Справа № 462/3923/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючої судді Боровкова
Д.О.

при секретарі Волянському
А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 (третя особа: ОСОБА_4) про
спонукання в укладені договору
купівлі-продажу і визнання права
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання
права власності на об'єкти
фінансування будівництва,

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, у якому
просить зобов'язати відповідача за
первісним позовом ОСОБА_2 укласти з нею
договір купівлі-продажу квартир
АДРЕСА_3; визнати за нею право власності
на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
98,5 кв.м., яка складається з 4-х кімнат,
житловою площею 70,1 кв.м., в тому числі:
1-а кімната - 10,2 кв.м., 2-а кімната - 14,4
кв.м., 3-я кімната - 24,2 кв.м., 4-а кімната -
21,3 кв.м., кухні - 9,9 кв.м., ванної кімнати -
5,8 кв.м., коридору - 10,5 кв.м. та балконом -
2,2 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що
08.06.2011 року між нею та ОСОБА_2 було
укладено попередній договір
купівлі-продажу квартир АДРЕСА_3 Згідно
з умовами зазначеного договору ОСОБА_2
зобов'язувався продати та передати їй
зазначені квартири по АДРЕСА_1 протягом
строку в один місяць з моменту
укладення даного договору, тобто до
08.07.2011 року, та укласти договір
купівлі-продажу квартир №№ 11, 12, 13, 14 на
умовах, передбачених даним договором.
Проте, ОСОБА_2 цього не зробив. В той же
час, ОСОБА_2 запропонував їй придбати у
тому ж будинку квартиру № 4, яка
належала на той час ОСОБА_3, на що вона
погодилася. 08.07.2011 року між нею та
ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 Згідно з умовами даного
договору вона купила квартиру № 4
загальною площею 75 кв.м. 11.07.2011 року вона
зареєструвала за собою право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО», про що свідчить витяг про державну
реєстрацію. Однак, фактична загальна
площа квартири АДРЕСА_1 є 98,5 кв.м., а не 75
кв.м. як було зазначено у договорі
купівлі-продажу. Згідно технічного
паспорту квартира АДРЕСА_2 складається,
з 4-х кімнат, житловою площею 70,1 кв.м., в
тому числі: 1-а кімната - 10,2 кв.м., 2-а
кімната - 14,4 кв.м., 3-я кімната - 24,2 кв.м.,
4-а кімната - 21,3 кв.м., кухні - 9,9 кв.м.,
ванної кімнати - 5,8 кв.м., коридору - 10,5
кв.м. та балконом - 2,2 кв.м. ОСОБА_2
пояснив їй, що така невідповідність
фактичної площі квартири з площею, яка
значиться у документах пов'язана з тим,
що у будинку АДРЕСА_1 проводиться
реконструкція. Крім того, відповідач
повідомив її, що, коли він буде
оформляти всі документи на квартири
АДРЕСА_3 на неї, він оформить одночасно
у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» новий витяг на
квартиру № 9 у зазначеному будинку, в
якому вже буде вказана правильна площа,
а саме: 98,5 кв.м. Однак, до цього часу
ОСОБА_2 ніяких документів ні на продаж
їй квартир АДРЕСА_3, ні на квартиру № 4
щодо уточнення площі так і не оформив.
Вважає, що відповідачі порушили її
права, у зв'язку з чим просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 первісний позов не
визнав, подав до суду зустрічний позов,
у якому просить визнати за ОСОБА_2 право
власності на новозбудований
багатоквартирний житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею 1336,4
кв.м., у тому числі: на квартиру № 10,
загальною площею 96,5 кв.; на квартиру №
11, загальною площею 118,9 кв.м.; на
квартиру № 12, загальною площею 97,2 кв.м.;
на квартиру № 13, загальною площею 118,9
кв.м.; на квартиру № 14, загальною площею
97,2 кв.м.; на квартиру № 15, загальною
площею 118,9 кв.м.; на квартиру № 16,
загальною площею 97,2 кв.м.; на квартиру №
17, загальною площею 118,9 кв.м.; на
квартиру № 18, загальною площею 97,2 кв.м.;
на квартиру № 19, загальною площею 110,7
кв.м.; на квартиру № 20, загальною площею
89,6 кв.м. гараж під літ. VІ, загальною
площею 55,4 кв.м.; комору під літ. VІІ,
загальною площею 8,1 кв.м. Свої вимоги
мотивує тим, що у квітні 2011 року ним
було вирішено здійснити будівництво
2-ої черги будівництва
багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1.
Для цього 16.05.2011 року він уклав договір
з ОСОБА_4 про спільну діяльність. Згідно
умов цього договору вони зобов'язалися
об'єднати свої вклади та спільні дії з
капітального будівництва другої черги
багатоквартирного житлового будинку
по АДРЕСА_1 загальною площею орієнтовно
1400 кв.м. Він виконав повністю умови
договору замовив у проектній
організації проект на будівництво
будинку по АДРЕСА_1, отримав накази щодо
здійснення авторського нагляду; подав
декларацію про початок виконання
будівельних робіт в Інспекції
Держархбудконтролю. Крім того, ним було
на 100 % профінансовано будівництво
будинку по АДРЕСА_1. Будинок повністю
збудований, що підтверджується
технічним паспортом, який виданий ОКП
ЛОР БТІ та ЕО від 15.01.2013 року. Таким
чином, він повністю профінансував
будівництво вищевказаних об'єктів. З
приводу попереднього договору
укладеного 08.06.2011 року між ним та
ОСОБА_1, то цей договір укладався з
метою того, щоб вона профінансувала
будівництво будинку. Однак відповідач
так цього і не зробила, а тому підстав
для укладання договору купівлі-продажу
з нею в нього немає. Крім того, ОСОБА_1 на
даний час спонукає ОСОБА_4 не вводити в
експлуатації новозбудований будинок, а
без неї він цього зробити не може,
оскільки всі дозвільні документи
оформлені на прізвище ОСОБА_4. Крім
того, як убачається зі змісту позову
ОСОБА_1, вона ставить під сумнів його
права на квартири, які знаходять у
будинку по АДРЕСА_1. Будівництво
п'ятиповерхового будинку по АДРЕСА_1
фактично завершено, проте він не можу
здати в експлуатації цей будинок,
оскільки відповідачі чинять мені
перешкоди у цьому. Тому, він вимушений
звернутись з даним позовом до суду, щоб
захистити свої права на квартири та
інші об'єкти, які знаходяться у будинку
по АДРЕСА_1, як на об'єкти
профінансованого будівництва.

Суд ухвалив розглядати справу без
участі ОСОБА_1, яка у судове засідання
не з'явився, проте подала до суду
письмову заяву, в якій просить справу
розглядати без її участі, первісний
позов підтримує, просить його
задовольнити.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 зустрічний позов підтримав, дав
пояснення аналогічні наведеним у
зустрічному позові, додатково
пояснивши, що попередній договір
купівлі-продажу квартир укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був укладений без
дотримання нотаріального посвідчення,
а тому в силу ст.ст. 215,635,637 ЦК України
такий договір вважається нікчемним,
просить зустрічний позов задовольнити,
а у первісному позові в частині
зобов'язання укласти договір
купівлі-продажу квартир відмовити.

Суд ухвалив розглядати справу без
участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у судове
засідання не з'явилися, проте
матеріалів справи достатньо для
прийняття рішення..

Заслухавши представника ОСОБА_6,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що первісний позов підлягає частковому
задоволенню, а зустрічний позов слід
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

Законом може бути встановлено
обмеження щодо строку (терміну), в який
має бути укладений основний договір на
підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не
встановлені попереднім договором,
погоджуються у порядку, встановленому
сторонами у попередньому договорі,
якщо такий порядок не встановлений
актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до положень п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 року «Про застосування практики
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. У цьому разі в резолютивній
частині судового рішення суд вказує
про нікчемність правочину або відмову
в цьому.

Вимога про застосування наслідків
недійсності правочину може бути
заявлена як одночасно з вимогою про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину та
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним. Наслідком
визнання правочину (договору)
недійсним не може бути його розірвання,
оскільки це взаємовиключні вимоги.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений попередній
договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 08.06.2011 року, згідно умов
зазначеного договору відповідач за
первісним позовом зобов'язувалося в
майбутньому укласти і належним чином
оформити договір купівлі-продажу
квартир АДРЕСА_3 Зазначений попередній
договір був укладений без дотримання
нотаріальної форми посвідчення

За таких обставин, суд, оцінивши в
сукупності добуті в судовому засіданні
докази, вважає, оскільки сторони на
порушення вимог ч. 1 ст. 365 ЦК України не
дотрималися нотаріальної форми
посвідчення попереднього договору,
встановленої ст. 657 цього Кодексу для
основного договору купівлі - продажу
квартири, тому за правилами ч. 1 ст. 220 ЦК
України недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
попереднього договору від 08.06.2011 року
робить зазначений договір нікчемним, а
тому у задоволені позову ОСОБА_1 в
частині зобов'язання ОСОБА_6 укласти
договір купівлі-продажу спірних
квартир слід відмовити.

Разом з тим, суд вважає, що позовна
вимога про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 98,5
кв.м., підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

08.07.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі № 1501. Згідно з
умовами зазначеного договору
відповідачка за первісним позовом
продала позивачу квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 75,0 кв.м.

Проте як убачається з технічного
паспорту виданого 01.08.2011 року Обласним
комунальним підприємством Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
квартира АДРЕСА_1, має загальну площу
98,5 кв.м., та складається з 4-х кімнат,
житловою площею 70,1 кв.м., в тому числі:
1-а кімната - 10,2 кв.м., 2-а кімната - 14,4
кв.м., 3-я кімната - 24,2 кв.м., 4-а кімната -
21,3 кв.м., кухні - 9,9 кв.м., ванної кімнати -
5,8 кв.м., коридору - 10,5 кв.м. та балконом -
2,2 кв.м. /а.с./.

Беручи до уваги той факт, що у договорі
купівлі-продажу квартири та у
технічному паспорті існує розбіжність
щодо площі квартири АДРЕСА_1, позивач за
первісним позовом позбавлена
можливості здійснити державну
реєстрацію права власності на квартиру
у встановленому порядку, що у значній
мірі порушує її права яка власника
зазначеного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи наведене, суд дослідивши
докази у їх сукупності, прийшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_2 підлягають
задоволенню, оскільки розбіжності щодо
площі спірної квартири, які існують у
правовстановлюючих документах не
можуть бути усунуті, окрім як у
судовому порядку.

Щодо зустрічного позову, то суд
приходить до переконання, що такий слід
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1130 ЦК України за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Згідно з ст.1134 ЦК внесене учас
никами майно, яким вони володіли на
праві власності, а також вироблена у ре
зультаті спільної діяльності
продукція та одержані від такої
діяльності плоди і доходи є спільною
частковою власні стю учасників,
якщо інше не встановле но
договором простого товариства або
законом.

Для майнових вкладів учасників до
говору, а також майна, яке буде створене
(придбане) внаслідок їхньої спільної ді
яльності, встановлюється правовий
режим спільної часткової власності.

У праві власності на спільне майно
кожен з учасників має частку, величи
на якої відповідає розміру його вкладу,
якщо інше не передбачено договором.

Поділ майна, що є у спільній частко
вій власності учасників простого това
риства, і спільних прав вимоги, які ви
никли в них, здійснюється в
порядку, установленому ЦК.

Згідно з ч. 1 ст. 1139 ЦК України прибуток,
одержаний учасниками договору
простого товариства в результаті їх
спільної діяльності, розподіляється
пропорційно вартості вкладів
учасників у спільне майно, якщо інше не
встановлено договором простого
товариства або іншою домовленістю
учасників. Умова про позбавлення або
відмову учасника від права на частину
прибутку є нікчемною

16.05.2011 року між ОСОБА_2 та відповідачкою
за зустрічним позовом ОСОБА_4 був
укладений договір про спільну
діяльність (просте товариство). Згідно
умов цього договору сторони
зобов'язалися об'єднати свої вклади та
спільні дії з капітального будівництва
другої черги багатоквартирного
житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною
площею орієнтовно 1400 кв.м.

Пунктом 2.3 договору про спільну
діяльність передбачено, що вкладом
ОСОБА_2 у спільну інвестиційну
діяльність є внески у вигляді грошової
суми та/або майна, які включають: кошти
на компенсацію витрат за інженерну
підготовку території; кошти, необхідні
для оплати передпроектних та проектних
робіт та збору всієї необхідної
документації для отримання дозволу на
будівництво; кошти, необхідні для
оплати вартості будівельно-монтажних
робіт; кошти, необхідні для оплати
введення об'єкту в експлуатацію, в тому
числі і придбання інженерного
обладнання; кошти, необхідні для оплати
вартості робіт, пов'язаних з отриманням
ордеру, контрольно-геодезичною
зйомкою, підключення до інженерних
міських мереж, відшкодування роботи
міських служб, пов'язані з будівництвом
та введенням об'єкту в експлуатацію.

Пунктом 2.4 зазначеного договору
передбачено, що вклади учасників
(сторін) є нерівними за вартістю і
здійснюються в наступному
співвідношенні: частка ОСОБА_4 складає 5
%, а частка ОСОБА_6 складає 95 %.

У 2013 році ФОП ОСОБА_7 був розроблений
робочий проект на реконструкцію
нежитлових приміщень і гаража з
надбудовою житлового будинку по
АДРЕСА_1. Крім того наказом ФОП ОСОБА_7 №
17/13 від 21.05.2013 року та наказом ФОП ОСОБА_8
№ 09-н від 21.05.2013 року були призначені
відповідальні за проведення
авторського та технічного нагляду по
зазначеному об'єкту.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» замовник
має право виконувати будівельні роботи
після: 1) направлення замовником
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт центральному органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю) -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування; 2)
реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I-III
категорій складності; 3) видачі
замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

22.05.2013 року декларація про початок
виконання будівельних робіт
реконструкції гаража і нежитлових
приміщень по АДРЕСА_1 була
зареєстрована в Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області за № ЛВ 33.

Як убачається з технічного паспорта
виданого Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» загальна площа
приміщень житлового будинку по АДРЕСА_1
становить - 1336,40кв.м., у тому числі:
квартира № 10, загальною площею 96,5 кв.;
квартира № 11, загальною площею 118,9 кв.м.;
квартира № 12, загальною площею 97,2 кв.м.;
квартира № 13, загальною площею 118,9 кв.м.;
квартира № 14, загальною площею 97,2 кв.м.;
квартира № 15, загальною площею 118,9
кв.м.; квартира № 16, загальною площею
118,9 кв.м.; квартира № 17, загальною
площею 118,9 кв.м.; квартира № 18, загальною
площею 97,2 кв.м.; квартира № 19, загальною
площею 110,7 кв.м.; квартира № 20, загальною
площею 89,6 кв.м.; гараж під літ. VІ,
загальною площею 55,4 кв.м.; комори під
літ. І, ІІ, ІІІ, ІV, V та VІІ, загальною
площею відповідно 12,6 кв.м., 9,7 кв.м., 4,5
кв.м., 4,8 кв.м., 4,5 кв.м., 8,1 кв.м.

Згідно даних висновку експертного
будівельно-технічного дослідження № 548
від 17.02.2014 року, виготовленого
Львівським НДІСЕ здійснене
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1 (2-га черга) відповідає вимогам
державних будівельних норм, пожежних
правил, а саме: п.2.9, 2.13, 2.16, 2.22, 2.23. 2.27. 2.28,
2.30, 2.31, 3.4, 3.6, 4.11, 5.13, 5.31. 6.1 ДБН В.2.2-15-2005
«Житлові будинки. Основні положення»,
п.5.9 ДБН В.1. 1-7-2002 «Пожежна безпека
об'єктів будівництва», дод.3.1, табл.1,
прим.6 ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень» та наданій
проектній документації.

Таким чином ОСОБА_6 свої зобов'язання за
договором виконав у повному обсязі -
будинок по АДРЕСА_1 (2-га черга) збудував,
повністю профінансувавши його
будівництво, проте ОСОБА_4 взятті на
себе зобов'язання не виконала у повному
обсязі та перешкоджає у введені
зазначеного будівництва в
експлуатацію, що є підставою для поділу
майна, яке набуло статусу спільної
часткової власності, між учасниками
договору пропорційно їхнім часткам у
спільному майні.

Оскільки ОСОБА_2 виконані всі умови
договору простого товариства, він є
титульним володільцем предмета
договору, то невиконанням ОСОБА_4 умов
договору порушуються права іншого
учасника договору (співвласника майна),
які підлягають захисту у судовому
порядку.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши
докази у їх сукупності прийшов до
висновку про під ставність зустрічного
позову, який слід задовольнити у
повному об'ємі.

Керуючись, ст. ст. 10, 60, 61, 209, 212, 213-215, 218
ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_9
(третя особа: ОСОБА_4) про спонукання в
укладені договору купівлі-продажу і
визнання права власності задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 98,5
кв.м., яка складається з 4-х кімнат,
житловою площею 70,1 кв.м., в тому числі:
1-а кімната - 10,2 кв.м., 2-а кімната - 14,4
кв.м., 3-я кімната - 24,2 кв.м., 4-а кімната -
21,3 кв.м., кухні - 9,9 кв.м., ванної кімнати -
5,8 кв.м., коридору - 10,5 кв.м. та балконом -
2,2 кв.м.

В решті позову відмовити.

Застосувати наслідки недійсності
правочину до попереднього договору
купівлі-продажу від 08 червня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
новозбудований багатоквартирний
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 1336,4 кв.м., у тому числі:

на квартиру № 10, загальною площею 96,5
кв.;

на квартиру № 11, загальною площею 118,9
кв.м.;

на квартиру № 12, загальною площею 97,2
кв.м.;

на квартиру № 13, загальною площею 118,9
кв.м.;

на квартиру № 14, загальною площею 97,2
кв.м.;

на квартиру № 15, загальною площею 118,9
кв.м.;

на квартиру № 16, загальною площею 97,2
кв.м.;

на квартиру № 17, загальною площею 118,9
кв.м.;

на квартиру № 18, загальною площею 97,2
кв.м.;

на квартиру № 19, загальною площею 110,7
кв.м.;

на квартиру № 20, загальною площею 89,6
кв.м.

гараж під літ. VІ, загальною площею 55,4
кв.м.;

комору під літ. VІІ, загальною площею 8,1
кв.м

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно. Рішення не
оскаржувалось та набрало законної
сили. Оригінал рішення знаходиться в
матеріалах справи № 462/3923/13-ц.

Суддя:
Боровков
Д.О.