Справа № 2/760/713/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
Солом»янськийрайонний суд м.Києва в
складі:

головуючого - суддіКушнір С.І.,

при секретарі -Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, 3-я
особа: ОСОБА_5 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом в якому просив вселити його у
квартиру АДРЕСА_1, обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що ОСОБА_2,
зареєстрований в АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою з місця
проживання. В квартиру позивач
вселився в 1977 році на підставі ордеру
на житлове приміщення № Г 304574 від 21.07.1977
р., виданого Виконавчим комітетом
Залізничної районної ради. Спірне
житлове приміщення неприватизоване.

В квартирі АДРЕСА_1, крім позивача
зареєстровані та проживають: дочка
ОСОБА_1, зять ОСОБА_4 та онука ОСОБА_5, що
підтверджується довідкою з місця
проживання.

Спірне житлове приміщення складається
з трьох житлових кімнат, площею 39.6 кв.м.
в тому числі:1-а кімната 17.5 кв.м. , 2-а
кімната 10.3 кв.м., 3-я кімната 11.8 кв.м.,
загальна площа квартири 68.1 кв.м., що
підтверджується копією технічного
паспорта на квартиру.

У зв'язку з тяжким захворюванням
позивач з 10.09.2012 р. по 01.10.2012 р. перебував
на стаціонарному лікуванні в медичному
закладі, що підтверджується копією
виписки із медичної карти
стаціонарного хворого. Після
повернення позивача з медичного
закладу, відповідачі до квартири його
не впустили, мотивуючи свої дії тим що
він хворіє і потребує стороннього
догляду. Пізніше позивачем було
виявлено, що замки на вхідних дверях
були змінені, у зв'язку з чим він був
вимушений звернутися до Солом'янського
РУГУ МВС України в м. Києві.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
пояснив, що в 1977 р. отримав квартиру
АДРЕСА_1. Дружина померла в 1980 році.
Одружився з ОСОБА_6 в 1990 році. Жити
продовжував у спірній квартирі. В 1993
році переїхав проживати до житла
дружини, яке розташоване в м. Вишневе,
Київської обл. В 2010 р. дочка
запропонувала приватизувати квартиру
АДРЕСА_1 перевела особовий рахунок на
своє ім'я. В 2012 р. йому було зроблена
операція. Дочка заперечувала щодо
проживання у спірній квартирі, він
поїхав проживати до дружини. Звертався
до Солом»янського РУГУ МВС України в
м.Києві з заявою про неправомірні дії
відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_7 заперечував проти задоволення
позову та пояснив, що позов є
безпідставним, оскільки ОСОБА_2
відповідно до рішення Солом»янського
районного суду м.Києва від 03.12.2013 р.
визнано таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1. Рішення набрало
законної сили. Станом на день розгляду
справи, позивач був знятий з реєстрації
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою з місця проживання. Позивач
ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з
власної волі з 1995 року, з моменту
одруження з ОСОБА_6. Він проживає з
дружиною за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_4, який також є
законним представником 3-ї особи
ОСОБА_5, в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову
та пояснив, що позивач в 1995 р. переїхав
проживати до дружини. Рішенням суду
від 03.12.2013 р. позивача визнано таким, що
втратив право користування житловою
площею в квартирі АДРЕСА_1. Він та його
дружина ОСОБА_1 допомагали позивачу у
лікуванні. ОСОБА_2 проживав разом з
ними у спірній квартирі з 07.01.2013 р. по
17.01.2013 р., оскільки потребував
стороннього догляду за станом
здоров»я, потім повернувся проживати
до дружини.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи, повідомлялась
належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до ордера на житлове
приміщення № Г304574 від 21.07.1977 р.,
виданого Виконавчим комітетом
Залізничної районної ради позивачу
ОСОБА_2 було надано квартиру АДРЕСА_1.
Склад сім»ї: ОСОБА_2, дружина - ОСОБА_9,
син - ОСОБА_10, дочка - ОСОБА_1

Спірне житлове приміщення складається
з трьох житлових кімнат, площею 39.6 кв.м.
у тому числі:1-а кімната 17.5 кв.м. , 2-а
кімната 10.3 кв.м., 3-я кімната 11.8 кв.м.,
загальна площа квартира 68.1 кв.м., що
підтверджується копією технічного
паспорта на квартиру.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 03.12.2013 р., позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Солом'янський РВ
ГУДМС в м. Києві, ОСОБА_4 про визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням задоволено.
Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1
Рішення набрало законної сили.

Відповідно до довідки форми 3 Центру
обслуговування споживачів № 1 КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду від
03.02.2014 р. № 233 встановлено, що за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:
власник особового рахунку ОСОБА_1,
чоловік ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, а отже,
виходячи з даних правил, рішення суду
від 03.12.2013 року, є обов'язковим для суду.

Оскільки рішенням суду від 03.12.2013 р.
ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, суд
приходить до висновку що позовні
вимоги про вселення до квартири
АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. ЦК України, ст.ст.9, 64
ЖК України, ст.ст. 10, 57, 60,61 208, 209, 212 - 215, 223,
294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, 3-я особа: ОСОБА_5 про вселення
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
Кушнір С.І.