У Х В А Л А

3 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів:
Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Олійник
А.С., Парінової
І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя
особа - Департамент праці та соціальної
політики Управління служб у справах
дітей, про визначення часу спілкування
батька з дитиною та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Департамент праці та соціальної
політики Управління служб у справах
дітей, про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та її вихованні,
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просила
зобов'язати ОСОБА_3 добросовісно та
належним чином здійснювати свої
батьківські права, обговорювати та
узгоджувати з нею порядок проведення
дозвілля їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а
також визначити ОСОБА_3 час та дні для
зустрічей із дитиною кожну середу з 18-00
годин до 20-00 годин, а також кожну неділю
з 12-00 годин до 18-00 годин за місцем
проживання сина.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона та
ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; дитина постійно
проживає із матір'ю. За час їх окремого
проживання відповідач ОСОБА_3
допомагав матеріально утримувати
дитину та спілкувався із сином, але з
часом почав налаштовувати дитину проти
матері та ображати її у присутності
дитини. Крім того, відповідач
систематично порушував домовленість
щодо проведення дозвілля дитини, що
призводило до її захворювань.

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом, просив
усунути йому перешкоди у спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначити
такий порядок його участі у вихованні
сина: першу та третю п'ятницю місяця з
17-00 годин до 16-00 годин неділі; один
місяць влітку для оздоровлення та
відпочинку дитини; щорічно осінні та
половину зимових канікул дитини.

Свої вимоги мотивував тим, що після
припинення фактичних шлюбних відносин
між сторонами виникали суперечки щодо
порядку і способу виховання дитини.
Після прийняття у серпні 2012 року
рішення комісією з питань захисту прав
дитини виконавчого комітету
Харківської міської ради, ОСОБА_4
ухиляється від його виконання та
обмежує зустрічі із сином, чим порушує
його батьківські права.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 10 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 19 серпня 2013 року, первісний та
зустрічний позови задоволено частково.

Встановлено порядок участі ОСОБА_3 у
вихованні малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: кожну середу з
18-00 годин до 20-00 годин, кожну неділю з
12-00 годин до 20-00 годин. Зобов'язано
ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у
вихованні та спілкуванні із сином
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано
сторони дотримуватися встановленого
порядку їх участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною. В іншій частині
первісного та зустрічного позовів
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року касаційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилено, рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 10 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 19 серпня 2013 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали від 13
листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: ст. ст. 19, 158 СК
України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 листопада 2011
року, 13 лютого 2013 року, 27 лютого 2013 року,
6 березня 2013 року, 19 березня 2013 року, 29
травня 2013 року, 18 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

За змістом п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, може бути подана за
сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин. Під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Постановляючи ухвалу від 13 листопада
2013 року, яку просить переглянути
заявник, суд касаційної інстанції
погодився із висновками судів про те,
що визначення часу спілкування батька
із сином кожну середу з 18-00 годин
до 20-00 годин та кожну неділю з 12 годин до
20 годин буде найбільше відповідати
інтересам дитини з огляду на
встановлені обставини справи.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 листопада 2011
року, 13 лютого 2013 року, 27 лютого 2013 року,
6 березня 2013 року, 19 березня 2013 року, 29
травня 2013 року, 18 грудня 2013 року, надані
заявником як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. ст. 19, 158 СК України,
постановлено у справах за подібних
правовідносин, але за різних
встановлених судами фактичних
обставин справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
Департамент праці та соціальної
політики Управління служб у справах
дітей, про визначення часу спілкування
батька з дитиною та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Департамент праці та соціальної
політики Управління служб у справах
дітей, про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та її вихованні,
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С. Олійник

І.К. Парінова