Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року Справа №607/7897/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

третіх осіб:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус
Тернопільського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
Великоглибочецька сільська рада, про
визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, надалі позивач, звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_4, надалі
відповідач, за участю третіх осіб
приватного нотаріуса Тернопільського
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
Великоглибочецької сільської ради, в
якому просить визнати заповіт від 18
березня 2008 року, складений ОСОБА_6 на
ім'я ОСОБА_4, посвідченого приватним
нотаріусом Тернопільського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрованого в реєстрі за №1949
недійсним щодо його форми та
посвідчення.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримує, в їх обґрунтування зазначає,
що після смерті матері ОСОБА_6 позивач
звернулася до нотаріальної контори для
оформлення набутих по заповіту від
01.12.2011р. спадкових прав. Однак, їй стало
відомо, що померла ОСОБА_6 18.03.2008р.
склала ще один заповіт, за яким все
належне майно заповіла ОСОБА_4 -
відповідачу по справі. Ознайомившись
із текстом заповіту від 18.03.2008р. вважає,
що даний заповіт підписаний не
померлою матір'ю ОСОБА_6, а іншої не
встановленою особою, що вказує на його
недійсність.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнає,
мотивуючи тим, що позивачем не
підтверджено доказами факту
підписання заповіту від 18.03.2008р. іншою
особою, матеріали справи не містять
жодних посилань з цього приводу. Крім
цього зазначає, що в судовому засіданні
приватний нотаріус підтвердив, що
підписання заповіту 18.03.2008р.
здійснювалося ОСОБА_6

Приватний нотаріус в судове засідання
не з'явилася, в попередньому засіданні
пояснила, що 18.03.2008р. був складений
заповіт від імені заповідача ОСОБА_6,
який і нею підписаний.

Представник сільської ради в судове
засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступні
обставини справи.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 (повторне).

За життя ОСОБА_6 18 березня 2008 року
склала заповіт, який посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за №1949, за
умовами якого все майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося, і
взагалі все те, що буде належати на день
смерті ОСОБА_6 і на що за законом вона
матиме право заповіла ОСОБА_4. Із тексту
заповіту вбачається, що заповіт
записаний приватним нотаріусом зі слів
ОСОБА_6, заповіт до підписання
прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_6 і
власноручно підписаний нею у
присутності нотаріуса. Особу
заповідача встановлено, дієздатність
перевірено.

01 грудня 2011 року у Великоглибочецькій
сільській раді складений заповіт, який
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Великоглибочецької сільської
ради Тернопільського району
Полотнянко-Кривою С.Я. та
зареєстрований в реєстрі за №136, за
умовами якого ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 2,53 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка перебуває у власності згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №786641,
кадастровий номер №:01:001:0929 та
земельну ділянку площею 0,39 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка перебуває у власником згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №785673,
кадастровий номер №:01:001:1250 в
рівних частках заповіла ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

Як стверджує представник позивача,
після смерті ОСОБА_6 вона звернулася до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину по
заповіту від 01.12.2011р. і взнала про
наявність заповіту від 18.03.2008р., який за
її твердженням не був підписаний
заповідачем ОСОБА_6, а відтак підлягає
до визнання його недійсним.

Суд, дослідивши зібрані по справі та
оцінивши норми законодавства, прийшов
до висновку, що в задоволенні позовних
вимог слід відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, що померла, до інших осіб.

Стаття 1247 Цивільного кодексу України
встановлює, що заповіт має бути
особисто підписаний заповідачем.

Згідно вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним.

В судовому засіданні приватний
нотаріус пояснила, що перед складанням
заповіту із ОСОБА_6 проводилися розмови
та пояснювалися наслідки укладення
заповіту. В кімнаті були тільки ОСОБА_6
та нотаріус. Особу ОСОБА_6 було
встановлено та перевірено згідно
паспорту. Заповіт записаний з її слів,
прочитаний вголос ОСОБА_6 та нею
підписаний. За твердженням ОСОБА_6 це
було її власне волевиявлення. Вчиненні
дії були також відображені у тексті
заповіту 18.03.2008р. Нотаріусом були
виконанні вимоги щодо занесення
вчиненої нотаріальної дії до Реєстру
для реєстрації нотаріальних дій, в
якому ОСОБА_6 проставила свій підпис.

Стаття 1257 Цивільного кодексу України,
на яку посилається позивач, передбачає
можливість визнання заповіту
недійсним лише з підстав встановлення
факту, що волевиявлення заповідача не
було вільним і не відповідало його
волі, що в даному випадку позивачем не
оспорюється і не доводиться.

Однак, позивач ОСОБА_3 в обґрунтування
заявленого позову про визнання
недійсним заповіту щодо його форми та
посвідчення вказує на те, що заповіт
повинен бути підписаний особисто
заповідачем, як це вимагає стаття 1247
Кодексу (Загальні вимоги до форми
заповіту), хоча підпис за її
твердженням проставлений на заповіті
від 18.03.2008р. не належить ОСОБА_6 Проте, як
вказано у частині 1 статті 1257
Цивільного кодексу України заповіт,
складений з порушення вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним.

За таких обстави, позивачем належними і
допустимими доказами не доведено і
матеріали справи не місять будь-яких
даних щодо факту не підписання
заповідачем ОСОБА_6 18.03.2008р. заповіту, а
відтак і порушення форми та його
посвідчення, що дало б підстави для
суду встановити нікчемність заповіту
від 18.03.2008р., встановлення чого ОСОБА_3 у
позові не заявляла, а посилання на не
підписання заповідачем заповіту не є
підставою для визнання його недійсним
згідно ст. 1257 ЦК України.

Судом на клопотання представника
позивача були вчиненні всі можливі дії,
зокрема, витребування оригіналів
заповітів, укладених ОСОБА_6,
документів із підписами ОСОБА_6 для
проведення почеркознавчої експертизи,
яка не виконана.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
позивачам не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу,
ст.ст. 1247, 1257 Цивільного кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту
від 18 березня 2008 року, зареєстрованого
в реєстрі за №1949 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційної скарги не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Дзюбановський Ю.І.