Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3009/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
УХВАЛА

Іменем України

11.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:
головуючого -
Франко В.А

суддів - Белінської І.М.

Кривохижі
В.І.

при секретарі - Липі А.О..

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 13 жовтня 2014 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Леннського районного
суду м.Кіровограда від 13 жовтня 2014
року відмовлено у позові публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості.
Суд дійшов висновку, що банк пред'явив
позов із пропуском строку позовної
давності.

У апеляційній скарзі банк,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі.

В судове засідання апеляційної
інстанції ОСОБА_3 не з'явився. Про час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином згідно зворотного
повідомлення.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника банку Науменка В.В., який
підтримав доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
передбачених законом підстав для його
скасування немає.

Встановлено, що 19.01.2006 року сторони
уклали кредитний договір, що
складається із заяви позичальника,
Умов та правил надання банківських
послуг, а також Правил користування
платіжною картою (а.с.8-12), за яким
відповідач отримав кредит в розмірі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до п.9.12 зазначених Умов
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий же
термін.

Згідно з п.6.5 Умов позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Пунктом 6.6 Умов передбачено, що у разі
невиконання зобов'язань за договором
позичальник на вимогу банку має
виконати зобов'язання з повернення
кредиту (у тому числі простроченого
кредиту та овердрафту), оплати
винагороди банку.

Обов'язок відповідача виконувати
належним чином умови укладеного з
банком кредитного договору у
встановлений цим договором строк
передбачено статтями 526,527 і 530, 1054 ЦК
України.

З наданого банком розрахунку
заборгованості (а.с.4-5) вбачається, що
відповідач умови договору не
виконував, останній платіж на
погашення кредиту він вніс 28.09.2010 року .

Сума заборгованості за кредитним
договором станом на 30.09.2013 року складає
грн.,13209,81 грн., яка складається з
наступного: 3064,96 грн.- заборгованість за
кредитом; 9039,62 грн.- заборгованість по
процентам ;

Відповідно до п.8.6 Умов, який передбачає
обов'язок позичальника сплатити банку
штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову за порушення строків платежів
по будь-якому із грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш як на 120
днів, банк нарахував штраф в розмірі 500
грн. (фіксована частина) і 605,23 грн.
(процентна складова).

Суд дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню у зв'язку з пропуском
банком строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України визначено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК).

Відповідач ОСОБА_3 під час розгляду
справи судом першої інстанції подавав
заяву про застосування позовної
давності (а.с.36-38, 45-46).

Відповідно до п.9.12 Умов і правил
надання банківських послуг строк дії
укладеного з відповідачем кредитного
договору закінчився 19.01.2007 року, як вище
зазначалось, останній платіж
відповідач вніс 28.09.2010 року, а позов про
стягнення кредитної заборгованості
банк пред'явив18.11.2013 року, тобто з
пропуском трирічного строку позовної
давності.

Доказів поважності причин пропущення
позовної давності банк не надав, але
посилається на те, що строк позовної
давності банк не пропустив, оскільки
згідно п.9.12 зазначених Умов якщо
протягом 12 місяців жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий же
термін.

Такі доводи банку не можна визнати
обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

Так, у правовій позиції, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14),
зазначено, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою частиною кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

З пояснень представника банку
вбачається, що інша платіжна картка не
видавалась і строк її дії не перевищує
одного року відповідно до п.9.12 Умов і
правил надання банківських послуг.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову у зв'язку
з пропущенням позовної давності.

Рішення суду відповідає обставинам
справи та вимогам закону, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому вона не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Ленського районного суду
Кіровоградської області від 13 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча суддя:

Судді: