Справа № 456/2554/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5908/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого -
судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
яка також діє в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа - Стрілківська
сільська рада Стрийського району
Львівської області, орган опіки та
піклування Стрийської районної
державної адміністрації, про визнання
осіб такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, уточненим під час
розгляду справи (а.с.41-42, 53-54), в якому
просила визнати колишню невістку
ОСОБА_2 та своїх онуків: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
такими, що втратили право на
користування належним їй на праві
власності житловим будинком по АДРЕСА_1
Стрийського району Львівської області,
на тій підставі, що вони більше року не
проживають в цьому будинку.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала
тим, що вона зареєструвала у своєму
будинку відповідачів, як членів сім»ї,
однак, з моменту реєстрації
відповідачі жодного дня не проживали в
її будинку, так як всі вони проживають у
м.Львові, і домовленостей про
збереження за ними права користування
житлом не було, їй самій приходиться
оплачувати житлово-комунальні послуги,
що ставить її у скрутне матеріальне
становище.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15.05.2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_2 в особі свого представника -
ОСОБА_3 Апелянт просить скасувати
рішення суду з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні вказаного позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
при вирішенні даного спору судом не
було враховано відсутність у неї з
дітьми іншого, окрім спірного, житла,
оскільки в гуртожитку вони проживають
тимчасово без реєстрації і підстав для
їхньої реєстрації в даному гуртожитку
немає. Вказує, що її старша донька -
ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства, і
оскаржуваним рішенням порушено її
житлові та соціальні права, оскільки,
дитина-інвалід залишилась не лише без
житла, а й без місця реєстрації, що в
свою чергу завдасть дитині великих
незручностей, оскільки без місця
реєстрації вона не зможе звернутися до
закладів охорони здоров»я та закладів
соціального забезпечення. Крім того,
зазначає, що судом було проігноровано
думку представника органу опіки та
піклування, яка категорично
заперечувала проти задоволення позову,
оскільки, вважала, що порушується право
малолітніх дітей на житло. Вказує, що
позивач ОСОБА_4 є бабцею ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, а припинення сімейних відносин
з власником квартири не позбавляє
колишніх членів його сім»ї права
користування займаним приміщенням.

В судове засідання позивач та треті
особи не з»явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені у
встановленому процесуальним законом
порядку, що підтверджується поштовими
повідомленнями про отримання ними
судових повісток (а.с.107-109), клопотань
про відкладення розгляду справи від
них не надходило, а тому розгляд справи
апеляційним судом проведено у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони відповідача в підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником
спірного житлового будинку по АДРЕСА_1
Стрийського району Львівської області
є позивач ОСОБА_4 (а.с.14-15).

Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною
сина позивача - ОСОБА_7, з яким вона
розірвала шлюб на підставі рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 20.09.2013 року
(а.с.6-9), а відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -
є їхніми дітьми, і, відповідно, онуками
позивача ОСОБА_4

Згідно з будинковою книгою (а.с.17-23) та
довідкою виконавчого комітету
Стрілківської сільської ради (а.с.25),
відповідач ОСОБА_2 та її діти були
зареєстровані за місцем реєстрації
свого чоловіка та, відповідно, батька у
будинку позивача, як члени її сім»ї, з
16.11.2012 року.

Згідно з довідкою Львівського
національного університету
ветеринарної медицини та
біотехнологій ім.С.З.Гжицького від
23.01.2014 року (а.с.50), відповідач з дітьми
проживає в гуртожитку, який належить
названому університету, без реєстрації
у ньому.

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
дитиною-інвалідом і знаходиться на
обліку у КЗ Львівському дитячому
психоневрологічному диспансері з
березня 2008 року (а.с.51).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та
визнаючи відповідачів такими, що
втратили право на користування спірним
жилим приміщенням, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі більше року не проживають
за місцем своєї реєстрації, мають інше
жиле приміщення, а відповідач ОСОБА_2,
окрім того, - має можливість прийняти
участь у спадкуванні будинку в с.Нижній
Студень Рожнятівського району
Івано-Франківської області, який
залишився після смерті її батьків.

Однак, з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки вони не в
повній мірі відповідають обставинам
справи та нормам матеріального закону,
які регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України,
ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім»ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням (ч.4 ст.156 ЖК).

Нормою частини другої статті 405 ЦК
України визначено, що член сім»ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_2 пояснила, що вона
працює в інституті біології тварин в
м.Львові (а.с.110), а тому вимушена з
дітьми тимчасово проживати в м.Львові
за місцем своєї праці. У зв»язку з тим,
що її колишній чоловік працює в
Львівському національному
університеті ветеринарної медицини та
біотехнологій ім.С.З.Гжицького, їм було
надано тимчасово кімнату в гуртожитку
від цього університету, однак, після
розірвання шлюбу її в будь-який час з
дітьми можуть виселити, оскільки
гуртожиток не має сімейного статусу, на
підтвердження чого надала суду довідку
№206 від 08.12.2014 року (а.с.111).

Таким чином, з урахуванням норми ч.2
ст.405 ЦК України та встановлених
обставин справи, а саме, того, що
відповідач з моменту реєстрації у
спірному будинку не проживала у ньому,
оскільки вона та її колишній чоловік
працювали у м.Львові, про що позивачеві
було відомо і вона не заперечувала за
таких обставин проти їхньої реєстрації
у своєму будинку разом з дітьми, іншого
житла вони не мають, а проживання їх у
гуртожитку є тимчасовим, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
відповідачі у спірному будинку не
проживали з поважних причин, а тому
підстав визнавати їх такими, що
втратили право на користування цим
житлом, немає.

Суд першої інстанції цих обставин не
врахував і дійшов помилкового висновку
про визнання відповідачів такими, що
втратили право на користування спірним
жилим приміщенням, позбавивши в такий
спосіб неповнолітніх дітей права на
житло, яке вони мають в силу закону, а
тому оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення про відмову
позивачеві ОСОБА_4 у задоволенні її
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш
и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15 травня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4 про
визнання ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.