Справа № 458/1173/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1289/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі: Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Турківського районного суду
Львівської області від 9 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
треті особи: Турківська міська рада
Львівської області, відділ
регіонального розвитку,
містобудування та архітектури
Турківської районної адміністрації
Львівської області та інспекція
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про знесення
самочинно збудованої господарської
споруди -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні зазначеного позову, яким
ОСОБА_6 просила зобов'язати ОСОБА_2
знести господарську споруду на
АДРЕСА_1, вважаючи її спорудженою
відповідачем самочинно та з порушенням
її прав.

Рішення оскаржила ОСОБА_6, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог. Зазначає,
що суд невірно встановив фактичні
обставини справи і неправильно
застосував норми матеріального права.
Посилається на те, що відповідач
здійснив будівництво господарської
будівлі самочинно, без належного
дозволу, з порушенням будівельних норм
і це призвело до порушення її прав:
житловий будинок позивачки руйнується
унаслідок потрапляння стічних вод,
із-за вузького проходу вона не може
обслуговувати свій будинок.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта ОСОБА_3 на
підтримання доводів скарги,
відповідача ОСОБА_2, а також
представників третіх осіб - ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів не
знаходить законних підстав для її
задоволення з огляду на викладені
мотиви.

Встановлено, що власником житлового
будинку на АДРЕСА_2 є ОСОБА_6, який вона
успадкувала на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
07.12.2001 року після смерті її матері
ОСОБА_7

ОСОБА_2 є власником будинковолодіння на
АДРЕСА_1, яке збудовано відповідно до
плану земельної ділянки на земельній
ділянці площею 600 кв.м, виділеної на
підставі рішення виконкому
Турківської районної ради народних
депутатів Львівської області №171 від
19.07.1990 року.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач
зазначала, що проведене ОСОБА_2
будівництво є самочинним, так як
здійснене на підставі недійсного плану
забудови земельної ділянки, порушенням
будівельних норм і правил. Крім цього
порушуються її права, оскільки
господарська будівля відповідача
затінює її будинок, а стічні води
створюють його замокання.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд вірно встановив, що
зведена відповідачем господарська
споруда не є самочинним будівництвом у
значенні ст. 376 ЦК України, так як вона
збудована на земельній ділянці, що
відведена для цієї мети, у
відповідності до належного дозволу та
затвердженого проекту і позивачкою не
доведено факту порушення будівельних
норм і правил.

Так, відповідно до рішення загальних
зборів членів колгоспу імені
Б.Хмельницького від 23.01.1983 року ОСОБА_2
надано земельну ділянку площею 0,06 га
для будівництва індивідуального
житлового будинку. Проектом забудови, а
також будівельним паспортом і планом
забудови земельної ділянки визначено
проект, відповідно до якого
передбачено будівництво також і
господарської будівлі.

Жодного доказу, із якого випливав би
висновок про недійсність наведених
вище документів, матеріали справи не
містять. Не надала таких доказів
апелянт і суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові ОСОБА_6, правильно зазначив, що
позивач не довела належними і
допустимими доказами факту порушення
її прав ОСОБА_2, у тому числі затінення
та замокання її житлового будинку з
вини відповідача.

Постанова слідчого органу внутрішніх
справ від 06.03.2013 року про закриття
кримінального провадження не є таким
доказом, так як у цьому процесуальному
документі відсутні факти, на які
посилається апелянт.

Таким чином колегія суддів приходить
до переконання, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
місцевого суду і тому рішення слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч.
1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л
а:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Турківського районного суду
Львівської області від 9 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: