Справа № 589/6405/13-ц р.
Провадження № 2/589/56/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2014 р.

м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання
Надточій І.М.,

позивачів (відповідачів за
зустрічним позовом) ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача (позивача за
зустрічним позовом) ОСОБА_3,

представника позивача
(відповідача за зустрічним позовом)
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Шостка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в особі
законного представника ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про вселення та за зустрічним
позовом:

ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
в особі законного представника ОСОБА_1,
треті особи: служба в справах дітей
Шосткинської міської ради,
житлово-комунальний відділ
Шосткинського казенного заводу
"Імпульс" про встановлення порядку
користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 р. до Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
звернулась ОСОБА_1, неповнолітня ОСОБА_2
та малолітній ОСОБА_5 в особі свого
законного представника з вимогою
усунути перешкоди у користуванні
квартирою, яка належить позивачам
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3 на
праві спільної часткової власності, у
спосіб вселення позивачів до даної
квартири, зобов'язавши відповідача
передати позивачам ключі від вхідних
дверей до квартири. В обгрунтування
своїх вимог вказують, що квартира
АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій
власності позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
відповідача, в даній квартирі
зареєстровано місце проживання сторін
у справі. Позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_3 спільно проживали без
реєстрації шлюбу, мають спільну дитину
- сина ОСОБА_5 Через погіршення
взаємовідносин позивача ОСОБА_1 та
відповідача останній в червні 2013 р.
змусив її залишити квартиру, а згодом
змінив замки на вхідних дверях, що
позбавило позивачів можливості
користуватись належним їм майном
відповідно до цільового призначення.

Відповідач проти задоволення
позову заперечив у спосіб подання
зустрічної позовної заяви в якій,
вказуючи на неможливість спільного,
насамперед, з позивачем ОСОБА_1,
користування квартирою, з урахуванням
уточнень /а.с. 74/ просить суд встановити
порядок користування квартирою,
виділивши у користування сторонам
конкретні житлові кімнати та визначити
приміщення спільного користування.

В судовому засіданні позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник
позовні вимоги підтримали. Представник
позивача пояснила, що погіршення
відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 полягало
у застосуванні відповідачем фізичної
сили до своєї "цивільної" дружини,
появою іншої жінки. За відсутності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідач змінив
один з двох замків на вхідних дверях.
Восени 2013 р. після звернення ОСОБА_1 до
міліції відповідач дозволив позивачам
забрати свої речі. Представник
позивача також вказала, що відповідач
порушив права інших співвласників, які
мають рівні права щодо користування
(проживання) у квартирі, а також не мав
права одноосібно, без погодження з
іншими співвласниками замінювати
замок без надання ключів. У задоволенні
зустрічного позову представник ОСОБА_1
просила відмовити, оскільки на даний
час квартира АДРЕСА_1, яка за
правовстановлюючими документами
складається з чотирьох кімнат,
самовільно переобладнана у
трьохкімнатну, кімната площею 20,0 кв.м.,
яку позивач за зустрічним позовом
пропонує надати відповідачам,
об'єднана з кухнею та коридором, а
кімната, яка за документами має площу
11,4 кв.м., на даний час є об'єднаною з
лоджією.

Відповідач та його представник
проти задоволення первісного позову
заперечили, зустрічний позов
підтримали. Відповідач пояснив, що
змінив замок у зв'язку з його
несправністю, діти (ОСОБА_2 та ОСОБА_5)
періодично потрапляли у квартиру, а
ОСОБА_1 до квартири не навідувалась,
ключів у нього не просила. Вважає
ОСОБА_1 неадекватною людиною, яка
самостійно, без будь-якого приводу
залишила квартиру. Водночас,
відповідач не проти надати позивачу
ОСОБА_1 ключі від квартири, однак,
вказував, щоб ця дія відбулась в
судовому засіданні. Наявність
перепланування квартири відповідач
підтвердив. Відповідаючи на запитання
головуючого відповідач пояснив, що
подальше спільне проживання з
позивачами у квартирі він вбачає у
розмежуванні приміщень та заборони
доступу сторонніх осіб до своїх
приміщень, які він обладнає замками.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились, подали заяви
про розгляд справи у їхню відсутність,
при вирішенні спору по суті поклались
на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд вважає, що
первісний позов підлягає задоволенню,
а в задоволенні зустрічного позову
необхідно відмовити враховуючи
наступне.

Стаття 41 Конституції України
визначила право кожного володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю та закріпила принцип
непорушності права приватної
власності. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб.

З досліджених судом
правовстановлюючих документів,
зокрема, з договору купівлі-продажу
квартири від 17.01.2008 р. /а.с. 8/, договору
купівлі-продажу частки квартири від
25.03.2008 р. /а.с. 11/, інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно /а.с. 104 - 105/ встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній
частковій власності, зокрема, ОСОБА_1
(1/6), ОСОБА_2 (1/3) та ОСОБА_3 (1/2). З свідоцтва
про народження /а.с. 6/ вбачається, що
батьками малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 (батько,
відповідач) та ОСОБА_1 (мати, позивач).

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 - мати ОСОБА_1, пояснила,
що після заміни відповідачем замків до
квартири її дочка - позивач ОСОБА_1 та
онуки - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не мали змоги
вільно потрапити до свого житла. Лише
після звернення до міліції відповідач
у вересні 2013 р. дозволив забрати
позивачам їх особисті речі. Після
початку навчального року у вересні 2013
р. її онук - ОСОБА_5, який до того
проживав у вищевказаній квартирі, був
змушений проживати разом із нею. Свідок
ОСОБА_7 - сусідка по будинку, яка
проживає поверхом нижче, вказала, що
знає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з моменту
придбання ними квартири, пояснила, що
була свідком з'ясування стосунків
даних осіб в червні 2013 р. безпосередньо
після чого бачила ОСОБА_1 зі слідами
побоїв, а восени 2013 р. бачила ОСОБА_1, яка
намагалась потрапити до своєї
квартири, однак, не змогла цього
зробити через зміну замків.

З урахуванням даних показань,
матеріалів дослідчої перевірки /а.с. 44 -
48/, особистих пояснень позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3,
суд приходить до висновку, що позивачі
змушено, через поведінку відповідача,
залишили квартиру, в якій постійно
проживали, після чого відповідач
замінив замок та в добровільному
порядку не передав ключі всім особам,
які мали право проживати та
користуватись даною квартирою. В
подальшому відвідування квартири для
позивачів мало обмежений характер (з
метою забрати особисті речі) та
відбувалось під контролем відповідача,
що вбачається, зокрема, з пояснень
позивача ОСОБА_2 Вищевказаним
спростовуються твердження відповідача
про відсутність перешкод для позивачів
у користуванні квартирою. Крім того,
відповідач хоч і заявляв про намір
передати позивачам ключі від квартири
в судовому засіданні, однак, не виконав
цього, що додатково підтверджує
наявність перешкод у користуванні
квартирою для позивачів.

Ст. 391 ЦК України передбачає право
власника майна вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. Оскільки відповідачем ОСОБА_3
чиняться перешкоди позивачам у
користуванні квартирою, чим
обмежується право позивачів на
користування вказаною квартирою, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивачів законні, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову
судом звертається увага на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою, а відповідно до ч. 2 даної статті
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Однак, відомості про те, що
позивач за зустрічним позовом
звертався як співвласник до інших
співвласників з пропозицією
домовитись про порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, відсутні.

Крім того, зі змісту технічного
паспорту на квартиру /а.с. 75/, довідки
БТІ /а.с. 91/, пояснень позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та самого відповідача
вбачається, що у вищевказаній квартирі
проведено перепланування приміщень,
зокрема, між приміщеннями кухні (12) та
приміщенням кімнати (11) відсутня стіна,
кімната (10) з'єднана з лоджією.

Відповідно до статті 152 Житлового
кодексу Української РСР
переобладнання і перепланування
житлового будинку (квартири), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, провадяться з
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради.

Частина 2 статті 383 Цивільного
кодексу України встановлює, що власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі
за умови, що ці зміни не призведуть до
порушення прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Умови та порядок переобладнання
та перепланування житлових приміщень
визначено пунктом 1.4 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 р. № 76, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005 р.
за № 927/11207 зокрема, підпунктом 1.4.3.
даних правил передбачено, що до
елементів перепланування жилих
приміщень належать перенесення і
розбирання перегородок.

Доказів того, що перепланування
квартири АДРЕСА_1 проведено відповідно
до вищевказаних норм законодавства
України, позивачем за зустрічним
позовом не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
виділивши ОСОБА_3 житлові кімнати
площею 7,3 кв.м. та 9,7 кв.м., а позивачам за
первісним позовом кімнати площею 11,4 кв.
м. (10) та 20,0 кв. м. (11) неможливо внаслідок
самовільного переобладнання квартири,
зокрема, житлових кімнат під №№ 10 та 11,
з яких остання не містить стіни
(перегородки) з приміщенням кухні та
яка за вимогою зустрічної позовної
заяви має перебувати у спільному
користуванні.

Частина 1 ст. 10 ЦПК України
визначає, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Суд вважає, що на підставі
доказів, наявних в матеріалах справи,
позивачі за первісним позовом довели
обґрунтованість своїх вимог, а вимоги
позивача за зустрічним позовом
належними та допустимими доказами не
підтверджені.

Судові витрати необхідно
розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в
особі законного представника ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
до квартири АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ключі від вхідних
дверей до квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в
особі законного представника ОСОБА_1
про встановлення порядку користування
квартирою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати зі сплати
судового збору за подання позовної
заяви в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Сумської області
через Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.М.
Сидорчук