Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/972/14 Головуючий у 1
інстанції: Петров В.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 19» березня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
04 грудня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_4 до Водянської
сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, треті особи:
ОСОБА_3, Кам'янсько-Дніпровська районна
державна нотаріальна контора
Запорізької області,
Кам'янсько-Дніпровське відділення
Ощадбанку Запорізької області, відділ
державного земельного агентства
Головного управління державного
земельного агентства Запорізької
області, про визнання права власності
на майно в порядку спадкування,

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи: Водянська сільська рада
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області,
Кам'янсько-Дніпровська районна
державна нотаріальна контора
Запорізької області, Відкрите
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк» територіально
відокремлене без балансового
відділення №10007/0232 філії Запорізького
обласного управління, відділ
державного земельного агентства
Головного управління державного
земельного агентства Запорізької
області, про встановлення юридичного
факту та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовною заявою, яку протягом
розгляду справи уточнила, до
Водянської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, треті особи:
ОСОБА_3, Кам'янсько-Дніпровська районна
державна нотаріальна контора
Запорізької області,
Кам'янсько-Дніпровське відділення
Ощадбанку Запорізької області, відділ
державного земельного агентства
Головного управління державного
земельного агентства Запорізької
області, про визнання права власності
на майно в порядку спадкування.

Зазначила, що її мати ОСОБА_5 прийняла
після смерті ОСОБА_6, батька позивачки,
спадщину за заповітом в складі
житлового будинку і земельної ділянку
біля нього площею 0,31 га, що знаходяться
в АДРЕСА_1, а також грошові заощадження
та земельну ділянку розміром 3,89 га, що
знаходиться на території Водянської
сільської ради, передану для
сільськогосподарського виробництва.
Позивачка весь час проживала з матір'ю,
хоча і була зареєстрована в м.
Енергодар. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вона понесла витрати на поховання, їй
було видано допомогу на поховання в
сумі 150 грн.

Після смерті матері вона звернулась до
нотаріальної контори для подання заяви
про прийняття спадщини. Її сестра
ОСОБА_3 спадщину після смерті матері не
прийняла, до нотаріальної контори не
зверталась, фактично у володіння та
управління майном не вступала.

Після її звернення у березні 2003 року до
державного нотаріуса через брак коштів
процедуру оформлення документів вона
не здійснила, проте повністю вступила в
управління спадковим майном:
переселилася в будинок АДРЕСА_1,
здійснювала догляд за ним, сплачувала
комунальні послуги, земельний податок,
провела газ до будинку, побудувала на
городі металево-каркасну конструкцію
для вирощування ранніх овочів,
обробляла земельну ділянку біля
будинку, отримувала орендну плати від
ФГ «Мрія» за договором оренди
земельної ділянки розміром 3,89 га,
укладеним 01 серпня 2002 року між ОСОБА_5
та ФГ «Мрія».

На час подання позову звернулась до
нотаріуса для отримання свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_5,
але отримала відповідь, що спадкову
справу після смерті ОСОБА_5 відкрито не
було.

Вважає, що спадщину вона прийняла
фактичним вступом у володіння і
користування майном померлої згідно до
вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1964
року, який діяв на час смерті ОСОБА_5

Остаточно просила:

1. Встановити факт прийняття нею після
смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, яка складається
з майна:

- житлового будинку з господарськими
побудовами АДРЕСА_1: «А» - житловий
будинок, загальною площею 66,8 кв.м.,
житловою площею 37,4 кв.м, «а» - нежитлова
прибудова, «Б» - літня кухня, «Г» - гараж,
«Д» - вбиральня, «Е» - сарай, «Ж» - сарай,
«К» - сарай, «Л» - теплиця, «Пг» - вхід до
підвалу, «Пг'» - підвал, «№ 1» - паркан,
«№2» - ворота, «№3» - калитка, «№4» -
ворота, «№5» - паркан, «№6» -
свердловина, «І» - замощення, загальною
вартістю 57870 грн.,

- земельної ділянки площею 0,31 га,
розташованої по АДРЕСА_1, наданої для
особистого підсобного господарства,

- земельної ділянки (паю) загальним
розміром 3,89 га, розташованої на
території Водянської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, наданої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,

- грошових заощаджень з дотаціями та
компенсаціями, що зберігаються
Ощадбанку № 3009/024 в с. Водяне на
рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

2. Визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом на
майно:

- житловий будинок АДРЕСА_1,

- земельну ділянку площею 0,31 га,
розташовану по АДРЕСА_1, наданої для
особистого підсобного господарства,

- земельну ділянку площею 3,89 га,
розташовану на території Водянської
сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області,

- грошові заощадження з дотаціями та
компенсаціями, що зберігаються
Ощадбанку № 3009/024 в с. Водяне на рахунку
НОМЕР_1.

В червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до ОСОБА_4, треті особи:
Водянська сільська рада
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області,
Кам'янсько-Дніпровська районна
державна нотаріальна контора
Запорізької області, Відкрите
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк» територіально
відокремлене без балансового
відділення №10007/0232 філії Запорізького
обласного управління, відділ
державного земельного агентства
Головного управління державного
земельного агентства Запорізької
області, про встановлення юридичного
факту та визнання права власності.

Зазначила, що після смерті матері
фактично прийняла спадщину, проте
спадкові права у встановленому законом
порядку не оформила. ОСОБА_4
відповідних дій, пов'язаних з
оформленням спадщини, не вчинила та
спадщину у встановленому законом
порядку не прийняла.

Після смерті спадкодавця вона
звернулась до нотаріальної контори за
прийняттям та оформленням спадщини,
проте отримала усну відмову, оскільки
при оформленні державного акту на
право власності на землю у відношенні
імені ОСОБА_5 була допущена помилка, а
саме вона записана як «ОСОБА_5».

Просила:

1. Встановити факт приналежності
державного акту на право приватної
власності на землю НОМЕР_4 від 02.02.2001
року за реєстром №224, виданого на їм'я
«ОСОБА_5», в дійсності ОСОБА_5, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1.

2. Встановити факт прийняття нею
спадщини на житловий будинок з
надвірними прибудовами, присадибну
земельну ділянку площею 0,39 га,
розташованих в АДРЕСА_1; земельну
ділянку (пай) розміром 3,89 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташовану на території
Водянської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області та грошові
заощадження з дотаціями та
компенсаціями за рахунком НОМЕР_1, що
зберігаються в ВАТ «Державний ощадний
банк України» територіально
відокремлене безбалансове відділення
№10007/0232 філії Запорізького обласного
управління, що належали ОСОБА_5

3. Визнати за нею право власності на
зазначене майно.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
22 листопада 2013 року вказані позовні
заяви об'єднано в одне провадження.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
04 грудня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_4
після смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, яка складається
з майна:

- житлового будинку з господарськими
побудовами АДРЕСА_1: «А» - житловий
будинок, загальною площею 66,8 кв.м.,
житловою площею 37,4 кв.м, «а» - нежитлова
прибудова, «Б» - літня кухня, «Г» - гараж,
«Д» - вбиральня, «Е» - сарай, «Ж» - сарай,
«К» - сарай, «Л» - теплиця, «Пг» - вхід до
підвалу, «Пг'» - підвал, «№ 1» - паркан,
«№2» - ворота, «№3» - калитка, «№4» -
ворота, «№5» - паркан, «№6» -
свердловина, «І» - замощення, загальною
вартістю 57870 грн.,

- земельної ділянки площею 0,31 га,
розташованої по АДРЕСА_1, наданої для
особистого підсобного господарства,

- земельної ділянки (паю) загальним
розміром 3,89 га, розташованої на
території Водянської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, наданої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,

- грошових заощаджень з дотаціями та
компенсаціями, що зберігаються
Ощадбанку № 3009/024 в с. Водяне на
рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом на
майно:

- житловий будинок з господарськими
побудовами АДРЕСА_1: «А» - житловий
будинок, загальною площею 66,8 кв.м.,
житловою площею 37,4 кв.м, «а» - нежитлова
прибудова, «Б» - літня кухня, «Г» - гараж,
«Д» - вбиральня, «Е» - сарай, «Ж» - сарай,
«К» - сарай, «Л» - теплиця, «Пг» - вхід до
підвалу, «Пг'» - підвал, «№ 1» - паркан,
«№2» - ворота, «№3» - калитка, «№4» -
ворота, «№5» - паркан, «№6» -
свердловина, «І» - замощення, загальною
вартістю 57870 грн.,

- земельну ділянку площею 0,31 га,
розташовану по АДРЕСА_1, наданої для
особистого підсобного господарства,

- земельну ділянку (пай) загальним
розміром 3,89 га, розташовану на
території Водянської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, наданої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,

- грошові заощадження з дотаціями та
компенсаціями, що зберігаються
Ощадбанку № 3009/024 в с. Водяне на
рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт належності ОСОБА_5,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, державного акту
на право приватної власності на землю
НОМЕР_4 від 02.02.2001 року за реєстром №224,
виданого на їм'я «ОСОБА_5».

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неналежне дослідження та оцінку судом
доказів та обставин справи, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
та визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом на 1/2
частину спадкового майна:

- житловий будинок з господарськими
побудовами АДРЕСА_1: «А» - житловий
будинок, загальною площею 66,8 кв.м.,
житловою площею 37,4 кв.м, «а» - нежитлова
прибудова, «Б» - літня кухня, «Г» - гараж,
«Д» - вбиральня, «Е» - сарай, «Ж» - сарай,
«К» - сарай, «Л» - теплиця, «Пг» - вхід до
підвалу, «Пг'» - підвал, «№ 1» - паркан,
«№2» - ворота, «№3» - калитка, «№4» -
ворота, «№5» - паркан, «№6» -
свердловина, «І» - замощення, загальною
вартістю 57870 грн.,

- земельну ділянку площею 0,31 га,
розташовану по АДРЕСА_1, наданої для
особистого підсобного господарства,

- земельну ділянку (пай) загальним
розміром 3,89 га, розташовану на
території Водянської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, наданої для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,

- грошові заощадження з дотаціями та
компенсаціями, що зберігаються
Ощадбанку № 3009/024 в с. Водяне на
рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на
загальну суму 15285,57 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України
з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_4
після смерті матері набула право на
спадщину як спадкоємець першої черги,
оскільки фактично вступила в
управління і володіння спадковим
майном, а ОСОБА_3 спадщину не прийняла.

Такий висновок суду першої інстанції є
обґрунтованим, під час встановлення
зазначених фактів судом не були
порушені норми цивільного
процесуального законодавства й
правильно застосовані норми
матеріального права.

Судом установлено, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Суд правильно при вирішенні спору
застосував норми чинного на час
відкриття спадщини ЦК Української РСР
1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а
якщо воно невідоме, - місцезнаходження
майна або його основної частини (ст. 526
ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст.60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Під час перевірки обставин справи
встановлено, що ОСОБА_3 після смерті
матері з заявою до нотаріальної
контори не зверталася і вона не надала
будь-яких доказів, які б свідчили про
прийняття нею спадщини шляхом
фактичного вступу.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення ст. 529 ЦК є неприйнятними. У
відповідності до статей 548, 549 ЦК УРСР 1963
року для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не
зазначає про вчинення будь-якої певної
дії, яка б в контексті ст. ст. 548, 549 ЦК
УРСР свідчила про її волевиявлення на
прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
намагань ОСОБА_3 навести свій аналіз
доказів, якими суд у рішенні
обґрунтував висновок про фактичне
прийняття спадщини ОСОБА_4 протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Висновок суду про те, що ОСОБА_4
фактично прийняла спадщину,
підтверджений дослідженими і
оціненими судом за правилами ст.212 ЦПК
України доказами та відповідає вимогам
ст.ст.533, 549 ЦК України 1963 року.

Судом встановлено, що після смерті
матері протягом шести місяців після
відкриття спадщини, ОСОБА_4 фактично
прийняла спадщину, оскільки проживала
у будинку, 13.06.2003 року була
зареєстрована в будинку, підтримувала
його у належному стані, користувалася
присадибною ділянкою та
використовувала прибуток від оренди
земельної частки (паю), і на даний час
вона постійно проживає в спадковому
будинку, сплачує за комунальні послуги.

Для встановлення фактичного вступу
ОСОБА_4 в управління і володіння
спадковим майном наявність чи
відсутність реєстрації в будинку на
час смерті спадкодавця та відсутність
спадкової справи у нотаріуса, на що
зроблено посилання в апеляційній
скарзі, не має правового значення.
ОСОБА_4 зареєструвалася у будинку 13.06.2003
р. в межах шестимісячного строку (а.с.3
звор.). Запит нотаріуса від 18.03.2003 року
до БТІ про видачу ОСОБА_4 витягу з
реєстру прав власності на спадковий
жилий будинок судом прийнято в якості
доказу вчинення ОСОБА_4 дій, які
свідчить про фактичне прийняття
спадщини. Доводи апеляційної скарги
про те, що запит нотаріуса є неналежним
та недопустимим доказом, не
відповідають вимогам ст.ст.57,58,59 ЦПК
України.

З огляду на зазначені обставини, судом
правильно визнано, що ОСОБА_4
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963
року вважається такою, що прийняла
спадщину.

Таким чином, суд, повно та всебічно
встановивши обставини справи й
визначивши правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, правильно
застосував правові норми та ухвалив
законне й обґрунтоване рішення.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
04 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: