Справа № 369/403/14-ц
Провадження № 2/369/845/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, отриманих у зв»язку з
поверненням пайового внеску,
У січні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів,
отриманих у зв»язку з поверненням
пайового внеску, посилаючись на те, що 22
грудня 2007 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Оболонського районного
управління юстиції м. Києва було
зареєстровано шлюб, про що видано
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 22
13 жовтня 2009 року даний шлюб було
розірвано. Дітей від шлюбу вони не
мають. Натомість, з моменту розірвання
шлюбу вона і ОСОБА_2 продовжували
проживати у фактичних сімейно-шлюбних
відносинах, спільно вели господарство
і мали спільний бюджет, спільно
користувалися майном. Дані обставини
встановлені рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 липня 2013 року,
зокрема, визнано факт проживання у
фактичних сімейно-шлюбних відносинах
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в період з 14 жовтня 2009
року по 01 травня 2013 року.
Під час спільного проживання однією
сім»єю у листопаді 2009 року ОСОБА_2
вступив до Житлово-будівельного
кооперативу «Будівельне об»єднання-3»
і за спільні кошти з нею сплатив перший
доларів США, в свою чергу ЖБК визначив
порядок сплати іншої суми розстрочки в
Таким чином, вона і ОСОБА_2, який є
членом кооперативу, вже мали спільну
квартиру, яка була виплачена за спільні
кошти подружжя з сімейного бюджету, але
дана квартира була використана в
якості пайового внеску для придбання
більшої квартири, і продовжували
виплати за неї, а тому право власності
на дану квартиру належало кооперативу,
та не могло бути зареєстроване на неї у
встановленому законом порядку.
Як вже було зазначено, вона і
ОСОБА_2 мали спільний пайовий внесок.
Дана квартира (пай) знаходились у
будинку житлово-будівельного
кооперативу «Будівельне об»єднання-3»
за адресою: АДРЕСА_1. Сума даного паю
складає 324 440 грн., що підтверджується
копією довідки № 2407/4 від 24 липня 2013
року. Зобов»язання по виплаті пайових
внесків на придбання квартир у
власність виконувалось за спільні
кошти із сімейного бюджету. Оскільки
сплата даного пайового внеску
здійснювалась за спільні кошти її і
ОСОБА_2 з їх спільного сімейного
бюджету, то згідно зі ст. 60, ч. 1 ст. 70
Сімейного кодексу України вона має
право на ? частину паю.
Їй також достовірно відомо, що на
даний час ОСОБА_2 не має ніякого
відношення до кооперативу «ЖБК
«Будівельне об»єднання-3», і він 16
вересня 2013 року написав заяву про
повернення пайового внеску з
кооперативу, що є спільною сумісною
власністю, та написав заяву про вихід з
кооперативу 23 вересня 2013 року. З
наданої інформації ЖБК «Будівельне
об»єднання-3» паєнакопичення було
повернуто ОСОБА_2 в розмірі 100%, і на
підтвердження цього існують видаткові
касові ордери № 119, 123, 124, 125.
Оскільки ОСОБА_2 вступив до
житлово-будівельного кооперативу під
час перебування у фактичних
шлюбно-сімейних відносинах з нею, та
сплачував пайові внески із сімейного
бюджету, які склали 324 440 грн., та він
отримав дані кошти в повному обсязі, то
згідно вимог ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного
кодексу України вона має право на ?
частину даних коштів. Так як її права
щодо паю були порушені, то вона просила
розділити грошові кошти, отримані
ОСОБА_2 від повернення пайового внеску
кооперативу, що був сплачений під час
проживання у фактичних сімейно-шлюбних
відносинах, з урахуванням рівності
часок осіб у спільній сумісній
власності, і ? частина отриманих ОСОБА_2
грошових коштів пайового внеску, що
належить їй, складає 162 220 грн..
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь
162 220 грн., що становить ? частину коштів,
отриманих з повернення пайового
внеску, який сплачувався за спільні
кошти з сімейного бюджету під час
перебування у фактичних
шлюбно-сімейних відносинах.
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав і
просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з»явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки представник позивача в
судовому засіданні не заперечував
проти заочного розгляду справи, а
відповідач належним чином
повідомлявся судом про дату, час і
місце розгляду справи, суд вважав за
можливе провести заочний розгляд
справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з"ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
докази, дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав та
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що з 22 грудня 2007 року
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб, виданого Відділом реєстрації
актів цивільного стану Оболонського
районного управління юстиції м. Києва
від 22 грудня 2007 року серії НОМЕР_1.
13 жовтня 2009 року з/а № 768 Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва зареєстровано
розірвання шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2.
Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
липня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Обслуговуючий кооператив «ЖБК
Будівельне об»єднання-3» про
встановлення факту проживання у
фактичних шлюбно-сімейних відносинах
та визнання права власності на ? частку
квартири в житлово-будівельному
кооперативі і надання її у володіння та
користування, позов задоволено
частково, і встановлено факт
проживання у фактичних сімейно-шлюбних
відносинах ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в період з 14
жовтня 2009 року по 01 травня 2013 року. В
решті позову відмовлено. Рішенням суду
було встановлено, що спірна квартира до
даного часу належить кооперативу,
сторони не є її власниками, і суду було
надано докази лише того, що сторони
проживають разом, ведуть спільне
господарство і після розірвання шлюбу,
і дана квартира до даного часу належить
кооперативу, позивач і відповідач не
мають правовстановлюючого документу
на спірну квартиру.

З витягу з протоколу № 52 загальних
зборів членів Обслуговуючого
кооперативу «ЖБК «Будівельне
об»єднання-3» від 23 вересня 2013 року
вбачається, що загальними зборами
кооперативу вирішено повернути
асоційованому члену кооперативу
ОСОБА_2 пайовий внесок в повному обсязі,
виключено з числа асоційованих членів
кооперативу ОСОБА_2 на підставі заяви
від 23 вересня 2013 року, виключено зі
списків асоційованих члені
кооперативу ОСОБА_2 на підставі заяви
від 23 вересня 2013 року.

Згідно наявних у справі копій
видаткових касових ордерів ОК ЖБК
«Будівельне об»єднання-3» від 01 жовтня
2013 року, від 05 жовтня 2013 року, від 06
жовтня 2013 року повернуто пайовий
внесок ОСОБА_2 згідно заяви від 16
вересня 2013 року відповідно в сумі 20488
грн., 141220 грн., 141220 грн., та 07 жовтня 2013
року повернуто ОСОБА_2 пайовий внесок
згідно протоколу від 23 вересня 2013 року
№ 52 в сумі 42000 грн..

Відповідно до вимог ст. 74 СК України
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім»єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об»єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 СК України.

Згідно вимог ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку, доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

За правилами ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

З наявних у справі доказів, які за
клопотанням представника позивача
ОСОБА_1 витребувані судом у
Обслуговуючого кооперативу «ЖБК
«Будівельне об»єднання-3», були надані
суду копія з витягу з протоколу № 52
загальних зборів членів
Обслуговуючого кооперативу «ЖБК
«Будівельне об»єднання-3» від 23 вересня
2013 року, копія заяви ОСОБА_2 про
виключення його з обслуговуючого
кооперативу «ЖБК» «Будівельне
об»єднання-3» від 23 вересня 2013 року,
копії видаткових касових ордерів ОК
ЖБК «Будівельне об»єднання-3» від 01
жовтня 2013 року, від 05 жовтня 2013 року, від
06 жовтня 2013 року, від 07 жовтня 2013 року.

Однак, позивачем ОСОБА_1 і її
представником суду не надано було
доказів, що пай був внесений позивачем
і відповідачем у період їх сумісного
проживання за рахунок спільних коштів,
або ж за особисті кошти позивача
ОСОБА_1, що могло б бути підставою для
виплати належної їй частки в
паєнагромадженні.

Як зазначала позивач ОСОБА_1 у позовній
заяві, що оскільки ОСОБА_2 вступив до
житлово-будівельного кооперативу під
час перебування у фактичних
шлюбно-сімейних відносинах з нею, та
сплачував пайові внески із сімейного
бюджету, які склали 324 440 грн., та він
отримав дані кошти в повному обсязі, то
згідно вимог ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного
кодексу України вона має право на ?
частину даних коштів.

Однак позивачем і представником
позивача суду не надано було доказів,
що ОСОБА_2 сплачував пайові внески із
сімейного бюджету саме в період
перебування його з ОСОБА_1 у фактичних
шлюбно-сімейних відносинах. В
матеріалах справи наявні є лише докази,
а саме копії видаткових касових
ордерів про повернення пайового внеску
ОСОБА_2 у жовтні 2013 року. Однак, доказів
про конкретний період часу, за який
відбувалось паєнагромадження і
внесення паю в житлово-будівельний
кооператив, позивач суду не надав.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі
докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України, суд дійшов висновку, що
позивачем ОСОБА_1 відповідно до вимог
ст. 60 ЦПК України не доведено і не
надано суду доказів в обгрунтування
заявлених позовних вимог про стягнення
з відповідача грошових коштів,
отриманих у зв»язку з поверненням
пайового внеску, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК, ст. ст. 60, 69, 70, 74
СК України, 3, 60, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
отриманих у зв»язку з поверненням
пайового внеску, відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.