У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 02 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із вищезазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона є
власником земельної ділянки та
садового будинку АДРЕСА_2. Земельна
ділянка АДРЕСА_1 у вказаному товаристві
належить ОСОБА_3 та межує із
земельною ділянкою позивача.

Починаючи з 2012 року відповідач
самоправно почала перебудову садового
будинку з грубим порушенням ст. 2 ч. 2.3.2
Статуту СТ «Озерний-3» та норм ДБН-360-92,
що підтверджується відповідними
довідками садового товариства, листом
Державної інспекції техногенної
безпеки та листом Державної
архітектурної інспекції. Вказувала, що
вказаною перебудовою садового будинку
відповідач порушує її права, оскільки
самовільна забудова фактично створює
суттєву перешкоду у проникненні
сонячного світла на її земельну
ділянку, що негативно впливає на
насадження. Ураховуючи викладене,
просила зобов'язати відповідача
провести перебудову свого садового
будинку відповідно до норм ДБН-360-92
«Державні будівельні норми.
Містобудування, планування і забудова
міських і сільських поселень», а також
Статуту СТ «Озерний-3».

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 18
березня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 провести перебудову
садового будинку АДРЕСА_1
відповідно до норм ДБН-360-92 «Державні
будівельні норми. Містобудування,
планування і забудова міських і
сільських поселень» й додатку 3.1
таблиці 1 зокрема, таким чином щоби
відстань від садового будинку АДРЕСА_1
до садового будинку АДРЕСА_2» становила
не менше 8 метрів, тобто з дотриманням
вимог про мінімальний протипожежний
розрив між будинками та спорудами.

Додатковим рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 03
квітня 2014 року вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 02 липня 2014 року рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 18 березня 2014
року, додаткове рішення цього суду від
03 квітня 2014 року скасовано та ухвалено
нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги, змісту
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а
також, врахувавши обставини справи,
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Київської області
від 02 липня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак