Справа № 758/7068/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 лютого 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,
третя особа Служба у справах дітей
Подільської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
договорів дарування квартири
фіктивними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом.

Зазначає, що з 21.02.1996 року перебував з
відповідачкою в зареєстрованому шлюбі,
від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився
син ОСОБА_3.

Вказує, що з травня 2010 року відносини з
останньою погіршились, оскільки проти
нього податковою міліцією Печерського
району було порушено кримінальну
справу за ч.3 ст.212 КК України, та 13.05.2010
року його було затримано.

Також зазначає, що з метою збереження
майна від конфіскації, яка передбачена
санкцією ст.212 КК України, він з
відповідачкою домовся передати все
належне йому майно останній та їх
неповнолітньому сину, а також про те, що
їх сімейні відносини не зміняться,
після чого, він дав довіреність на її
ім'я, відповідно до якої надав останній
право управління та розпорядження всім
своїм майном. В результаті
вищезазначеної домовленості 30.06.2011
року було укладено договір дарування,
відповідно до якого відповідачка
прийняла в дар квартиру, розташовану за
адресою АДРЕСА_1, яка належала сторонам
на праві спільної сумісної власності.

Крім того, вказує, що в той же день 30.06.20
11 року був укладений договір дарування,
за яким він подарував, а їх спільний з
відповідачкою син ОСОБА_3 за її згодою
прийняв в дар належну йому на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом однокімнатну квартиру,
розташовану за адресою:АДРЕСА_3

Звертає увагу суду на те, що після
укладення вищезазначених договорів
дарування він впевнився в корисливих
мотивах відповідачки, оскільки її
ставлення до нього різко змінилось,
оскільки за її позовом їх шлюб було
розірвано, також остання потім подала
позови про стягнення з нього аліментів
та про його виселення з квартири, за
адресою АДРЕСА_1, в якій він проживає з
1996 року та несе всі витрати по її
утриманню.

В зв'язку з вищевикладеними
обставинами він вимушений був
звернутись до суду, оскільки
вищезазначені договори дарування були
укладені сторонами, усвідомлюючи, що
вони не створять правових наслідків
для них, фактично майно передано на
виконання договорів передано не було,
однак відповідачка скористалась
тяжкими обставинами в його житті, а
саме притягненням до кримінальної
відповідальності за тяжкий злочин, що
передбачає позбавлення волі та
конфіскацію майна та залишила його без
будь-якого житла у зв'язку з чим просить
визнати фіктивними договір дарування
від 30.06.2011 року, укладений між ним та
відповідачкою, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій про дарування квартири,
розташованої за адресою АДРЕСА_1 та
договір дарування від 30.06.2011 року,
укладений між ним та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі
нотаріальних дій про дарування
квартири, розташованої за адресою
АДРЕСА_3.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила його задоволити з підстав,
викладених в ньому.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, про день та час розгляду
справи повідомлена належним чином,
однак будь-яких заперечень щодо позову
не надіслала, та не надіслала
повідомлення про поважність причини
неявки в судове засідання, а тому суд
вважає за можливе розглядати справу на
підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку
заочного розгляду, на підставі наявних
у справі доказів.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Подільської районної в
місті Києві державної адміністрації в
судове засідання 27.02.2014 року не
з'явилась, однак в судовому засіданні
25.12.2013 року позов в частині позовних
вимог щодо визнання фіктивним договору
дарування від 30.06.2011 року, укладений між
позивачем та його неповнолітнім сином
ОСОБА_3 не підтримала та просила
відмовити, мотивуючи тим, що визнання
цього правочину недійсним (фіктивним)
негативно вплине на права
неповнолітнього ОСОБА_3

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні
21.02.1996 року між позивачем та
відповідачкою було укладено шлюб, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_1 актовий запис №58 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2, актовий запис №526 у
спільному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народився їх спільний син - ОСОБА_3
(а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до обвинувального висновку
по кримінальній справі №76-00299 16.05.2011
року відносно позивача було порушено
кримінальну справу за ознаками складу
злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК
України (а.с.112).

Судом встановлено, що з метою
збереження майна від конфіскації, яка
передбачена санкцією ст.212 КК України,
позивач з відповідачкою домовились між
собою про передачу всього належного
йому майна останній та їх
неповнолітньому сину, а саме: квартиру,
яку позивач придбав, перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
та яка знаходиться з адресою АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
купівлі-продажу від 26.04.1996 року (а.с.72),
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 30.05.2011 року (а.с.73),
реєстраційною посвідкою КМБТІ КМДА від
13.05.1996 року (а.с.71). Судом також
встановлено, що позивач разом з
відповідачкою та їх сином були
зареєстровані та проживали у
вищезазначеній квартирі, що
підтверджується довідкою КП
«Синьоозерне» від 29.06.2011 року (а.с.75);
квартиру, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_3, що належала позивачу
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 09.12.2010 року
(а.с.13) та витягом про реєстрацію в
Спадковому реєстрі від 09.12.2010 року
(а.с.52)., довідкою КП «Антонов» від 29. 06.2011
року №459 (а.с.56).

Як вбачається з матеріалів спарви,
довіреністю від 20.05.2011 року,
посвідченою приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_6 (а.с.11), позивач уповноважив
відповідачку управляти та
розпоряджатись всім його майном. Крім
того, в той же день, довіреністю від
20.05.2011 року позивач уповноважив
відповідачку подарувати належну йому
квартиру АДРЕСА_3 їх сину ОСОБА_3 (а.с.10).

Такж, як вбачається з матеріалів
справи, 30.06.2011 року позивач подарував їх
спільному з відповідачкою сину ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується
договором дарування, посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій про дарування квартири (а.с.8), за
згодою матері - відповідачки, що
підтверджується розпорядженням
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації від 25.06.2011 року
№425 (а.с.12).

Також слід зазначити, що 30.06.2011 року
позивач подарував відповідачці ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування, посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій про дарування квартири (а.с.49).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, позивач станом на 26.06.2013 року
зареєстрований та проживає в квартирі
АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою
адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС
України в м. Києві (а.с.19) та з
реєстраційного обліку не знімався з
моменту реєстрації з 1996 року,
відповідно до довідки КП «Синьоозерне»
від 29.06.2011 року (а.с.75).

Крім того, слід зазначити, що
відповідачка також вказувала місце
реєстрації та проживання позивача за
адресою АДРЕСА_1 в позовних заявах про
стягнення з останнього аліментів на
утримання дитини та про виселення з
вказаної квартири, що підтверджується
повістками про виклик до суду від 06.12.2012
року по справі №2607/14027/12 (а.с.100), від
23.01.2013 року по справі №758/174/13-ц (а.с.102).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчиняться у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 234 ЦК України,
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним. Правові наслідки визнання
фіктивного правочину недійсним
встановлюються законами.

Згідно п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 6
листопада 2009 року № 9, для визнання
правочину фіктивним необхідно
встановити умислу всіх сторін
правочину, судам необхідно
враховувати, що саме по собі
невиконання правочину сторонами не
означає, що укладено фіктивний
правочин. Якщо сторонами не вчинено
будь-яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним без
застосування будь-яких наслідків. У
разі якщо на виконання правочину було
передано майно, такий правочин не може
бути кваліфікований як фіктивний.

З урахуванням вищевикладеного,
оцінюючи в сукупності достовірність
кожного наданого суду окремо доказу,
враховуючи їх взаємний зв'язок в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню
повністю, оскільки договір дарування
від 30.06.2011 року, укладений між позивачем
та відповідачкою, посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій про дарування останній квартири,
розташованої за адресою АДРЕСА_1 та
договір дарування від 30.06.2011 року,
укладений між позивачем та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі
нотаріальних дій про дарування
останньому квартири, розташованої за
адресою АДРЕСА_3 були укладені
сторонами з усвідомленням того, що
вони не створять правових наслідків
для них, оскільки фактично майно не
було передано на виконання договору, що
є підставою для визнання їх недійсними,
тобто фіктивними.

У зв'язку з цими обставинами слід
зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, зокрема, витрат, пов'язаних з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

В зв'язку з вищезазначеним з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судові витрати
всього в розмірі 2 912 гривень, з яких: 2 030
гривень судового збору (а.с.1), 462 гривні
та 420 гривень, сплачених позивачем за
оголошення про виклик відповідача
(а.с.89,93).

Керуючись ст. ст. 256, 257, 267, 321, 391 ЦК
України, , ст.ст.10, 11, 27, 60, 88, 169, 209, 212, 214-215,
218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє
в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа
Служба у справах дітей Подільської
районної в місті Києві державної
адміністрації про визнання договорів
дарування квартири фіктивними -
задоволити.

Визнати недійсним (фіктивним) договір
дарування квартири у праві спільної
сумісної власності подружжя без виділу
частки від 30.06.2011 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій за №2469 про дарування квартири
АДРЕСА_1

Визнати недійсним (фіктивним) договір
дарування квартири від 30.06.2011 року,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який
діяв за згодою ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій за №2472 про дарування квартири
АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва,
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом шляхом ухвалення та письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С. М. Богінкевич