Справа № 2-7308/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

20 лютого 2014 року Солом»янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Сідлецької Н.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому просить визнати
відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1
зв»язку з відсутністю його за місцем
реєстрації більше одного року.

В позові позивачка посилається на те,
що вона відповідно до договору
купівлі-продажу від 14 листопада 2001
року є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що у спірній квартирі є
зареєстрованими відповідач по справі
ОСОБА_2, який є рідним братом позивача ,
який з жовтня 2012 року в квартирі не
проживає, кореспонденції за
вищевказаною адресою не отримує,
житлово-комунальні послуги не сплачує,
квартирою не цікавиться. В
підтвердження факту відсутності
відповідача в спірному жилому
приміщенні, позивач послалась на акти
обстеження квартири від29.11.2012року,
20.02.2013 року 10 .06.2013 року , 19.11.2013 року
затвердженого КП « Батиївське».

Оскільки за місцем реєстрації
відповідач більше року не проживає,
позивач просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
його задоволення. В подальшому, будучи
повідомленим належним чином про місце,
день та час судового розгляду, в судове
засідання не з»явився, подавши через
канцелярію суду заяву в якій позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
проти ухвалення заочного рішення на
підставі наявних у справі доказів не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
зявився, хоча належним чином
повідомлявся про дату та час слухання
справи.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Таким чином, суд дослідивши матеріали
справи, вважає можливим ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, про що представник
позивача не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
належить на праві приватної власності
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу квартири від
14.11.2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий номер 4516 ( а.с.а.с.6-7).

Згідно з довідкою форми №3 від 13.12.2013
року на даний час в будинку є також
зареєстрованим з 27.12.2001 року відповідач
по справі ОСОБА_2, брат позивачки ( а.с.18).

Однак в спірній квартирі з жовтня 2012
року відповідач в квартирі не проживає,
не маючи перешкод в користуванні
спірною квартирою, своїх речей там не
зберігає, жилою площею не цікавиться,
витрат по її утриманню не несе, дій, які
б свідчили про намір та бажання
зберегти за собою право користування
жилим приміщенням, не вчиняли, з
заявами про вселення на спірну жилу
площу не звертався.

Згідно з затвердженим КП «Батиївське
»актами, складеними 29.11.2012 року,20.02.2013
року 10 .06.2013 року , 19.11.2013 року сусідами
по будинку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ,
ОСОБА_1відповідач за місцем реєстрації
на спірній житловій площі з жовтня 2012
року не проживає ( а.с.13).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач, будучи зареєстрованим в
належній позивачу квартирі, порушує
права та законні інтереси власника на
свій розсуд володіти, користуватись і
розпоряджатись належним майном, в
спірному жилому приміщенні не
проживає, не маючи перешкод в
користуванні ним, своїх речей там не
зберігає, жилою площею не цікавиться,
витрат по її утриманню не несе, дій, які
б свідчили про намір та бажання
зберегти за собою право користування
жилим приміщенням, не вчиняв.

Суд враховує, що на час подання позову
сплив встановлений законом понад один
рік, а тому з огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
втратив право користування спірним
жилим приміщенням, добровільно
залишивши спірне жиле приміщення і на
час розгляду справи не проживає в ньому
більше одного року, що відповідно до
вимог ст.ст.391, 405 ЦК України дає суду
підстави визнання його таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст.
10-11, 57-60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, який його
постановив, за письмовою заявою
відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Соломянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: