Справа №451/121/14-ц
Провадження № 2/451/92/14
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2014 року

Радехівський районний суд Львівської
області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен
Л.В.

з участю позивача, представника
позивача ОСОБА_1, відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Радехів
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про збільшення розміру
стягнення аліментів, -

встановив:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення
розміру аліментів.

В позовній заяві зазначає, що 13 квітня
2007 року вона з відповідачем - ОСОБА_3
розірвала шлюб, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Радехівського районного управління
юстиції Львівської області зроблено
відповідний актовий запис №33. Від
шлюбу у них народилося двоє дочок
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Рішенням
Радехівського районного суду
Львівської області від 19 березня 2004
року її позов до ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 від
всіх видів його заробітку (доходу). На
даний час матеріальний стан
відповідача значно покращився,
оскільки їй достовірно відомо про те,
що у власності відповідача на даний час
перебуває автомобіль, а також те, що у
відповідача на утриманні немає
будь-яких осіб. Значно погіршився її
матеріальний стан, оскільки витрати на
утримання дітей значно збільшилися,
так як вони почали навчатися у школі, а
також те, що споживчий кошик (набір
речей та продуктів харчування) значно
збільшився, а тому сплачених аліментів
не достатньо, щоб забезпечувати
мінімальні стандарти проживання дітей.
Посилаючись на вищенаведене, вважає, що
розмір аліментів на утримання
малолітніх дітей, присуджений з
відповідача на її користь повинен бути
збільшений судом до розміру 1/2 від усіх
видів заробітку (доходу) відповідача.
Окрім того, зазначає, що вирішуючи
питання про стягнення аліментів на
утримання спільних дітей у розмірі 1/4
частки від усіх видів заробітку
відповідача, Радехівський районний
суду у 2004 році виходив із положень
норми ст.183 СК України у якій не було
передбачено мінімальних гарантій за
межі яких суд вийти не може. Однак, ч.2
ст.182 СК України Законом України «Про
внесення змін до Сімейного кодексу
України щодо збільшення розміру
аліментів на дітей» від 22.09.2005 року була
викладена в наступній редакції
«мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
Кодексу». Таким чином, ч.2 ст.182 СК
України з 22.09.2005 року було встановлено
мінімальний розмір аліментів на
утримання однієї дитини, який на момент
звернення до суду з даним позовом не
може бути меншим ніж 1286 прожитковий
мінімум для дітей віком від 6 до 18 років
у 2014 році х 0,3) = 385 грн. 80 коп. незалежно
від того, що аліменти стягуються у
частці від заробітку. В даний час
розмір аліментів на одну дитину
становить (522 грн. 1/4 частки заробітку
відповідача, яка становить 522 грн. : 2
(двоє дітей) =) 211 гривень. Таким чином у
випадку встановлення законом
мінімального розміру аліментів, який є
вищим ніж стягуваний розмір аліментів
на утримання дітей є підставою для
збільшення розміру аліментів за
рішенням суду, у відповідності до ч.1
ст.191 СК України: - цитую «....та в інших
випадках, передбачених цим кодексом».
Духовний та фізичний розвиток дитини
за 211 гривень і сплачених невчасно
забезпечити не можна. Розмір аліментів,
які вона має утримувати на кожну дитину
від відповідача має становити
щонайменше: 643 грн. (1286 грн. прожитковий
мінімум : 2 спільні обов'язки - 643 гривні.
Збільшення розміру аліментів на
утримання дітей до 1/2 частки від всіх
видів доходів відповідача зможе
гарантувати забезпечення дітям
мінімальний життєвий рівень, тому
просила постановити рішення про
стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, як вони
викладені в заяві, та додатково
пояснив, що матеріальний стан
відповідача значно покращився, бо
окрім автомобіля у його власності є ще
житловий будинок, тому просив
постановити рішення про збільшення
розміру аліментів у розмірі 1/2 частки
від заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з дня набрання рішенням
законної сили до повноліття дітей.

Допитана в судовому засіданні позивач
в якості свідка, суду показала, що вона
з відповідачем весь час намагалась
порозумітися, він в даний час міг би хоч
погасити заборгованість по аліментах,
яких не сплатив. Розмір аліментів, які
стягуються на утримання дітей є
незначними, оскільки за ці кошти вона
не може забезпечити дітям належний
розвиток. Діти навчаються у школі у
зв»язку з чим вона несе додаткові
витрати, сплачує за харчування в
розмірі 58-60 гривень на одну дитину, діти
перебувають на різних гуртках, які
також потребують матеріальних витрат.
У 2004 році, коли стягувалися аліменти на
дітей, діти ще до школи не ходили. Їй
відомо, що відповідач працює
неофіційно провидить ремонти в
будинках, фасадні роботи, тобто має
можливість сплачувати аліменти в
більшому розмірі. Відповідач тривали
час перебував на роботі за кордоном, в
даний час проживає у АДРЕСА_1. Що
стосується автомобіля, яким
користується відповідач, то прошу
врахувати, що ОСОБА_8, якому належить
автомобіль, має свій власний інший
автомобіль. Автомобіль у відповідача
зберігається у нього на подвір»ї, він
ним часто користується з часу
повернення із-за кордону. Коли подавала
позов до суду про стягнення
заборгованості в 2004 році, відповідач
працював на спиртзаводі, а в даний час
проводить ремонти, про це їй відомо від
осіб, в яких він такі робив. Крім цього,
зазначила, що коли відповідач
перебував за кордоном у гостях в
сестри, вона перебувала на території
України. Відповідач не приймає жодної
участі у вихованні дітей, до яких ніяк
не відноситься, бо в їх присутності
дозволив собі висловитись, що ваша мама
більше заробляє ніж він.

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги заперечив у повному
обсязі та суду пояснив, що у 2004 році
після винесення судового рішення про
стягнення аліментів, він працював, а в
даний час не працює, час від часу
неофіційно підробляє, щоб мати засоби
на існування й погашення суми
заборгованості по аліментах. Так, він,
перебував за межами України у гостях у
сестри, а не на заробітках, сестра
відлучалась на Україну у справах на
незначний час. Що стосується
автомобіля, то автомобіль належить
ОСОБА_8, який надав йому ним
користуватися рік тому назад, такий не
є його власністю. Житловий будинок, на
який посилається позивач, він
успадкував після смерті матері. У
нього виникла заборгованість по
аліментах, у зв»язку з його
матеріальним становищем, так як він
ніде не працює, а підробітки не завжди
є. Позивач по справі показала суду, що
він не приймає жодної участі в
вихованні дітей, однак він просив
врахувати, що позивач не надавала
можливості брати участь у їх вихованні,
у зв»язку з чим він звертався до
Радехівської міської ради,
розпорядженням якої йому було
встановлено години та дні побачення з
дітьми. Після цього від двічі звертався
до позивача надати йому дітей, проте
вона відмовилася і тоді він відступив.
Вважає, що його матеріальний стан не
покращився, навпаки погіршився, так як
він ніде не працює, тому просив
постановити рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідка, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов слід задовольнити
частково з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від
27 лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття (ст.180 СК
України). За рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі ( ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини або у твердій сумі з урахуванням
як положень ст.182 України, так і
положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України,
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або за домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Суд встановив, що рішенням
Радехівського районного суду
Львівської області від 19 березня 2004
року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти
на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 (а не 1/4 як
позивач зазначає в поновній заяві) від
всіх видів його заробітку (доходу), але
не менше одного неоподаткованого
мінімуму на кожну дитину щомісячно
починаючи з 19 лютого 2004 року і до
повноліття дітей (а.с.35).

13 квітня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розірвали шлюб, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Радехівського районного управління
юстиції Львівської області зроблено
відповідний актовий запис №33 (а.с.5).

За час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі у них народилося
двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас.6-7).

Діти в даний час навчаються у
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів
с. Тетевчиці Радехівського району у
п»ятому класі, що стверджується
відповідними довідками (а.с.21).

Склад сімей у сторін не змінився.

Як вбачається із свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ОСОБА_3
успадкував житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та є
його власником (а.с.30-32).

Із свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу видно, що
власником автомобіля, яким в даний час
користується відповідач є ОСОБА_8
(а.с.29).

Посилання позивача на покращення
матеріального стану у зв»язку з тим, що
став відповідач став власником будинку
(разовий дохід) та автомобіля не
заслуговує на увагу, оскільки
матеріальний став відповідача
погіршився, він в даний час не працює не
має щомісячного стабільного заробітку,
його доходи складають мінливі
нерегулярні заробітки від роботи на
будівельних роботах.

Позивач же на даний час проживає разом
з доньками, які перебувають на її
утриманні, джерела її доходів це ТзОМ
«Мебель - Сервіс» на посаді
різноробочого з щомісячним заробітком.

Як вбачається із роздруківки про
стягнення з відповідача аліментів,
такі стягувалися в розмірі 1/4 від всіх
видів його заробітку (доходу) на
користь позивача, однак повинні були
стягуватися, за рішенням суду, в
розмірі 1/3 від всіх видів його
заробітку (доходу), тому позивач не
позбавлена права на відповідний
перерахунок та стягнення
заборгованості по аліментах за
попередні роки. У зв»язку з тим, що
аліменти сплачуються ОСОБА_3
нерегулярно, на даний час наявна значна
заборгованість за сплатою таких,
зокрема в розмірі 6002 гривні (а.с.8-9) .

Враховуючи наведене, а те, що обов'язок
утримання дітей покладений на обох
батьків, а також те, що із часу
винесення рішення про стягнення з
відповідача аліментів його
матеріальний стан погіршився, оскільки
в даний час він не працює, отримує час
від часу нерегулярні доходи від
проведення ремонтних робіт, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог про
збільшення розміру аліментів у розмірі
1/2 частки від заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з дня набрання
рішенням законної сили до повноліття
дітей.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, 209, 212, 215, 218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про збільшення розміру стягнення
аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Львівської області через Радехівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

СуддяСеменишин О. З.