та судові витрати у справі та
звернути примусове стягнення на
нерухоме майно, що є предметом іпотеки
за договором іпотеки, а саме на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 та судові
витрати у справі.

ПАТ «ОТП Банк» просить суд встановити
спосіб реалізації предмету іпотеки за
договором іпотеки № РМЬ-702/731/2008 від 07
березня 2008 року, шляхом застосування
процедури продажу, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку» з
наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх
повноважень продавця, у тому числі,
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість, здійснення будь-яких
платежів за продавця, отримання
будь-яких необхідних документів,
довідок, витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно в органах
державної влади, місцевого
самоврядування, нотаріату, тощо; на
період до реалізації предмету іпотеки
за рішенням суду передати зазначене
майно в управлінні ПАТ «ОТП Банк» , з
наданням права заміни замків,
охоронних пристроїв та обладнання,
отримання в будь-яких установах,
підприємствах та організаціях
незалежно від форм власності,
нотаріусів, будь-яких документів,
необхідних для здійснення управління
предметом іпотеки за рішенням суду,
укладення, зміни, розірвання договорів
найму (оренди) предмету іпотеки,
управління майном, зберігання, охорони
майна та отримання орендних, будь-яких
інших платежів за користування
предметом іпотеки з направленням їх на
погашення заборгованості за Кредитним
договором.

Свої позовні вимоги ПАТ «ОТП
Банк» обгрунтувує тим, що 07.03.2008 між ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № МЬ-702/731/2008 згідно з
умовами якого, відповідач отримала у
Банку кредит у розмірі 98 431,00
Швейцарських франків строком по 07.03.2037
року, зі сплатою процентів у порядку та
розмірах, встановлених у кредитному
договорі. В якості забезпечення
виконання зобов'язань перед Банком за
вказаним кредитним договором між ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений
договір поруки № 8К.-702/731/2008 від 07.03.2008
року , згідно до умов якого ОСОБА_5
зобов»язалась забезпечувати повне і
своєчасне виконання зобов'язань ОСОБА_4
перед позивачем по кредитному
договору.

Позивач зазначає, що зобов»язання
за вказаним кредитним договором також
були забезпечені укладеним між ОСОБА_4
та Банком іпотечного договору № PML
702/731/2008 від 07.03.2008 року, а наявність
простроченої заборгованості віповідно
до умов якого, є підставою для
звернення стягнення на таке майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_1,

Позивач також зазначає, що в
подальшому йому стало відомо про
відчуження предмету іпотеки в
процедурі банкротства ФОП ОСОБА_4 без
відома та згоди іпотекодержателя
ОСОБА_7 , а згодом відчуження вказаної
квартири , на підставі договору
купівлі-продажу - ОСОБА_6 Посилаючись на
ст. 23 Закону Укгаїни «Про іпотеку»
позивач вимагає звернення стягнення на
предмет іпотеки, право на який отримав
новий власник.

У судовому засіданні представник
позивача вказані позивні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні суду першої
інстанції позов не визнав в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки, просив суд в цій частині
відмовити позивачу у задоволенні
позову. Свої заперечення обґрунтовував
тим, що 25.07.2011 року ОСОБА_6 уклала з
ОСОБА_7 договір купівлі-продажу
квартири, що розташована за вказаною
адресою який було нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом та на
час оформлення договору
купівлі-продажу спірна квартира в
реєстрі обтяжень не перебувала.
Представник відповідача також
зазначав ,що згідно до п .8 ст. 346 ЦК
України передбачено, що припинення
права власності шляхом звернення
стягнення на майно можливе за
зобов'язаннями власника. Відповідач
ОСОБА_6 не має жодних зобов'язань перед
АТ «ОТП Банк», тому вимоги позивача
щодо звернення стягнення на майно, яке
на законних підставах належить
відповідачу є безпідставними.
Представник відповідача також
зазначив, що ОСОБА_6 не передавала в
іпотеку належну їй на праві власності
квартиру, для забезпечення виконання
власного зобов'язання або зобов'язання
ОСОБА_4 або іншої особі, не є боржником
або майновим поручителем у
правовідносинах між позивачем та
ОСОБА_4, тому вона не може вважатися
іпотекодавцем в розумінні ст.1 Закону
України «Про іпотеку» та перехід права
власності на зазначену квартиру
житлові від ОСОБА_7 до ОСОБА_6 на
підставі договору купівлі-продажу не
може мати передбачених ст. 23 Закону
України «Про іпотеку» наслідків для
ОСОБА_6, оскільки відповідна норма
закону визначає наслідки переходу
права власності на предмет іпотеки до
іншої особи саме від іпотекодавця до
правонаступника. Відповідно до ст. 4
Закону України «Про іпотеку» обтяження
нерухомого майна іпотекою підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому законодавством. У разі
недотримання цієї умови іпотечний
договір є дійсним, але вимога
іпотекодержателя не набуває
пріоритету відносно зареєстрованих
прав чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно. За таких
обставин вимога позивача щодо
ззернення стягнення на предмет іпотеки
не набуває пріоритету відносно
зареєстрованих в законному порядку
прав відповідача, як власника
вищезазначених житлових приміщень
щодо володіння, користування,
розпорядження майном.

Представник відповідача також
зазначив, що ОСОБА_4 втратила право
власності на спірну квартиру в порядку
ЗУ «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
тобто в порядку виконання рішення суду,
у зв»язку з чим ОСОБА_6 є добросовісним
набувачем спірної квартири.

Суд першої інстанції розглянув
справу за відсутності відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Дзержинського районного
суду м.Харкова від 27 листопада 2013 року
позовні вимоги позивача задоволені
частково . Суд стягнув солідарно з
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь позивача зазначену
заборгованість за кредитним договором
та вирішив питання щодо розподілу
судових витрат у справі. В задоволенні
іншої частини позовних вимог позивачу
відмовив.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати вказане
рішення суду першої інстанції в
частині відмови Банку в задоволення
позовних вимог та в цій частині
ухвалити нове рішення, яким в рахунок
погашення заборгованості за вказаним
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором № РМЛ 702/731/2008 від
07.03.2008 року на квартиру яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та встановити
спосіб реалізації предмету іпотеки,
встановлений ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» з наданням Банку всіх
повноважень продавця, у тому числі
отримання дублікатів правоустановчих
документів на нерухомість, здійснення
будь-яких платежів за продавця,
отримання будь-яких необхідних
документів, довідок, витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно в
органах державної власті, місцевого
самоврядування тощо. В іншій частині
рішення суду залишити без змін. Доводи
апеляційної скарги обгрнутовує
неправильним застосуванням судом
першої інстанції норм матеріального
права.

При цьому апелянт не заперечуючи того
факту, що продаж спірної квартири
ОСОБА_7 було здійснено ліквідатором ФОП
ОСОБА_4 ОСОБА_11 в межах ліквідаційної
процедури, однак зазначає, що вказане
не узгоджується з приписом ст.ст.1, 26, 48
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ст. ст. 1, 7, 23
Закону «Про іпотеку», ст. 27 Закону
України «Про Заставу».

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з»явились, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сторонами в
апеляційному порядку не оскаржується,
а тому його законність та
обгрунтованість в цій частині, судом
апеляційної інстанції не
перевіряється.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позовних вимог в частині звернення
стягнення на зазначену вище квартиру,
суд першої інстанції , посилаючись на
те, що її відчуження відбулося
примусово, у відповідності з
процедурою банкрутства, передбаченої
спеціальним законом , виходив з
відсутності підстав для звернення
стягнення на вказану квартиру.

При цьому судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 07.03.2008 між ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № МЬ-702/731/2008 згідно з
умовами якого, відповідач отримала у
Банку кредит у розмірі 98 431,00
Швейцарських франків строком по 07.03.2037
року, зі сплатою процентів у порядку та
розмірах, встановлених у кредитному
договорі. В якості забезпечення
виконання зобов'язань перед Банком за
вказаним кредитним договором між ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено
іпотечний договір № PML 702/731/2008 від
07.03.2008 року, за умовами якого в разі
прострочення виконання зобов»язань
Банк має право на звернення стягнення
на іпотечне майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.7-11,41-43).

Матеріали справи свідчать про те,
що постановою господарського суду від
07 липня 2010 року , яка на теперішній час є
чинною, СПДФО ОСОБА_4 визнано банкрутом
відкрито ліквідаційну процедуру та
скасовані арешти , що накладені на
майно боржника, інші обмеження щодо
розпорядженням майном боржника та
призначено ліквідатора арбітражного
керуючого ОСОБА_11 ( т.2 а.с. 11-15).

Як свідчать матеріали справи спірна
квартира була вилучена з обтяжання на
підставі зазначеної постанови
Московського ВДВС ХМУЮ від 17.12.2010 року,
та за договором купівлі-продажу від
17.12.2010 року , укладеного між
ліквідатором банкрута СПДФО ОСОБА_4,
ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 за
реєстровим № 373 , була продана в
процесі ліквідаційної процедури на
підставі протоколу аукціону ,
проведеного товарною біржею « Біржа з
реалізації майна у процедурі
банкрутства від 25.08.2010 року ( т.2 а.с. 2, 8,
16-27).

Згідно до договору купівлі-продажу від
25.07.2011 року, укладеного між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 , посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_13 за реєстровим
№ 2023 , зазначена квартира була
придбана відповідачем ОСОБА_6 ( т.1
а.с.238-239) та вказане право власності
зареєстроване за нею КП»Харківське
міське бюро технічної інвентаризації
21.10.2011 року( т.1 а.с.88).

Вказані обставини справи свідчать про
те, що первісно спірне майно, що було
предметом іпотеки за договором
іпотеки, відчужено в процесі
ліквідаційної процедури боржника.

При цьому матеріали справи не містять
доказів того, що заборона на відчуження
спірної квартири після зняття арешту
в процесі ліквідаційної процедури,
поновлювалась.

В правових позиціях, викладених в
постанові Верховного Суду України № 6-58
від 26 червня 2013 року зазначено, що
згідно зі статтею 5 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
(у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України. З дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника ( пункт 6 частини першої статті
23 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ), при цьому
згоди іпотекодержателя на відчуження
предмета іпотеки за договором, що
укладається під час ліквідаційної
процедури боржника, яка здійснюється в
межах справи про банкрутство,
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника» непередбачено . Крім цього в
зазначеній постанові Верховний суд
зазначає на вимоги частини другою
статті 388 ЦК України , якою передбачено,
що майно, не може бути витребувано від
набувача, якщо воно було продане у
порядку, установленому для виконання
судових рішень.

Згідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
вказане судове рішення Верховного Суду
України , яке прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ,одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов»язковим для
всіх судів України

Зазначені вище обставини справи також
свідчать про те, що відповідач ОСОБА_6 у
встановлено законом порядку набула
право власності на спірну квартиру .

У відповідності ж до вимог п.8 ч.1 ст. 346
ЦК України таке право власності
припиняється в разі звернення
стягнення на майно за зобов»язаннями
її як власника.

При цьому судом першої інстанції
встановлено , підтверджено наявними у
справі доказами та вказаний факт
позивачем не заперечується, що
відповідач ОСОБА_6 будь-яких
зобов»язань перед позивачем не має та
у будь-яких правовідносинах з
позивачем не перебувала та не
перебуває.

З огляду на наведене суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача
щодо звернення стягнення на спірну
квартиру , не обґрунтовано не
застосував до виниклих між позивачем
та відповідачем ОСОБА_6 правовідносин
ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та
ст. 27 Закону України «Про заставу».

Доводи, викладені представником
позивача в апеляційній скарзі,
вказаних висновків суду не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України ,судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
Акціонерного товариства «ОТП Банк»
відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції надирає законної сили х
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :