Номер провадження № 22-ц/785/1978/14
Головуючий у першій інстанції Донцов
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменко І.А.,

- Черевка
П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 6 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 - «Про стягнення матеріальних та
моральних збитків завданих
дорожньо-транспортною пригодою», -

ВСТАНОВИЛА:

05.08.2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом, вимоги по якому у подальшому
позивачем були зменшенні, до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальних та моральних
збитків завданих
дорожньо-транспортною пригодою, по
якому просив стягнути з відповідача
17421,61 грн.- в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди; величини втрати
товарної вартості автомобіля - 4954,25
грн., оплата послуг експерта за
виконання робіт з проведення
автотоварознавчої експертизи - 480 грн.,
витрати по направленню телеграми - 27,84
грн., моральна шкода - 4000 грн., судовий
збір - 270 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 24.01.2013 року відповідач, керуючи
автомобілем марки «Mercedes», державний
номер НОМЕР_2 по вул. Черняховського в м.
Одесі під час зупинки та стоянки при
відчинені дверей не впевнилася в
безпеці, в наслідок чого скоїла
зіткнення з автомобілем марки «Сhегу»,
державний номер НОМЕР_1, власником
якого є позивач. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження від
16.02.2013 року вартість відновлювального
ремонту автомобілю «Chery Tiggo», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
пошкодженого в результаті ДТП станом
на 31.01.2013 pоку, складає - 17421,62 грн.;
вартість втрати товарної вартості
вказаного автомобіля дорівнює - 4954,25
грн.

Страховою компанією АСКА (УАО «УАСК
АСКА») у вересні 2013 року позивачу було
перераховано, в рахунок відшкодування
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Chery Tiggo», пошкодженого в
результаті ДТП, страхову суму у розмірі
17421,62 грн.

Позивач позовні вимоги підтримав за
відрахуванням 17421,62 грн., просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнала,
заперечувала проти його задоволення.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 06.11.2013 року позов ОСОБА_5
частково задоволений, стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму втрати
товарної вартості автомобіля у розмірі
4954,25 грн. та судовий збір у розмірі 114,70
грн., в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 11.12.2003 року була виправлена
описка у резолютивній частині рішення
та зазначено стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

18.11.20013 року ОСОБА_4 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення, посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин по справі, які мають значення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлені такі обставини по
справі.

Постановою Приморським районного суду
м. Одеси від 21.02.2013 року ОСОБА_4 визнана
винною у скоєнні адміністративного
правопорушення за ст. 124 КУпАП та
притягнута до адміністративної
відповідальності.

Відповідач була притягнута до
адміністративної відповідальності
через те, що 24.01.2013 року о 09 год. 50 хв.
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки
«Mercedes», д/з НОМЕР_2 по вул.
Черняховського в м. Одесі під час
зупинки та стоянки, при відчинені
дверей, не впевнилася в безпеці, в
наслідок чого скоїла зіткнення з
автомобілем марки «Сhегу», д/н НОМЕР_1,
власником якого є позивач - ОСОБА_5,
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди транспортні засоби отримали
механічні пошкодження.

16.02.2013 року ФОП ОСОБА_3 проведено
експертне автотоварознавче
дослідження по визначенню вартості
матеріальних збитків, завданих
власнику транспортного засобу. За
результатами цього дослідження
(висновок № 1650 від 16.02.2013 року) вартість
відновлювального ремонту автомобілю
марки «Chery Tiggo» державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, пошкодженого в
результаті ДТП станом на 31.01.2013 pоку,
складає - 17421,62 грн.; вартість втрати
товарної вартості вказаного
автомобіля дорівнює - 4954,25 грн.

Страховою компанією АСКА (УAO «УАСК
АСКА») у вересні 2013 року позивачу було
перераховано, в рахунок відшкодування
вартості відновлювального ремонту
автомобіля марки «Chery Tiggo», д/н НОМЕР_1,
пошкодженого в результаті ДТП,
страхову суму у розмірі 17421,62 грн.

Згідно ч. 3. та ч. 4 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України,
спричинені особі збитки є втрати, яких
вона зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
вона зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода
завдана майну фізичної особи
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює та
інших осіб. Шкода, заподіяна джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана, одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від
01.03.2013 р. № 4 . зазначено, що відповідно
до статті 21 Закону № 1961-IV на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
районного суду, що оскільки страховою
компанією АСКА (УАО «УАСК АСКА»), в якій
застрахована цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_4, у
вересні 2013 року ОСОБА_5 було
перераховано страхову суму у розмірі
17421,62 грн., то вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача суми втрати
товарної вартості автомобіля,
пошкодженого в результаті ДТП у
розмірі 4954,25 грн., як різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою є обґрунтованими.

Необхідно враховувати також ту
обставину, що відповідно до п. 32.7 ст. 32
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик не
відшкодовує шкоду, пов'язану із
«втратою товарного вигляду»
транспортного засобу, тому відповідно
до вимог, передбачених ст. 1166 ЦК
України сума втрати товарної вартості
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Витрати на оплату послуг експерта за
виконання робіт з проведення
автотоварознавчої експертизи по
визнанню вартості матеріальної шкоди,
завданої власнику автомобіля у розмірі
480 грн., а також витрати, пов'язані з
направленням телеграми про прибуття на
експертний огляд автомобіля у розмірі
27,84 грн., були понесені позивачем до
звернення з позовної заявою до суду про
стягнення матеріальних та моральних
збитків завданих
дорожньо-транспортною подією, у зв'язку
з чим не можуть бути віднесені до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи.

Колегія суддів вважає, що вказані
витрати позивача не є судовими
витратами, а належать до збитків,
завданих позивачу через порушення його
прав.

Позивачем рішення районного суду не
оскаржено, тому колегія суддів не
перевіряє законність рішення в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи, що позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь
сплачений судовий

збір у розмірі 270,00 грн., (при цьому
сплачена сума судового збору складає
268,84 грн.), а сума позовної вимоги
майнового характеру складає 4954,25 грн.,
районним судом був правильно стягнутий
на користь позивача судовий збір у
розмірі 114,70 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З матеріалів цивільної справи не
вбачається, що позивачем по справі були
надані належні допустимі письмові
докази на підтвердження доводів та
позовних вимог.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є частково
доведеними та непідтвердженими, у
зв'язку з чим підлягаючими частковому
задоволенню.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 6 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

19.03.2014 року
м. Одеса