"24" березня 2014 р.

Справа№642/644/14
провадження № 2/642/470/2014
Р ІШ Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2014 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименко О. І.

при секретарі - Оріховської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, що були спричинені неналежним виконанням обовязків по договору , суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збитки, які йому завдані : внаслідок ненадання приміщень площею 145,28 кв.м. у сумі що дорівнюють вартості приміщення аналогічної площі, а саме 726400 грн. 00 коп., внаслідок неотримання ним доходів від здачі приміщень площею 97,1 кв.м. в оренду у сумі недотриманої орендної плати, що дорівнює 315575 грн. 00 коп., загальна сума 1041975 грн. 00 коп., та стягнути в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 100000 грн. 00 коп. Сплачені судові витрати стягнути з відповідачів. Свою вимогу позивач обґрунтував тим, що приблизно з початку 2002 року позивач поступово став викупати у мешканців аварійного житлового будинку за адресою: 61052, м. Харків, вул. Ярославська, 13/18, що знаходиться на розі вулиць Ярославської та ОСОБА_4, - квартири, які вони займали. Кінцевою метою цих дій було здійснення реконструкції, перебудови та подальшої експлуатації даного будинку із зведенням до нього з боку вул. Ярославської триповерхової прибудови літер «А-3», яка в подальшому отримала адресу: м. Харків, вул. Ярославська, 13. На протязі 2002 - 2004 років позивач став власником квартир, розташованих на 1 - 2 поверхах та у мезоніні вказаної будівлі, а саме: квартир №№ 2, 4, 9, 11. В процесі з'ясування стану викуплених квартир стало відомо про те, що частина будівлі за вказаною адресою, у якій знаходяться квартири №№ 2, 4, 9 реконструкції та капітального ремонту не потребує і що доцільним та можливим є перепланування лише квартиру № 11 з істотним збільшенням її площі шляхом зведення добудови. Також йому стало відомо, що у напівпідвальному приміщенні, тобто у так званому цокольному поверсі цього ж будинку, знаходиться обмінний пункт валют і що власником цього приміщення є ОСОБА_2. Зважаючи на те, що реконструкція, перебудова будинку та зведення до нього прибудови були неможливі без укріплення фундаменту та заміни міжповерхових перекриттів, позивачу довелося шукати контактів з ОСОБА_2, який є власником напівпідвального приміщення цього будинку, де знаходиться обмінний пункт валют. Після чого, вони домовились про те, що розселення мешканців, реконструкцію, перебудову та подальшу експлуатацію вказаного житлового будинку будуть здійснювати удвох на паритетних началах, будуть фінансувати роботи з реконструкції та перебудови у рівних частках, а по завершенні цих робіт також у рівних частках розподілять між собою площу новозбудованих та надбудованих приміщень будинку. На початку лютого 2004 р. відповідач на підставі виданої ним - позивачем - довіреності почав займатися документальним оформленням робіт з реконструкції та перебудови житлового будинку, на імя відповідача було оформлене рішення ХІХ сесії Харківської міської ради ХХІV скликання від 25 лютого 2004 року № 18/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації обєктів) у частині, яка стосувалася вищевказаного житлового будинку. До серпня 2007 року домовленість між собою вони ніяким чином не оформлювали, лише фіксували для себе суми вкладених кожним з них грошей, а 14 серпня 2007 року, коли роботи наближалися до завершення, уклали договір про спільну діяльність з реконструкції та перебудови будинку. Ця пропозиція була зумовлена тим, що у будівництво та реконструкцію позивачем особисто вже була вкладена велика сума грошей, а домовленості про стосунки з ОСОБА_2 щодо реконструйованої та новозбудованої нерухомості ніяк не були врегульовані та закріплені документально. ОСОБА_2 надав свою згоду і 14 серпня 2007 року між ним та позивачем був укладений «Договір про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку». Його предметом було визначено: «спільна діяльність Сторін, спрямована на досягнення спільної господарської мети, а саме реконструкції та перебудови для подальшої експлуатації житлового будинку, який розташований по вул. К. Маркса, 18 (вул. Ярославська, 13/18)» . При цьому вклад ОСОБА_2 відповідно до досягнутої сторонами домовленості складався з майнового права (права користування орендованою земельною суми ділянкою, розташованою за адресою: м. Харків, вул. К.Маркса, 18 (вул. Ярославська 13/18) у Ленінському районі м. Харкова. Вище вже підкреслювалось, що вона була оформлена на ім'я ОСОБА_2 лише формально та за згодою позивача. Також ОСОБА_2 повинен був внести у якості вкладу грошові кошти у сумі 750000 (сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Вклад позивача був виключно грошовим і, відповідно до умов Договору, повинен був становити 750 000 (сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Те, що цей Договір був укладений, так би мовити, «пост фактум», тобто тоді, коли фактично правовідносини за ним вже склалися та існували, підтверджується наявністю у п.п. 2.1- 2.2 вказівок на те, що на момент укладення Договору вклади Сторонами були значною мірою внесені, а також існуванням додатку № 2 до Договору «Ведомость взноса денежных средств и материальных ценностей», у якому позивач та ОСОБА_2 визначили та підтвердили особистими підписами суми вкладених ними у спільну діяльність грошових коштів станом на 06 серпня 2007 року. Також умовами даного договору було передбачено, що Сторони після завершення реконструкції та перебудови Об'єкту мають право на 50 (п'ятдесят) відсотків «площ відповідної категорії житлових та нежитлових приміщень Об'єкту (будинку за адресою: 61052, м. Харків, вул. Ярославська, 13/18), які прибудовуються та надбудовуються». При цьому, хоча Сторони у Додатку 1 до Договору попередньо визначили, які приміщення відійдуть кожній з них, вони домовилися «натуральні показники...конкретних приміщень Об'єкту, що розподілені між Сторонами в межах належних їм часток згідно з п. 2.3 Договору», визначити «в акті розподілу площ Об'єкту», що "остаточний розподіл площ відбудеться після результатів вимірів БТІ" (п. 2.4) та що остаточний розрахунок з урахуванням результатів вимірів БТІ проводиться до передачі приміщень Стороною №1, тобто ОСОБА_2. Також даним договором було вирішено, що керівництво спільною діяльністю буде покладено на ОСОБА_2 який зокрема зобов'язався у встановлений термін із належною якістю «здійснити реконструкцію та перебудову об'єкту відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і здати його в експлуатацію», про що також було зазначено в договорі. Даний договір був підписаний сторонами, тобто вступив в закону силу. 18 лютого 2008 року за ініціативою ОСОБА_2 між ним та позивачем була укладена «Додаткова угода» до «Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку» від 14 серпня 2007 року (у подальшому іменується «Додаткова угода»), відповідно до якої права та обов'язки ОСОБА_2 за даним Договором, у тому числі обов'язок керувати спільною діяльністю та провести розрахунки по Договору, перейшли до його матері ОСОБА_3. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2008 року по цивільній справі № 2-3156/08 за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 до Харківської міської ради про права власності було визнано право власності: на трикімнатну житлову квартиру № 1, розташовану на 2-му поверсі житлового будинку літер "А-3" по вул. Ярославський, 13, загальною площею 176,4 кв. метрів; на п'ятикімнатну житлову квартиру № 11 в житловому будинку по вул. Ярославській 13/18 в м. Харкові площею 178,1 кв. метрів - за ОСОБА_1, тобто за позивачем; на нежитлові приміщення підвалу №№ 0-1,0-2,0-3,0-4, І в літері "А-3" житлового будинку по вул. Ярославській, 13 в м. Харкові загальною площею 96,3 кв. метрів; на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, II в літері "А-3" житлового будинку по вул. Ярославській, 13 в м. Харкові загальною площею 104,4 кв. метрів; на чотирьохкімнатну житлову квартиру № 2, розташовану на 3-му поверсі житлового будинку літер "А-3" по вул. Ярославський, 13, загальною площею 186,1 кв. метрів - за ОСОБА_3. Після цього ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 належну їй частину майна, на підставі договору дарування.

Аналізуючи подальші події, позивач переконався у тому , що ОСОБА_2 таким шляхом вирішив збагатитися за рахунок чужого майна, тобто того, що повинне було належати позивачу. На підтвердження треба лише провести нескладний арифметичний розрахунок. З нього витікає, що ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_2 за «Договором про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку» від 14 серпня 2007 року, порушила п. 2.3 цього Договору, відповідно до якого частка позивача при розподілі приміщень, які прибудовуються та надбудовуються, повинна була дорівнювати її, тобто ОСОБА_3, частці.

Так, якщо скласти та порівняти площі приміщень, які відійшли позивачу та ОСОБА_3, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2008 року по цивільній справі № 2-3156/08, то стане очевидним, що площа приміщень, присуджених позивачу становить 354,5 (триста п'ятдесят чотири цілих та п'ять десятих) кв. метрів (178,1 + 176,4 = 354,5), і що вона на 32,3 (тридцять дві цілих та три десятих) кв. метрів менше площі, присудженої ОСОБА_3 (96,3 +104,4 + 186,1 - 354, 5 = 32,3). Крім того, загальна площа квартири № 11 в житловому будинку по вул. Ярославській 13/18 в м. Харкові на момент її придбання позивачем у квітні 2004 року становила 64,8 (шістдесят чотири цілих та вісім десятих) кв. метрів. На момент же прийняття Ленінським районним судом м. Харкова рішення від 28 липня 2008 року по цивільній справі № 2-3156/08 загальна площа цієї ж квартири складала вже 178,1 кв. метрів. Різниця в 113,3 (сто тринадцять цілих та три десятих) кв. метрів пояснюється тим, що ця площа є прибудованою (квартира знаходиться в мезоніні будинку, тому була технічна можливість влаштувати таку прибудову). Первісна ж загальна площа квартири була неправомірно врахована при розподілі приміщень, які прибудовуються та надбудовуються, хоча її треба було виключити з розрахунків. Внаслідок цього стає цілком очевидним, що позивачу «недодані» не 32,3 (тридцять дві цілих та три десятих) кв. метрів, а на 64,8 (шістдесят чотири цілих та вісім десятих) кв. метрів більше, а саме 97,1 (дев'яносто сім цілих та одна десята) кв. метрів (32,3 + 64,8 = 97,1). Також «Робочим проектом реконструкції житлової будівлі з надбудовою під житлові приміщення по вул. К. Маркса, 18 (вул. Ярославська, 13/18) у м. Харкові», виконаним Товариством з обмеженою відповідальністю «КОН-ТУР», було передбачено, що на першому поверсі будинку № 13 по вул. Ярославській у м. Харкові з боку будинку № 11 буде влаштована прямокутна арочна конструкція для проїзду у двір транспортних засобів (автомашин) загальною площею приблизно 50,0 кв. метрів, а проміжок між будинками 11 та 13 буде відокремлений від вул. Ярославській по лінії тротуару парканом. У подальшому планувалося захистити цей проїзд від сторонніх осіб воротами. Таким чином, і вказана конструкція і її внутрішня площа є об'єктом, призначеним для спільного користування співвласників. Саме тому у власність вона нікому не передавалася. Згідно проекту над цією конструкцією розташована значна частина квартири № 1, яка знаходиться на другому поверсі та квартири № 2, що розташована на 3-му поверсі цього будинку. Тому до міцності стін арочної конструкції, які обидві є несучими, в процесі будівництва пред'являлися підвищені вимоги. Ця конструкція дійсно була влаштована, але за цільовим призначенням тривалий час не використовувалася, тому що вимагала дообладнання. Це дообладнання на протязі декількох років керівником спільної діяльності не проводилося, причому, як позивач тепер розуміє, бездіяльність у цьому питанні була свідомою.

Приблизно з 2012 року ОСОБА_2 самочинно, тобто без згоди на це позивача і без отримання відповідних дозволів, почав пристосовувати внутрішню площу арочної конструкції не для проїзду транспортних засобів, а для власних потреб з метою подальшого влаштування на цій площі приміщень - житлових або нежитлових (яких саме, позивачу невідомо). Ці дії ОСОБА_2 не міг вчиняти без відома ОСОБА_6, яка є керівником спільної діяльності за договором і внаслідок цього відповідальна перед позивачем. Площа зазначеного нежитлового приміщення, як вбачається з «Робочого проекту реконструкції житлової будівлі з надбудовою під житлові приміщення по вул. К. Маркса, 18 (вул. Ярославська, 13/18) у м. Харкові» становить 48,18 (сорок вісім цілих та вісімнадцять сотих) кв. метрів. Ця площа також повинна бути врахована при остаточних розрахунках по «Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку» від 14 серпня 2007 року. Внаслідок всій сукупності узгоджених між собою дій відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач недоотримав 145, 28 (сто сорок п'ять цілих вісімнадцять сотих) кв. метрів (32,3 + 64,8 + 48,18 = 145,28). Таким чином, відповідачами, кожен з яких у певний час виконував обов'язки керівника спільної діяльності, до цього часу не виконані умови, передбачені 2.3, 2.4, 4.4 Договору, які були наведені вище, крім того, новозведений будинок за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 13 та реконструйований будинок за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 13/18 до цього часу не введені в експлуатацію, хоча цього від керівника спільної діяльності вимагає п. 3.1 Договору. Ці обставини свідчать про те, що строк дії Договору, передбачений п. 7.1 ще не минув, тому що всі передбачені ним обов'язки керівника спільної діяльності досі не виконані, тим більше що підстави, припинення договору простого товариства, передбачені ст. 1141 Цивільного кодексу України відсутні. А якщо так, то позивач має право на підставі п. 4 ст. 611 Цивільного кодексу України, вимагати від іншого учасника Договору відшкодування завданих йому невиконанням зобов'язання збитків та відшкодування моральної шкоди. Враховуючи, що ринкова середня ціна 1-го кв. метра новозбудованої площі у м. Харкові становить 5000 (п'ять тисяч) грн., позивач вважає що ненаданням приміщень площею 145,28 кв. метрів йому завданий збиток, що дорівнює вартості приміщення аналогічної площі. Цей збиток позивач оцінює у 726400 (сімсот двадцять шість тисяч чотириста) грн. 00 коп. (145,28 х 5000 = 726400). Також позивач вважає, що за час, який минув з моменту ненадання йому приміщень площею 97,1 кв. метрів (таким моментом є день прийняття Ленінським районним судом м. Харкова рішення по цивільній справі № 2-3156/08, тобто 28 липня 2008 року ) і до дати звернення з цим позовом, він міг би отримувати від ненаданих йому приміщень дохід у вигляді орендної плати за 65 (шістдесят п'ять) місяців (5 місяців 2008 року +12 місяців 2009 року +12 місяців 2010 року +12 місяців 2011 року + 12 місяців 2012 року +12 місяців 2013 року = 65 місяців). Враховуючи, що середня ставка орендної плати у районі розташування будинків за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 13 та 13-А становить 50 грн. 00 коп. за 1 кв. метр орендованої площі на місяць, суму збитків у вигляді недотриманого доходу від оренди позивач оцінює у 315575 (грн. 00 коп. (97,1 х 50 х 65 = 315575).

Крім того, неправомірними діями відповідачів позивачу завдана моральна шкода, яка виразилася у стражданнях, переживаннях з приводу втрати приналежного йому майна, стражданнях переживаннях з приводу необхідності обмежити матеріальні потреби сім'ї внаслідок недоотримання очікуваного доходу, стражданнях, переживаннях, викликаних розчаруванням у партнері по спільної діяльності, виникненням недовіри до людей, які б могли стати потенційними компаньйонами по бізнесу. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

В судове засідання представник позивача та позивач з»явились. Позовні вимоги підтримали, пояснення надали аналогічно позову.

Відповідач ОСОБА_2, який представляє свої інтереси та представляє інтереси відповідача ОСОБА_3 за довіреністю та представник відповідача в судове засідання з»явились. Проти задоволення позову заперечували. Посилаючись на той факт, що ОСОБА_2, як стороною договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку від 14.08.2007 року були повністю виконані, свої зобовязання щодо проведення реконструкції та перебудови житлового будинку по вул..К.Маркса, 18 ( вул. Ярославська, 13/18. За результатами спільної діяльності було реконструйовано квартиру №11 житлового будинку по вул..Ярославська, 13, а також прибудовано житловий будинок по вул..Ярославська.13 загальною площею 563, 2 кв.м. На зазначені приміщення були отримані технічні паспорти, після чого ним та позивачем спільно та за взаємною згодою проведено розподіл приміщень відповідно до п.2.3 вказаного договору про що 28.07.2008 року Ленінським райсудом м. Харкова було ухвалено рішення про визнання права власності. Нежитлові приміщення, на які посилається позивач, були прибудовані самостійно відповідачем ОСОБА_2 в 2012 року у внутрішній площі арочної конструкції і ні якого відношення до предмету договору від 14.08.2007 року не мають. У звязку з чим позовні вимоги позивача ОСОБА_1 вважає необґрунтованими.

Суд вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_1 необхідно відмовити, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні з 2002 року позивач ОСОБА_1 вирішив поступово викупати у мешканців аварійного житлового будинку за адресою: м. Харків, вул..Ярославська, 13/18 квартири, які вони займали, з метою здійснення реконструкції, перебудови та подальшої експлуатації даного будинку із зведенням до нього з боку вул..Ярославської триповерхової прибудови літ. А-3».

У звязку з чим, на протязі з 2002р. по 2004 рік позивач ОСОБА_1 став власником квартири розташованих на 1 та 2 поверсі та у мезоніні вказаної будівлі, а саме квартири №№2,4,9,11.

Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу був власником напівпідвального приміщення вказаного будинку, де знаходився обмінний пункт валют.

Таким чином, в 2004 року сторонами по справі позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 були досягненні домовленості про спільну діяльність з реконструкції, перебудови та подальшої експлуатації даного будинку із зведенням до нього з боку вул..Ярославської триповерхової прибудови літ. А-3».

Для здійснення спільної діяльності, на початку лютого 2004 року відповідачу ОСОБА_2 було видано позивачем ОСОБА_1 довіреність, після чого відповідач ОСОБА_2 почав займатися документальним оформленням з реконструкції та перебудови житлового будинку за адресою: 61052, м. Харків, вул. Ярославська, 13/18 і зведення до нього прибудови.

В зв'язку з цим за згодою позивача ОСОБА_1 на ім'я відповідача ОСОБА_2 було оформлене рішення XIX сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 25 лютого 2004 року № 18/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів» у частині, яка стосувалася вищевказаного житлового будинку та прибудови до нього.

В судовому засіданні сторони підтвердили той факт, що до серпня 2007 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 свою домовленість ніяк не оформлювали, лише фіксували для себе суми вкладених кожним з нас грошей.

14 серпня 2007 року сторони - фізичні особи - уклали договір про спільну діяльність з реконструкції та перебудови будинку п о вул. Карла Маркса, 18 ( вул. Ярославська, 13/18). Його предмет , як передбачено в п.1.1 було визначено : спільна діяльність Сторін, спрямована на досягнення спільної господарської мети, а саме реконструкції та перебудови для подальшої експлуатації житлового будинку, який розташований по вул. К. Маркса, 18 (вул. Ярославська, 13/18)». Також, п.1.2. договору сторони домовились обєднати свої фінансові, технічні, виробничі та матеріальна ресурси і можливості. У пункті 2 вони зазначили, що вклад кожної сторони на момент укладення договору складає 423 172 грн. У пункті 4 договору зазначили, що смітна вартість робіт з реконструкції та перебудови складає 1 500 000 грн. Сторона 2 позивач ОСОБА_1 - здійснює оплату грошовими коштами або надає будівельні матеріали. Оплата грошовими коштами здійснюється шляхом оформлення розписок про отримання грошових коштів стороною 1 - ОСОБА_2.

Пунктом 2.3 вказаного Договору було , передбачено, що Сторони після завершення реконструкції та перебудови Об'єкту мають право на 50 відсотків «площ відповідної категорії житлових та нежитлових приміщень Об'єкту (будинку за адресою: 61052, м. Харків, вул. Ярославська, 13/18), які прибудовуються та надбудовуються».

Відповідно до ст.1130 ЦК України по договору про спільну діяльність сторони зобовязуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети.

Крім того, дана стаття передбачає, що кожний з учасників зобовязується по спільній діяльності виступати як боржник так і кредитор. Жодна з сторін не може вимагати виконувати для себе особисто, також як і не повинен виконувати обовязки безпосередньо іншої сторони. Взаємні права та обовязки учасників опосередковані необхідністю досягнення певної цілі.

Так, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2008 року за позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - матірю відповідача, за кожним визнано право власності на конкретні реконструйовані приміщення по вул. Ярославський, 13/18 у м. Харкові, відповідно до вищезазначеного договору про спільну діяльність від 14 серпня 2007 року, укладеного між сторонами за даним позовом, та додаткової угоди до договору від 18.02.2008 року, за яким права та обовязки за договором перейшли від ОСОБА_2 до його матері - ОСОБА_3 та визнано право власності за ОСОБА_1 на трикімнатну житлову квартиру № 1, розташовану на 2-му поверсі житлового будинку літер "А-3" по вул. Ярославський, 13, загальною площею 176,4 кв. метрів та на п'ятикімнатну житлову квартиру № 11 в житловому будинку по вул. Ярославській 13/18 в м. Харкові площею 178,1 кв. метрів. За ОСОБА_3 визнано право власності на нежитлові приміщення підвалу №№ 0-1,0-2,0-3,0-4, І в літері "А-3" житлового будинку по вул. Ярославській, 13 в м. Харкові загальною площею 96,3 кв. метрів, на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, II в літері "А-3" житлового будинку по вул. Ярославській, 13 в м. Харкові загальною площею 104,4 кв. метрів, на чотирьохкімнатну житлову квартиру № 2, розташовану на 3-му поверсі житлового будинку літер "А-3" по вул. Ярославський, 13, загальною площею 186,1 кв. метрів.

На даний час дане рішення набрало законної сили, у встановленому законом порядку сторонами оскаржено не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даним рішенням сторони закріпили результати їх спільної діяльності, які були передбачені договором про спільну діяльність від 14.08.2007 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача посилались на той факт, що при ухвалені даного рішення не в повному обсязі були враховані бажання позивача ОСОБА_1 і на даний час він не згодний з тією частиною майна яка була виділена йому в приватну власність.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільних, господарських або адміністративних справах, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, суд ставиться критично до пояснень позивача ОСОБА_1 та представника позивача в частині того, що дане рішення є незаконним та таким яке порушує права позивача на частку в спільному майна.

В своїх поясненнях представник позивача посилався на те, що при укладанні договору про спільну діяльність сторони керувались ст.ст.1132-1143 ЦК України, які передбачають договір простого товариства.

Відповідно до вимог ст. 1141 ч.1 п.7 ЦК України договір простого товариства припиняється у разі досягнення мети товариства.

Як вбачається з договору про спільну діяльність від 14.08.2007 року метою даного договору було : реконструкція та перебудова для подальшої експлуатації житлового будинку, який розташований по вул. К.Маркса, 18 ( вул..Ярославська,13/18) в м. Харкові на підставі рішення XIX сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 25 лютого 2004 року № 18/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів»

В судовому засіданні встановлено, що мета договору про спільну діяльність була виконана, про що ухвалено рішення суду від 28.07.2008 року, у звязку з чим суд вважає, що з моменту ухвалення даного рішення договір про спільну діяльність був припинений.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача вказували на той факт, що рішенням суду від 28.07.2008 року не були повністю враховані всі приміщення та зазначили, що відповідачем ОСОБА_2 були самочинно, тобто без згоди на це позивача і без отримання відповідних дозволів, було пристосовувано внутрішню площу арочної конструкції не для проїзду транспортних засобів, а для власних потреб з метою подальшого влаштування на цій площі приміщень - житлових або нежитлових (яких саме, позивачу невідомо). Даний факт, відповідачем ОСОБА_2 не спростовувався, так як дані переобладнання ним були здійснені після розподілу та виділу часток учасників спільної діяльності, за власні кошти та з власної ініціативи.

Зі сторони позивача ОСОБА_1 та представника позивача в судовому засіданні не було надано жодного доказу того, що вказаними своїми діями відповідач ОСОБА_2 порушив права позивача ОСОБА_1, так як на момент здійснення даних дій договір про спільну діяльність від 14.08.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був припинений і документального підтвердження зі сторони позивача стосовно того, що він також приймав участь в пристосовувано внутрішню площу арочної конструкції ним надано не було.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як рішенням Ленінського райсуду м. Харкова від 28.07.2008 року учасникам спільної діяльності виділені частки їх спільної діяльності, як передбачено ст. 1140 ЦК України, тобто порушень договору спільної діяльності від 14.08.2007 року зі сторони відповідача ОСОБА_2 не вбачається. Рішення суду від 28.07.2008 року у встановленому законом порядку було видано позивачу ОСОБА_1 і у встановленому законом порядку ним оскаржено не було. У звязку з чим суд приходить до висновку, що з результатом даного рішення позивач ОСОБА_1 був згодний.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заподіяної позивачу моральної шкоди в розмірі 100000 грн., суд вважає необхідним також відмовити, так як в судовому засіданні не встановлені неправомірні дії зі сторони відповідача ОСОБА_2, якими б позивачу ОСОБА_1 могла бути заподіяна моральна шкода. У зв»язку з чим підстави для застосувань вимог ст. 1167 ЦК України суд не вбачає.

В силу вимог ст.88 ЦПК України суд приходить до висновку, сплачена позивачем сума судового збору не підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 157-158, 179, 185, 192, 210, 212-213 , 217, 223 ЦПК України, ст.ст.1130,1132-1143, 1167 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 збитків, яки завдані ОСОБА_1 : внаслідок ненадання приміщень площею 145,28 кв.м. у сумі що дорівнюють вартості приміщення аналогічної площі, а саме 726400 грн. 00 коп., внаслідок неотримання ним доходів від здачі приміщень площею 97,1 кв.м. в оренду у сумі недотриманої орендної плати, що дорівнює 315575 грн. 00 коп., загальна сума 1041975 грн. 00 коп., та стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100000 грн. 00 коп. і суми сплаченого судового збору відмовити .

Арешт з забороною відчуження накладений на нежитлові приміщення підвалу в літ. А-3 житлового будинку по вул..Ярославська, 13 в м. Харкові загальною площею 211,6 кв.м. та на нежитлові приміщення 1-го поверху №№1-1,1-1а,1-2,1-3,1-3а,1-4,1-4а,1-4б,1-5,1-5а,1-5б,1-6,1-7,ІІ в літ.А-3 житлового будинку по вул..Ярославська,13 в м. Харкові загальною площею 155,6 кв. метрів, а також на чотирьохкімнатну житлову квартиру №2 розташовану на 3-му поверсі житлового будинку літА-3 по вул..Ярославська, 13 в м. Харкові, загальною площею 186,1 кв. метрів, які є власністю відповідача ОСОБА_2 та на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачці ОСОБА_3, відповідно до ухвали суду від 5 березня 2014 року скасувати.

Рішення по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О. І. Клименко