Провадження №2/522/45/14
Cправа № 522/264/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси у
судді Домусчі Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та поділ майна, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу та поділ майна,
Позивачка звернулася в січні 2014 року до
Приморського районного суду м.Одеси з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В процесі розгляду справи надала заяву
про збільшення позовних вимог та
просила розірвати шлюб між нею та
відповідачем ОСОБА_2 та виділити їй
квартиру, загальною площею 110 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1, вартістю 323000 грн.,
виділити відповідачу ОСОБА_3
автомобіль BMV 750І, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2,
відповідача на її користь судові
В обґрунтування своєї позовної заяви
вказує, що 19.08.2001 року вона уклала з
ОСОБА_2 шлюб. Від шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
проживають з нею. У спільному шлюбі
сторони прожили 12 років, вели спільне
господарство та будували міцні сімейні
відносини. Нажаль останній рік вони не
можуть як сім'я проживати разом
виконувати сімейні обов'язки, спокійно
вирішувати навіть нескладні поточні
проблеми, постійні сварки та скандали
неодноразово відбувалися в
присутності їхніх неповнолітніх дітей.
На даний час проживають окремо,
спільного господарства не ведуть та
подальшого сенсу підтримувати сімейні
відносини немає. Під час шлюбу придбано
майно, що належить сторонам на праві
спільної сумісної власності, а саме
квартира, загальною площею 110 кв.м., за
адресою АДРЕСА_1, вартістю 323000 грн., та
автомобіль BMV 750І, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2,
грн. Згоди про добровільний поділ майна
не досягнуто. Приймаючи до уваги
інтереси двох неповнолітніх дітей, які
залишаються з нею, вважає за можливе
відступити від принципу рівності
часток подружжя і виділити їй частину
із спільного майна - квартиру,
загальною вартістю 323000 грн. за адресою
за адресою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_6, якій діє на
підставі довіреності від 13.01.2014 року,
збільшили позовні вимоги та просили
розірвати шлюб між сторонами, після
розірвання шлюбу залишити прізвище
«ОСОБА_1». Також просили поділити майно,
яке придбано в період шлюбу з
урахування часток дітей, а саме визнати
право власності за позивачкою на
квартиру, а право власності на
автомобіль визнати за відповідачем, та
стягнути судові витрати. У задоволенні
зустрічного позову просили відмовити.
При цьому позивачка також пояснила
суду, що однією з підстав розірвання
шлюбу є постійні зради відповідача.
Також позивачка пояснила, що почуття
взаємоповаги між нею та відповідачем
втрачено, вони з відповідачем
проживають окремо з листопада 2013 року,
діти проживають з нею, відповідач надає
в добровільному порядку аліменти на
утримання дітей у розмірі біля 1000
доларів США щомісячно проте, це є
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7, якій діє на
підставі довіреності від 07.02.2014 року, в
судовому засіданні позов визнав
частково, просив шлюб між сторонами
розірвати, в іншій частині позову
ОСОБА_1 відмовити. Зустрічний позов
просив задовольнити, поділити спільне
майно та визнати право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 та на ?
частину автомобіля «БМВ» за ОСОБА_1 та
визнати право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 та на ? частину
автомобіля «БМВ» за ОСОБА_2
При цьому пояснив, що відповідач бажає
якщо ним буде отримана 1/2 частина
квартири за рішенням суду, подарувати
вказану частину квартири своїм дітям,
так як квартира була придбана за
Відповідач по первісному позову та
позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явився, надав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність у зв'язку з робочим
відрядженням. В минулих судових
засіданнях ОСОБА_2 не заперечував проти
розірвання шлюбу та підтримав позовні
вимоги викладені у зустрічній позовній
Суд, вислухавши думку осіб та їх
представників, які з'явились у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
дослідивши докази, прийшов до
Судом встановлено, що 19 серпня 2001 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано
шлюб, про що в книзі реєстрації
зроблено відповідний актовий запис №
758, згідно свідоцтва про шлюб серії
Від шлюбу мають неповнолітніх дітей -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва
про народження НОМЕР_4, актовий запис №
137 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно
свідоцтва про народження НОМЕР_5,
актовий запис № 1088, які проживають
разом з матір'ю ОСОБА_1. (а.с. 5-6).
Подружнє життя сторін не склалося, про
що зазначено у позовних заявах. Судом
встановлено, що сторони з листопада 2013
року разом не мешкають, не підтримують
шлюбних відносин, сумісного
господарства не ведуть.
З урахуванням викладеного, оцінивши
шлюбні взаємовідносини сторін, суд
вважає, що між сторонами склалися
відносини, при яких збереження сім`ї
неможливо, подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б їхнім інтересам та інтересам їхніх
дітей, як це передбачено ст.112 Сімейного
Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 носить формальний характер і
тому підлягає розірванню.
Також судом встановлено, що за час
спільного проживання у шлюбі
сторонами набуто спільне майно, яке є
спільною сумісною власністю: квартира
загальною площею 110 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1 та автомобіль BMV 750І,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, кузов № НОМЕР_2.
Як вбачається з договору
купівлі-продажу від 06.07.2005 року ОСОБА_1
придбала квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 27.10.2005 року (а.с. 27-29)
Згідно відповіді Управління ДАЇ ГУ МВС
України в Одеській області за ОСОБА_2
зареєстровано транспортний засіб BMV
750І, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, кузов № НОМЕР_2, синього
кольору, -2521 куб см.
Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
Згідно ст. 63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними. При
цьому, дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
Дружина, чоловік має право на звернення
до суду з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового (ст.65 СК України).
Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 19.09.2012 року № 17-рп/2012 у
справі за конституційним зверненням
приватного підприємства «ІКІО» щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 61 Сімейного
кодексу України, право подружжя на
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,
здійснюється шляхом виділення його в
натурі, а у разі неподільності
присуджується одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними (частина перша, друга статті 71
Кодексу), або реалізується через
виплату грошової чи матеріальної
компенсації вартості його частки
(частина друга статті 364 ЦК України).
Власність у сім'ї існує у двох правових
режимах: спільна сумісна власність
подружжя та особиста приватна
власність кожного з подружжя.
З пояснень позивачки ОСОБА_1
вбачається, що ОСОБА_2 сплачує їй
аліменти на утримання дітей у розмірі
500 доларів 1 раз в 2-3 тижня, тобто 1 000
доларів в місяць, які вона повністю
витрачає на утримання дітей.
Сторони в судовому засіданні не
заперечували того факту, що ОСОБА_8
створені належні умови для життя дітей
Оскільки матеріали справи не містять
будь-якої домовленості щодо зміни
часток у праві спільної сумісної
власності, та з урахуванням
добровільної сплати ОСОБА_2 аліментів
на утримання обох неповнолітніх дітей,
суд приходить до висновку про
необхідність визначення рівних прав
сторін на спірну квартиру, тобто про
визнання права власності за кожним на ?
частину вказаної квартири.
Також, враховуючі що, транспортний
засіб є неподільною річчю (ч. 2 ст.183 ЦК
України), суд приходить до аналогічного
висновку, щодо позовних вимог щодо
поділу спільного майна у вигляді
транспортного засобу BMV 750І.
У зв'язку з тим, що представник ОСОБА_2
запропонував залишити спірний
автомобіль за ОСОБА_2, але на час
розгляду справи кошти за ? частину
вказаного автомобіля не були внесені
на депозитний рахунок суду та у зв'язку
з не згодою позивачки щодо отримання
цієї компенсації, не підлягають
задоволенню доповнені позовні вимоги
ОСОБА_2 та збільшені позовні вимоги в
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.
З огляду на викладені вище обставини
справи, що встановлені судом, а також
вказані правові норми, позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та поділ майна та позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ
майна підлягають задоволенню
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.
Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 підлягають
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243, 60 грн. та 673 грн., які
підтверджені квитанціями від 30.12.2013
року та від 24.02.2014 року.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 209, 212-
215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 60, 61, 69, 71,104 -105,
110, 112 Сімейного кодексу України, ст.
365,368, 370 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та поділ майна та за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу та поділ майна
задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 19 серпня 2001 року
Міським Відділом реєстрації актів
громадянського стану Одеського
обласного управління юстиції, про що в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис за № 758. Свідоцтво
Після розірвання шлюбу залишити
позивачці ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_1».
Визнати за ОСОБА_1 право спільної
часткової власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею
115,1 кв.м., та житловою площею -65,4 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 право спільної
часткової власності на ? частину
автомобіля- BMW 750І, д/н НОМЕР_1, 2006р.
випуску, кузов НОМЕР_2, синого
кольору,V-4799 куб.см.
Визнати за ОСОБА_2 право спільної
часткової власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею
115,1 кв.м., та житловою площею -65,4 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2 право спільної
часткової власності на ? частину
автомобіля BMW 7501, д/н НОМЕР_1, 2006р.
випуску, кузов НОМЕР_2, синого
кольору,V-4799 куб.см.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 916 (дев'ятсот
шістнадцять) грн. 60 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 -
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .

Суддя
Домусчі Л.В.

13.03.2014