Справа № 159/4768/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Денисюк Т.В. Провадження №
22-ц/773/494/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Подолюка В.А.

при секретарі Семенюк О.А.

з участю: заявника ОСОБА_1,

головного державного виконавця Мацюха
Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та
рішення головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Мацюха Дмитра Юрійовича та начальника
відділу державної виконавчої служби
Сидорчука І.Л. у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
нерухомим майном за апеляційною
скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 19 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу
на ухвалу Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 19 лютого 2014
року.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
та рішення головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Мацюха Дмитра Юрійовича та начальника
відділу державної виконавчої служби
Сидорчука І.Л. відмовлено.

В поданій на ухвалу суду
апеляційній скарзі заявник,
покликаючись на незаконність судового
рішення через порушення норм
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану ним ухвалу та постановити
нову, якою скаргу задовольнити
повністю.

В судовому засіданні заявник -
відповідач ОСОБА_6 апеляційну скаргу
підтримав і просить її задовольнити,
державний виконавець Мацах Д.Ю.
апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість ухвали суду, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а ухвала суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги,
суд першої інстанції виходив з того, що
боржником не надано суду доказів
вчинення стягувачем дій, які б могли
бути підставою для вжиття державним
виконавцем заходів, передбачених ст. 90
Закону України «Про виконавче
провадження». Відмова стягувача
отримувати бандероль із ключами не
може свідчити про умисне створення
перешкод для виконавчого провадження
чи про невиконання вимог державного
виконавця.

Статтею 383 ЦПК України визначено право
на звернення із скаргою до суду, а саме
сторони виконавчого провадження мають
право звернутись до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
перебуває виконавчий лист від 27
вересня 2013 року, виданий Ковельським
міськрайонним судом про зобов'язання
ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_4 та їх
неповнолітньому сину ОСОБА_7 в
користуванні житловим будинком та
земельною ділянкою по вул. АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_1 надати
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ключі від воріт,
хвірток огорожі та вхідних дверей
будинку (а.с. 361).

12 грудня 2013 року головним державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження та надано боржнику ОСОБА_1
строк для самостійного виконання до 19
грудня 2013 року.

19 грудня 2013 року боржник ОСОБА_1
звернувся з заявою про відкладення
провадження виконавчих дій у зв'язку з
тим, що несвоєчасно отримав постанову
про відкриття виконавчого провадження.

23 грудня 2013 року головним державним
виконавцем постановою відкладено
провадження виконавчих дій до 28 грудня
2013 року.

28 грудня 2013 року боржником ОСОБА_1.
подано державному виконавцю ряд
повідомлень про виконання рішення суду
самостійно шляхом відправлення ключів
поштою. Державний виконавець,
отримавши від боржника повідомлення
про направлення ключів від
домогосподарства стягувачу поштою,
зобов'язаний перевірити чи отримав
стягувач ці ключі, чи забезпечують ці
ключі доступ до будівлі та земельної
ділянки, та скласти відповідний акт у
присутності боржника і стягувача.

Постановою від 17 січня 2014 року
відкладено провадження виконавчих дій
та призначаючи дату перевірки стану
виконання рішення суду на 28 січня 2014
року.

Згідно акту перевірки від 28 січня
2014 року стягувач заперечила факт
отримання як повідомлень про
надіслання їй ключів, так і самих
ключів, боржник доказів отримання
стягувачем ключів не надав, боржник
ключів у присутності державного
виконавця та понятих не передав.

29 січня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про накладення на
боржника штрафу та призначено дату
повторної перевірки виконання рішення
суду на 05 лютого 2013 року.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 12 Закону
України про виконавче провадження,
боржник зобов'язаний утримуватись від
вчинення дій, які не уможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення. Особи,
які беруть участь у виконавчому
провадженні зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець діяв відповідно
до вимог законодавства. Дії та рішення
державного виконавця по призначенню
перевірки стану виконання судового
рішення відповідають вимогам ст. 75
Закону.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що заявник не
надав суду належних та допустимих
доказів на підтвердження
неправомірності дій державного
виконавця і порушення в зв'язку з цим
його особистих прав і свобод, а
твердження боржника про самостійне
виконання судового рішення не
підтверджується будь-якими доказами.

Таким чином доводи апеляційної скарги
були предметом дослідження судом
першої інстанції та не впливають на
правильність ухвали суду, яка ухвалена
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 19 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

судді: