Справа № 466/4339/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/6872/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 23 вересня 2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_4 про визнання
протиправною та скасування постанови
державного виконавця,-

в с т а
н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із скаргою, в якій просив визнати
неправомірною та скасувати постанову
державного виконавця Личаківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 12.06.2014 року по виконавчому
провадженню №43625940.

Свою вимогу обґрунтовував тим, що він є
боржником у вказаному виконавчому
провадженні, яке було відкрито
постановою державного виконавця
названого відділу від 12.06.2014 року. Цього
ж дня державним виконавцем було
винесено постанову про арешт майна
боржника, яку боржник вважає
неправомірною, оскільки порушені його
права, так як він в добровільному
порядку згідний був сплатити
заборгованість за виконавчим
документом, про що 24.06.2014 року подав
заяву у названий відділ ДВС.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 23.09.2014 року скаргу
ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано постанову державного
виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ від
12.06.2014 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню №43625940.

Ухвалу суду оскаржила стягувач ОСОБА_2
в особі свого представника ОСОБА_3,
просить її скасувати з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права і постановити
нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні скарги ОСОБА_4

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
31.03.2014 року Апеляційний суд Львівської
області залишив без змін рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 19.11.2013 року, а тому саме з
цього моменту у боржника виник
обов»язок сплатити в користь стягувача
277782 грн. 50 коп. Однак, боржник
добровільно рішення суду не виконав, а
тому 05.06.2014 року стягувач звернулась із
заявою до Личаківського ВДВС ЛМУЮ про
примусове виконання рішення суду і
12.06.2014 року державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №43625940. На
підставі заяви стягувача в цей же день
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження,
відповідно до якої, було накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику, в межах суми звернення
стягнення. Апелянт вважає, що державний
виконавець діяв відповідно до закону
та в межах своїх повноважень і жодних
прав чи інтересів боржника не порушив.
Зазначає, що боржник лише частково
виконав рішення суду, а саме, сплатив у
користь стягувача 113000 грн. без сплати
виконавчого збору у сумі 16478 грн. 25 коп.
На думку апелянта, поки існує заборона
на відчуження майна, то боржник
частково виконує рішення суду, а як
тільки вона буде скасована, гарантій
для стягувача, що рішення буде виконано
в повному обсязі, немає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони стягувача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
боржника, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

З матеріалів справи встановлено, що
16.05.2014 року Шевченківським районним
судом м.Львова видано виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2
277782 грн. 50 коп. компенсації вартості 1/2
частини земельної ділянки площею 0,0616
га в смт.Брюховичі з розташованою на
ній незавершеною будівництвом
спорудою (сукупністю будівельних
матеріалів), відповідно до рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 19.11.2013 року, яке набрало
законної сили 31.03.2014 року (а.с.9).

На підставі заяви стягувача ОСОБА_2
(а.с.10), 12.06.2014 року державним виконавцем
Личаківського ВДВС ЛМУЮ Дробним А.М.
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
вказаного вище виконавчого листа (а.с.11)
та постанову про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження у межах суми звернення
стягнення - 277782 грн. 50 коп. (а.с.11 зворот).

Названі вище постанови 13.06.2014 року було
рекомендованою кореспонденцією
відправлено на зазначену у виконавчому
листі адресу місця проживання боржника
(а.с.12).

У відповідності до ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов»язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії,
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом, в межах наданих йому прав.

У відповідності до ч.2 ст.25 Закону, за
заявою стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься постанова.

Таким чином, норма ч.2 ст.25 Закону
України «Про виконавче провадження»
дозволяє державному виконавцю
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження, а
не лише після спливу строку на
самостійне виконання боржником
рішення суду, накласти арешт на майно
та кошти боржника.

Враховуючи названі вище норми закону
та наявність заяви стягувача про
накладення арешту на майно боржника
одночасно з відкриттям виконавчого
провадження, у державного виконавця
були всі визначені законом підстави
для винесення 12.06.2014 року постанови про
арешт майна боржника.

Доводи боржника ОСОБА_4 про порушення
оскаржуваною постановою його прав є
безпідставними, оскільки арешт на
майно боржника державним виконавцем
накладено лише в межах суми стягнення.

Суд першої інстанції, задовольняючи
скаргу боржника ОСОБА_4, названих вище
вимог Закону не врахував і дійшов
помилкового висновку про незконність
постанови державного виконавця від
12.06.2014 року про арешт майна боржника, а
тому оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України з постановленням апеляційним
судом нової ухвали про відмову у
задоволенні вказаної вище скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.2, 313, 315, 317, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 23 вересня 2014 року
скасувати і постановити нову ухвалу,
якою у задоволенні скарги ОСОБА_4
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.