Справа № 218/579/14-ц
№ провадження 6/218/14/14
УХВАЛА

іменем України

"14" березня 2014 р. Амвросіївський
районний суд Донецької області

в складі головуючого - судді: Пічкур С.Д.

при секретарі : Міщенко С.С.

за участю представника ДВС: Моргун Д.С.

розглянувши подання Відділу державної
виконавчої служби Амвросіївського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина України за кордон,

В С Т А Н О В И В :

13.03.2014 року Відділ державної виконавчої
служби Амвросіївського районного
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
виїзду громадянина України за кордон.

Подання мотивовано тим, що на виконанні
в ВДВС знаходиться вимога про сплату
боргу, видана Управління Пенсійного
фонду України в Амвросіївському районі
про стягнення коштів з ОСОБА_2 на
користь УПФУ в Амвросіївському районі
в сумі 17247 грн. 23 коп.

За виконавчим документом відкрито
виконавче провадження. Майна, що
належить боржнику, не виявлено. Тому
ВДВС просить встановити тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника за
кордон.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника-фізичної
особи у праві виїзду за межі України
вирішується судом за
місцезнаходженням органу ДВС за
поданням держвиконавця, погодженим з
начальником відділу ДВС. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Представник ВДВС Амвросіївського
районного управління юстиції в
судовому засіданні подання підтримав
та просив його задовільнити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні на
підставі вимог УПФУ в Амвросіївському
районі відділом ДВС 15.04.2013, 12.06.2013, 30.09.2013,
05.12.2013 відкриті виконавчі провадження.

13.03.2014 року державний виконавець
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника за кордон.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. З огляду на дану норму
Конституції України, слід прийти до
висновку, що обмеження особи права
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, є обмеженням її
конституційного права на свободу
пересування, гарантованого державою.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в`їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок врегульовано
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в`їзду в Україну громадян
України» (із змінами), яким визначено
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України та
встановлено порядок розв'язання спорів
у цій сфері. Зазначеним Законом не
передбачена можливість тимчасового
обмеження виїзду за кордон боржника у
виконавчому провадженні до виконання
рішення суду за ухвалою суду. В статті 6
цього Закону лише передбачена
можливість тимчасово відмовити у
видачі паспорту громадянинові України,
або паспорт може бути тимчасово
затримано чи вилучено у випадку
ухилення від виконання зобов`язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи).

Згідно з п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець в процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов`язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов`язань за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов`язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У
відповідності до вимог ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження»,
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувану певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Зважаючи на викладені правові норми,
суд прийшов до висновку, що
першочерговими заходами примусового
виконання рішень є звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.

До матеріалів справи не додано жодних
доказів того, що боржнику відомо про
відкрите виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення суду.
Будь-які підтвердження про вручення
боржнику копії відповідної постанови
про відкриття виконавчого провадження
суду не надані. Відсутні докази щодо
прийнятих першочергових заходів
примусового виконання рішення. Суду не
надано доказів того, чи мали місце
виклики боржника державним виконавцем
до відділу ДВС та доказів того, що
боржник не з`являється без поважних
причин до відділу ДВС на такі виклики.
Сам по собі факт наявності
заборгованості, ще не свідчить про
факт ухиляння від виконання
зобов'язань. Будь-яких доказів про
ухиляння боржника від виконання
зобов'язань -державний виконавець суду
не надав.

В поданні державного виконавця також
не зазначено доказів того, що боржник
систематично виїздить до Російської
Федерації у пошуках роботи. З цього
виходить, що боржник не змінив місця
свого постійного проживання, не
намагається виїхати за кордон на
постійне проживання.

Зважаючи на викладене вище, суд прийшов
до висновку про відсутність підстав
вважати, що боржник ухиляється від
виконання зобов`язань, покладених на
нього стягувачем, а вжиті державним
виконавцем заходи по примусовому
виконанню цих зобов`язань вичерпані та
не принесли позитивного результату.

Більше того, в розумінні змісту ст. 17 ЗУ
«Про виконавче провадження» та в
контексті вимог статей 377-1 ЦПК України,
6 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в`їзду в Україну громадян
України», вимога про сплату боргу не є
рішенням суду чи саме рішенням іншого
органу державної влади, виконання яких
покладено на Державну виконавчу
службу.

За таких обставин обмеження боржника у
праві вільно залишати територію
України позбавлене законних підстав та
призвело б до порушенням його
конституційного права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в`їзду в Україну громадян
України», ст.ст. 208, 210, 377-1 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Відділу
Державної виконавчої служби
Амвросіївського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду громадянки України ОСОБА_2
за кордон -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через Амвросіївський районний суд
протягом п`яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
С. Д. Пічкур

: