Номер провадження № 22-ц/785/2037/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 11.12.2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання права власності за
набувальною давністю,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2-3), в якому просив визнати
за ним право власності за набувальною
давністю на гараж АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що рішенням
міжвідомчої комісії при виконкомі
ОСОБА_5 райради депутатів трудящих №
1 від 19.01.1966 року ОСОБА_6 було дозволено,
як виняток, будівництво кам'яного
гаража для автомобіля, у відповідності
з техвисновком ПСК Міськжилуправління
від 11.11.1965 року за № 2318 за свій рахунок.
23.03.1995 року відповідач ОСОБА_4 продала
гараж, який належав її чоловіку ОСОБА_6,
позивачу ОСОБА_3, що підтверджується
своєрідним актом купівлі-продажу від
23.03.1995 року. Посилаючись на те, що він
добросовісно заволодів цим майном і
продовжує відкрито володіти ним понад
сімнадцять років, ОСОБА_3 просив
визнати за ним право власності на
зазначений гараж.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
позивач та представник позивача
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, надала до суду клопотання
про розгляд справи за її відсутністю,
проти задоволення позовних вимог не
заперечувала. Представник відповідача
ОСОБА_5 районної адміністрації
Одеської міської ради в судове
засідання не з'явився, про дату та час
судового засідання повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 11.12.2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 11.12.2013 року, в якій просить рішення
суду від 11.12.2013 року скасувати,
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позов про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, посилаючись на
невідповідність судового рішення
вимогам ст. 213 ЦПК України, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідачами рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали апеляційну
скаргу. Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з наступного.

Ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено
обов'язок кожної сторони по справі
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судом встановлено, що рішенням
міжвідомчої комісії при виконкомі
ОСОБА_5 райради депутатів трудящих № 1
від 19.01.1966 року ОСОБА_6 було дозволено,
як виняток, будівництво кам'яного
гаража для автомобіля, у відповідності
з техвисновком ПСК Міськжилуправління
від 11.11.1965 року за № 2318 за свій рахунок
(а. с. 9).

23.03.1995 року відповідач ОСОБА_4 продала
гараж, який належав її чоловіку ОСОБА_6,
позивачу ОСОБА_3, що підтверджується
актом купівлі-продажу, складеним у
формі розписки відповідача ОСОБА_4 від
23.03.1995 року про продаж нею гаража
позивачу ОСОБА_3 (а. с. 4).

27.05.2013 року КП «ОМБТІ та РОН» ОСОБА_3 був
виданий техпаспорт на гараж площею 22,1
кв. м., який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а. с. 5-7).

Згідно з довідкою начальника ділянки №
5 КП «ЖКС «Фонтанський» від 04.07.2013 року
ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
належить гараж № Ф5/18 площею 18,00 кв. м.
Заборгованість по сплаті з 1996 року по
теперішній час відсутня (а. с. 8).

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Тобто, об'єктом набуття права власності
за набувальною давністю на підставі
ст. 344 ЦК України є саме чуже майно.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом з
тих підстав, що він купив спірний гараж,
яким користується та вважає, що набув
право власності на нього.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що ст. 344 ЦК
України не може застосовуватися до
правовідносин, що виникли між
сторонами.

За таких обставин, суд першої інстанції
відмовив в задоволенні позову ОСОБА_3

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку на
підставі наданих та досліджених
доказів, відмовивши в задоволенні
позову ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону та на підставі встановлених
обставин справи дійшов висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК
України, якою позивач обґрунтовував
свої позовні вимоги, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Позивач, відповідно до позовної заяви
(а. с. 2-3) та матеріалів справи (а. с. 4)
звернувся до суду з позовом з тих
підстав, що він купив спірний гараж,
яким користується та вважає, що набув
право власності на нього.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що ст. 344
ЦК України не може застосовуватися до
правовідносин, що виникли між
сторонами та, враховуючи
диспозитивність цивільного
судочинства (ст. 11 ЦПК України)
правомірно та обґрунтовано відмовив в
задоволенні позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги судова
колегія не приймає до уваги, враховуючи
те, як зазначено вище, що ст. 344 ЦК
України не може бути застосована до
спірних правовідносин, приймаючи до
уваги обставини, якими позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги, що
не позбавляє права позивача звернутися
з позовом до суду з інших підстав.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія, враховуючи доводи
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не можуть бути
прийняті до уваги, враховуючи
викладене та, оскільки вони не
спростовують висновки суду.

За таких обставин, судова
колегія вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 11.12.2013 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 11.12.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
права власності за набувальною
давністю - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич