Справа № 6/238/38/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Новоазовський
районний суд Донецької області в
складі:

судді Кацаренко І.О.

при секретарі Андріановій
Т.І.,

розглянувши подання в.о.начальника
відділу державної виконавчої служби
Новоазовського районного управління
юстиції Донецької області (далі -
Відділ ДВС) про обмеження прав виїзду
за межі України ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

18 березня 2014 року в.о.начальника
відділу державної виконавчої служби
Новоазовського районного управління
юстиції Донецької області Попека П.В.
звернувся до суду з поданням відносно
боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований по АДРЕСА_1, і відносно
якого було відкрито виконавче
провадження №15816247 на виконання
виконавчого листа, виданого 17 вересня
2009 року Новоазовським районним судом
Донецької області у справі №2-693 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей по 400 грн. на кожну
дитину щомісячно до досягнення дітьми
повноліття, починаючи з 16 червня 2009
року.

В обґрунтування подання зазначається,
що станом на 01 березня 2014 року у
боржника ОСОБА_1 не виконані
зобов'язання зі сплати аліментів на
утримання двох неповнолітніх дітей з
утворенням заборгованості у сумі 40773,33
грн..

Боржника було викликано до відділу ДВС
на 12 листопада 2009 року і на 24 березня 2010
року, а листом від 29 червня 2010 року йому
було повідомлено про суму
заборгованості зі сплати аліментів і
попередження про притягнення до
кримінальної відповідальності за
злісне ухилення від сплати аліментів,
але боржник за викликами не явився.

Привід, оголошений ОСОБА_1 на 17 червня
2010 року через органи міліції не
виконаний, оскільки згідно рапорту
працівіника міліції боржник вдома
відсутній, бо веде бродячий спосіб
життя, постійного місця проживання не
має.

24 лютого 2014 року держвиконавцем
відділу ДВС Новоазовського
райуправління юстиції був здійснений
вихід за адресою мешкання боржника
ОСОБА_1 у АДРЕСА_1, але останній був
відсутній за даною адресою, про що є
відповідний акт держвиконавця.

НА виклики до відділу ДВС боржник 23
липня 2013 року, 30 вересня 2013 року і 31
січня 2014 року не явився.

Місце роботи боржника не виявлено. За
даними реєструючи органів за ним не
зареєстроване рухоме або нерухоме
майно.

У зв'язку з зазначеним у відповідності
до ст.377-1 ЦПК України просили:

- обмежити громадянина України
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований у АДРЕСА_1, у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань по сплаті аліментів;

- заборонити відділу у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України в Донецькій
області видачу відповідачу
паспорта/проїзного документа;

- адміністрації Державної
прикордонної служби України вжити
заходів щодо тимчасового затримання та
вилучення наявних у відповідача
паспортів/проїзних документів,
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання своїх зобов'язань;

- зобов'язати відділ у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України в Донецькій
області у разі наявності у боржника
іншого паспорту /проїзного документа
внести відмітку про вилучення першого
паспорту до того документа, що
залишається у користуванні
відповідача;

- направити ухвалу про
забезпечення подання до виконання до
відділу у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
УМВС України в Донецькій області та
Адміністрації державної прикордонної
служби.

Суд, вислухав в.о.начальника відділу
ДВС Новоазовського районного
управління юстиції Донецької області,
дослідивши подання і додані до нього
документи, а також матеріали цивільної
справи №2-693 за 2009 рік за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
приходить до висновку, що подання
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно ст.6 Закону України «Про Порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України», громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон, зокрема, у випадках,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

У відповідності до зазначених вище
норм законодавства України і ст.377-1 ЦПК
України при розгляді подання суд
повинен встановити факт ухилення
боржника від виконання ним своїх
зобов'язань.

З добутих у судовому засіданні доказів
судом не встановлено, що боржник
зареєстрований і мешкає у АДРЕСА_1, про
що зазначене у клопотанні, оскільки за
такою адресою боржник проживав ще у 2009
році при винесенні судом рішення про
стягнення аліментів. Будь-яких даних
про те, що станом на день звернення до
суду з поданням або на день складання
викликів про явку до відділу ДВС ОСОБА_1
16 липня 2013 року за №4854, 26 вересня 2013
року за №6125 і 20 січня 2014 року за №157
боржник був зареєстрованим або
проживав за зазначеною адресу, бо
відсутні дані не тільки про те, що
боржник обізнаний про наявність у
нього заборгованості зі сплати
аліментів і про явку до відділу ДВС, а і
даних про те, що взагалі такі виклики
надсилалися йому (особистий підпис
боржника, витяг з Журналу реєстрації
вихідної кореспонденції, реєстри
відправлень простої або
рекомендованої кореспонденції у
відділі ДВС за зазначені дати тощо).

Навпаки, дані про те, що боржник
зареєстрований на даний час або був
зареєстрованим у 2010-2014 роках за
зазначеною у клопотанні адресою,
спростовується рапортом працівника
міліції від 24 червня 2010 року про те, що
він не має можливості здійснити привід
ОСОБА_1 до відділу ДВС 24 червня 2010 року у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 не
проживає, веде бродячий спосіб життя,
простійного місця проживання не має, а
також актом держвиконавця від 24 лютого
2014 року, складеним за результатами
виходу до місця проживання боржника.

До подання не додані дані відділу
обліково-адресного бюро про реєстрацію
ОСОБА_1, нема відомостей і реєструючи
органів про відсутність у боржника
рухомого і нерухомого майна.

Інші матеріали, додані до клопотання
(пояснення, постанови про привід,
рапорти про хід виконання приводів
тощо), датовані 2009-2010 роками, проте від
дня набрання чинності ст.377-1 ЦПК
України, тобто на 09 березня 2011 року,
клопотань відділу ДВС про обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання ним зобов'язань як
боржника за виконавчим документом,
судячи з доданих до клопотання
матеріалів, до суду не направлялося.

Проаналізувавши добуті у судовому
засіданні докази суд приходить до
висновку, що жодного доказу тому, що
боржник обізнаний про необхідність
явки до відділу ДВС після набрання
чинності ст.377-1 ЦПК України, нема.

За таких конкретних обставин суд
приходить до висновку, що у судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт ухилення ОСОБА_1 від виконання ним
своїх зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, у зв'язку з чим суд
відмовляє у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.377-1,293 ЦПК України, ст.6
Закону України «Про Порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України», ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання в.о.начальника
відділу державної виконавчої служби
Новоазовського районного управління
юстиції Донецької області про
обмеження прав виїзду за межі України
ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Донецької
області через Новоазовський районний
суд протягом п'яти днів з дня
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя