АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-2011/11
Головуючий у 1-ій інстанції - Виниченко
Доповідач - Музичко С.Г
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року колегія суддів cудової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - Музичко
С.Г.

суддів - Саліхова
В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі -
Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 08 жовтня 2013 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами та договорами
поруки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», ОСОБА_2 про визнання
договорів поруки припиненими,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2013 року позов ПАТ
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами та договорами
поруки задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованість за кредитним договором
№44.296507-Zz від 10.08.2007 року в сумі 64405,16
доларів США, що за курсом НБУ складає 514
275, 20грн., та за кредитним договором
№44.298007-Zn від 17.10.2007 року в сумі 172 187,31
доларів США, що за курсом НБУ складає 1
374 915, 67 грн., а всього заборгованість у
розмірі 1 889 190 (один мільйон вісімсот
вісімдесят дев'ять тисяч сто
дев'яносто) грн.87 коп. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Кредитпромбанк»
судовий збір 3219 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ
«Кредитпромбанк», ОСОБА_2 про визнання
договорів поруки припиненими
задоволено. Визнано договір поруки
№44.2965-Пl07-Zz від 10.08.2007 року та договір
поруки № 44.2980-П107-Zn від 17.10.2007 року,
укладені між ВАТ «Кредитпромбанк» та
ОСОБА_4 припиненими.

Стягнуто з ПАТ «Кредитпромбанк» на
користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі
57,35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 57,35 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, посилаючись на те,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
банку суд першої інстанції виходив з
того, що банк виконав свої зобов'язання
за кредитним договором, а відповідач
порушив умови кредитного договору .

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Статтями 553 та 554 ЦК України
передбачено, що поручитель поручається
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку, відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 10.08.2007 року між
ВАТ «Кредитпромбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №44.296507-Zz,
відповідно до якого позивач відкрив
відповідачу не відновлювальну
мультивалютну кредитну лінію в розмірі
42 000 дол. США строком до 09.08.2032 рокузі
сплатою 12,7% річних.(а.с.16)

В якості забезпечення виконання
кредитних зобов'язань 10.08.2007 року між
Банком та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки №44.2965-Пl07-Zz, за яким поручитель
зобов'язується відповідати перед
кредитором в повному об'ємі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань боржником за кредитним
договором.(а.с.26)

17.09.2008 року між сторонами було укладено
додаткову угоду №1 до кредитного
договору №44.296507-Zz, якою відсоток за
користування кредитом становить 15%
річних.

20.01.2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
2 до кредитного договору, якою було
змінено умови погашення кредиту та
процентів. (а.с. 29-32, т. 1).

17.10.2007 року між сторонами було укладено
кредитний договір № 44.298007-Z, відповідно
до якого останній було відкрито
відновлювальну кредитну лінію на
споживчі цілі у розмірі 116 200 доларів
США строком до 14.10.2022 року у зі ставкою
13,6% річних за користування кредитними
коштами.

Цього ж дня між Банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 44.298007-Zn, за
яким останній зобов'язався солідарно
відповідати перед ВАТ
«Кредитпромбанк» у повному обсязі за
зобов'язання ОСОБА_2

17.09.2008 року між ОСОБА_2 та банком було
укладено додаткову угоду №1 до

кредитного договору 44.298007-Zn, відповідно
до якої процентна ставка за кредитом
становить 15 % річних.(а.с.57 т.1)

31.10.2008 року між ОСОБА_2 та банком було
укладено додатковий договір №2 до
кредитного договору 44.298007-Zn, який
встановлено процедуру та умови надання
банком у майбутньому кредитів.

20 січня 2009 року між ВАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було
укладено Додаткову угоду № 1 до
Додаткового договору №2 та Додаткову
угоду №3 до кредитного договору 44.298007-Zn,
яким було змінено умови погашення
кредиту та процентів.(а.с.65)

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі.

Натомість, ОСОБА_2 свої зобов'язання за
договорами та додатковими угодами
належним чином не виконувала, у зв'язку
з чим утворилася заборгованість, що
станом на 21.03.2012 року за кредитним
договором № 44.296507-Zz від 10.08.2007 року в
сумі 64 405,16 дол. США, що за курсом НБУ
складає 514 275,20 грн., що складається з
заборгованості за кредитом у розмірі 39
946 дол. США, що за курсом НБУ становить
318 968,81 грн., заборгованість за
процентами у розмірі 18657,39 дол. США, що
за курсом НБУ становить 148 979 грн. 26 коп.
та пеню у розмірі 5 801,77 дол. США, що за
курсом НБУ становить 46 327 грн. 13 коп.

За кредитним договором № 44.298007-Zn від
17.10.2007 року утворилась заборгованість
на загальну суму 172 187,31 дол. США, що за
курсом НБУ становить 1 374 915,67 грн., що
складається з заборгованість за
кредитом у розмірі 107 706,72 дол. США, що за
курсом НБУ становить 860 038 грн. 16 коп.;
заборгованість за процентами у розмірі
47 541,11 дол. США, що за курсом НБУ
становить 379 615,76 грн. та пеню у розмірі
16939,48 дол. США, що за курсом НБУ
становить 135 261 грн. 75 коп., що
підтверджується розрахунками
заборгованості.(а.с.176-182)

Позивач звертався до відповідачів з
письмовою вимогою про дострокове
виконання грошових зобов'язань, а саме
повернути кредитні кошти, сплатити
проценти та пеню за користування
кредитними коштами. Проте у
добровільному порядку заборгованість
за кредитним договором відповідачем
погашена не була.(а.с.33)

Висновки суду про наявність підстав
для задоволення позову в частині
стягнення заборгованості за
кредитними договорами в розмірі
визначеному позивачем, відповідає цим
обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції помилково не
врахував положення ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
колегія суддів не приймаєдо
уваги,виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 31 Постанови № 5
від 30 березня 2012 року пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів що виникають із кредитних
правовідносин» зі змінами, які були
внесені 07 лютого 2014 року Постановою № 7

При застосуванні положення п. 7 частини
одинадцятої ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, суди мають
виходити з того, що у системному зв`язку
з частиною одинадцятою ст. 11
зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред`явлення
окремих вимог у зв`язку з пропуском
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Статтею 267 ч.3 ЦК України передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач не подавав до суду першої
інстанції заяву про застосування
строків позовної давності

При цьому, останній платіж відповідач
вніс 13.03.2012 року, тобто вчинив дію, що
свідчить про визнання ним свого
обов'язку, а, відтак, мало місце
переривання перебігу позовної
давності. (а.с.180)

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобовязання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшуються обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Отже, підставою припинення договору
поруки може бути здійснення без згоди
поручителя зміни основного
зобов'язання, яке забезпечене порукою,
у даному випадку це збільшення
процентної ставки за користування
кредитом, про що зазначає позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

У п. 22 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про те, що ОСОБА_4 був
повідомлений про підвищення розміру
процентної ставки за кредитним
договором №1 з 12,7% річних до 15% річних,
за кредитним договором №2 з 13,6 % до 15 %
річних та давав згоду на збільшення
процентної ставки шляхом укладення
додаткових угод.

Таким чином, ПАТ Кредитпромбанк "
змінив умови договору зі збільшенням
об'єму відповідальності без згоди
поручителя за відсутності в договорах
вказівки на те, що такі зміни можливі
без повідомлення поручителя.

З огляду на наведене та виходячи з
наявних у матеріалах справи письмових
доказів, висновки суду першої
інстанції щодо порушення
відповідачами умов кредитного
договору та договору поруки, наявності
підстав для стягнення заборгованості
та штрафних санкцій, що зазначені
позивачем, відповідають обставинам
справи та положенням матеріального
закону.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді