Провадження №2/761/6849/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тревел Профешенл
Груп» про розірвання договору,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

в серпні 2014 року позивач ОСОБА_1 через
свого представника звернувся до суду з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.), Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тревел
Профешенл Груп» (Далі - ТОВ «Тревел
Профешенл Груп») про розірвання
договору, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що 26.03.2014р. між ним та
ФОП ОСОБА_2 (турагент) було укладеного
Договір про надання туристичних послуг
№ 02/2603, відповідно до якого турагент
зобов'язався надати йому комплекс
туристичних послуг, пов'язаних з
організацією подорожі до Парижа з
10.04.2014 року по 17.04.2014р. Ним було оплачено
туристичні послуги на суму 15585 грн. з
яких 4000,00 грн. частина попередньої
оплати була внесена в день укладення
договору та надано всі необхідні
документи для організації туристичної
подорожі. Пізніше в телефонному режимі
йому запропонували здійснити подорож
до Парижу в іншу дату у зв'язку з
затриманням розгляду візових
документів, на що позивач погодився.
Через тиждень йому було повторно
запропоновано перенести дату подорожі,
однак не маючи змоги перенести подорож
він відхилив пропозицію відповідача та
просив повернути паспорт. Отримавши
закордонний паспорт він виявив, що
своєчасно передані ним документи на
оформлення візи до Франції, були
передані у Посольство Франції лише
24.04.2014 року, в той час як першим днем
подорожі було 10.04.2014р. Вважає, що
відповідачами були порушені умови
Договору, у зв'язку з чим він не одержав
належних послуг. На його звернення до
відповідачів повернути оплачені ним
послуги, він одержав відмову. Вважає, що
такі дії відповідачів порушують його
права як туриста. Просив суд розірвати
договір укладений між ним на
відповідачем 26.03.2014 року та стягнути
солідарно з відповідачів на його
користь матеріальну шкоду в розмірі
15585,00 грн. та заподіяну моральну шкоду в
розмірі 2000,00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити з підстав
наведених у позові.

Представник відповідачів ФОП ОСОБА_2,
ТОВ «Тревел Профешенл Груп» у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
зазначив, що відповідачами своєчасно,
належним чином та у повному обсязі було
виконано їх зобов'язання перед
позивачем, жодних порушень його прав не
допущено, а тому відсутні підстави для
відшкодування йому матеріальної та
моральної шкоди. Відповідно до умов
договору сторони звільняються від
будь-якої відповідальності за
невиконання, неналежне виконання умов
Договору, якщо таке невиконання було
викликане обставинами непереборної
сили. Саме такою обставиною є рішення
консульства Франції про продовження
строку розгляду заяви туриста. Позивач
до поїздки відмовився від надання йому
послуг, а відтак сплачена за відповідні
туристичні послуги сума не підлягає
поверненню. Просили у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачів,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
туризм», учасниками відносин, що
виникають при здійснені туристичної
діяльності є юридичні та фізичні особи,
які створюють туристичний продукт,
надають туристичні послуги
(перевезення, тимчасового розміщення,
харчування, екскурсійного, курортного,
спортивного, розважального та іншого
обслуговування) чи здійснюють
посередницьку діяльність із надання
характерних та супутніх послуг, а також
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства ( туристи,
екскурсанти, відвідувачі та інші), в
інтересах яких здійснюється
туристична діяльність. Туристичні
оператори (далі - туроператори)-
юридичні особи, створені згідно із
законодавством України, для яких
виключною діяльністю є організація та
забезпечення створення туристичного
продукту, реалізація та надання
туристичних послуг, а також
посередницька діяльність із надання
характерних та супутніх послуг, які в
установленому порядку отримали
ліцензію на тур операторську
діяльність.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 26.03.2014 між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Тревел
Профешенл Груп» (туроператор) за
дорученням, від імені і під контролем
якого на підставі Агентського договору
№12/0209 від 12.03.2012 р. між ТОВ «Хоттур» та
ТОВ «Тревел Профешенл Груп» та
генерального Субагентського Договору
№ 232 від 15.06.2012р. між ТОВ «Хоттур» та ФОП
ОСОБА_2, який укладає цей Договір як
турагент з позивачем ОСОБА_1 (турист)
про надання туристичних послуг за яким
Туроператор зобов'язується надати
туристичні послуги для Туриста на одну
особу для поїздки до Франції (Париж) з 10
квітня по 17 квітня 2014 року, який включає
в себе наступний комплекс туристичних
послуг: бронювання квитків за
маршрутом Київ-Париж-Київ, розміщення в
готелі, трансфер, харчування (сніданки),
медичне страхування та оформлення візи
(а.с. 10 зворот).

Відповідно до п.2.1.1. Договору загальна
вартість зазначеного туристичного
продукту, становить 7846 грн. Прайсова
вартість Турпродукту становить 999 Євро
за комерційним курсом Євро до
української гривні, встановлена
Туроператором. Комерційний курс
Туроператора на дату підписання
договору складає (1 євро - 15грн.60коп).

На виконання Договору, позивачем було
сплачено 26.03.2014р. грошові кошти в сумі
4000,00 грн. (предоплата) та 27.03.2014р.
оплачено тур в сумі 11585грн., а всього
сплачено 15585 грн., та підтверджується
квитанціями до прибуткового касового
ордеру № 260314 та №270314 (а.с.13-14).

Пуктом 3.2. Договору про надання
туристичних послуг передбачено, що в
разі, якщо невиконанням, неналежним
виконанням умов цього Договору однією
Стороною іншій стороні будуть
заподіяні збитки, винна сторона
зобов'язується відшкодувати такі
збитки в повному обсязі.

Статтею 25 Закону України «Про туризм»
передбачено, що туристи і екскурсанти
мають право, зокрема, на відшкодування
матеріальних і моральних збитків у
разі невиконання або неналежного
виконання умов договору, а суб'єкти
туристичної діяльності, в силу ст. 24
вказаного закону, зобов'язані
відшкодовувати в установленому
порядку збитки, завдані туристам
(екскурсантам), іншим особам та
довкіллю.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що споживач має право розірвати
договір стосовно частини послуги або
робіт, що залишилася.

Крім того, згідно з п. 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1996 року № 5 «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів» у справах
за позовами про захист прав споживачів,
порушених внаслідок недостовірної або
неповної інформації про товар (роботу,
послугу) чи недобросовісної його
реклами, суд має виходити з припущення,
що споживач не має спеціальних знань
про властивості та характеристики
товарів (робіт, послуг).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідачами порушено
умови укладеного Договору про надання
туристичних послуг №02/2603 від 26 березня
2014 року, а саме несвоєчасна, на його
думку, подача відповідачами його
документів до візового центру Франції.

Разом з тим, суд не може погодитись з
таким обґрунтуванням вимог позивача
зважаючи та таке.

Пунктом 2.1.2. Договором про надання
туристичних послуг, передбачено
обов'язок туриста передати
Туроператору через Турагента на його
замовлення всі необхідні документи
(паспорт, фотокартки тощо) для
оформлення всіх документів, необхідних
для надання послуг не пізніше, ніж за 15
робочих днів до дати початку надання
туристичних послуг.

Стаття 23 Візового Кодексу ЄС
передбачає 15-денний строк розгляду
заявки на отримання візи. Проте,
Візовим Кодексом ЄС передбачено право
консульств продовжувати строк
розгляду заявки до 30 календарних днів,
а в окремих випадках для надання
додаткових документів максимально до 60
календарних днів.

З листа ТОВ «Тревел Профешнл Групп»
щодо анулювання заявки позивача (а.с.16)
вбачається, що затримка з видачею візи
позивачу відбулась з тієї причини, що
турист є громадянином Лівану, а тому
надані документи проходять додаткову
перевірку, так як вбачають ймовірність
іншу мету відвідування країни. Крім
цього повідомлялось, що для того щоб
одержати в Посольстві паспорт без
оформлення візи згідно нового
бронювання необхідно надати до 24.04.2014р.
заяву-клопотання туриста про
відсутність претензій до Посольства з
приводу даного питання.

З копії паспорта позивача, вбачається,
що на шостій сторінці зроблено
відмітку від 24.04.2014р. консульством
Франції, а саме «Visa аррlied fог оп 24 APR 2014 at
KYIV», яка означає, що саме 24 квітня 2014
року туристу було відмовлено у видачі
візи.

Отже консульством Франції було
прийнято рішення про відмову позивачу
у видачі візи та в'їзді в країну, а тому
посилання позивача, що відповідачами
лише 24.04.2014 року було надано документи
на отримання візи є помилковим.

При цьому, суд вважає, що укладаючи з
відповідачем ФОП ОСОБА_2 договір,
позивач повинен був усвідомлювати, що
останній (турагент) є агентом між
Туроператором та Замовником та не
надає послуги з розгляду заявки на
отримання візи, а проводить лише
посередницьку діяльність щодо
реалізації супутніх послуг.

Відповідно до п. 3.3. Договору про
надання туристичних послуг №02/2603,
сторони звільняються від будь-якої
відповідальності за невиконання,
неналежне виконання умов Договору,
якщо таке невиконання було викликане
обставинами непереборної сили. Під
обставинами непереборної сили, крім
усього іншого, розуміють і прийняття
компетентних рішень державними
органами України та країни
відвідування, відмова пропустити
Туриста через державний кордон України
та (або) країни відвідування, інші
обставини, що стали причиною
невиконання Договору при умові, що
вказані обставини не могли бути
усунені сторонами, виникли поза їх
волею та не могли бути прямо
передбачені при укладенні цього
Договору.

З урахуванням наведеного слід дійти
висновку, що рішення консульства
Франції про продовження строку
розгляду заяви туриста та відмова у
наданні візи є обставиною, що звільняє
відповідачів від відповідальності за
неналежне виконання умов договору.

Відповідно до положень ст. 907 ЦК України
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим Кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін.

Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року
позивач відмовився від перебронювання
туру з доплатою, оскільки 26.04.2014 року
вилітав терміново в Ліван, і були
відсутні гарантії щодо відкритті візи
у Франції (а.с. 41). Дані обставини не
заперечувались у судовому засіданні
стороною позивача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере
до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Пунктом 2.8. Договору передбачено право
Туриста відмовитись від Договору до
початку подорожі за умови оплати
Туроператору фактично понесених
останнім витрат, відшкодування
збитків, завданих такою відмовою, а
також сплати послуг Туроператора у
відповідності до п. 2.2. даного Договору.

Пунктом 2.2. Договору погоджено порядок
визначення витрат Туроператора, до
складу яких сходять: 50 євро, що
відшкодовується Туристом у гривнях
згідно комерційного курсу
Туроператора на дату відмови туриста
від одержання туристичного продукту
(незалежно від строку відмови Туриста
від одержання туристичного продукту).
При цьому Туристу не повертається
повна вартість авіаквитків, яка є
складовою загальної вартості
туристичного продукту; 100% від
загальної вартості туристичних послуг
у випадку відмови Туриста від
одержання туристичного продукту
згідно Договору за 14 днів до дати
початку подорожі; 100% від загальної
вартості туристичних послуг у разі
відмови туриста від туру, який припадає
на періоди: з 15 грудня по 15 січня, з 25
квітня по 13 травня, у періоди виставок,
ярмарок, будь-які інші періоди,
визначені партнерами як «високий
сезон».

Отже, у зв'язку з відмовою позивача від
отримання туристичного продукту
застосовуються наслідки, визначені п.
2.2. Договору, а тому сплачена за
відповідні туристичні послуги сума
поверненню не підлягає.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що відповідачами своєчасно, належним
чином та у повному обсязі було виконано
їх зобов'язання перед позивачем, жодних
порушень його прав не допущено, а
відтак відсутні підстави для
відшкодування позивачу матеріальної
шкоди.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК
України позивач має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення його
прав. При цьому, моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини душевних
страждань, ступеня вини відповідача,
який завдав моральної шкоди, якщо вина
є підставою для відшкодування, а також
з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається
судом з урахуванням суті позовних
вимог, характеру діяння особи, яка
заподіяла шкоду, фізичних чи моральних
страждань потерпілого, а також інших
негативних наслідків.

На підставі вищевикладеного, суд не
вбачає підстав для задоволення позову
в частині відшкодування моральної
шкоди, оскільки вимоги в цій частині не
доведені позивачем, належних та
допустимих доказів не надано і таких у
судовому засіданні не здобуто.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи те,
що обставини, на які посилається
позивач у свої вимогах, як на підставу
для задоволення заявленого ним позову,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, а тому суд прийшов
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 901, 907, 910 ЦК України, ст. 100, 104, 105
Повітряного кодексу України, ст.ст. 10, 60,
61, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тревел
Профешенл Груп» про розірвання
договору, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: