Єдиний унікальний номер 2-3938/10
Номер провадження 22-ц/775/1040/2014
Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Космачевська Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року

Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді: Курило В. П.,

суддів: Космачевської Т.В., Азевича В.Б.,

при секретарі: Руденко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 26 травня 2010 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 26 травня 2010 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики -
задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
4000000,00 грн. грошового зобов'язання, а
також вирішено питання про судові
витрати.

З вказаним рішенням суду не погодилась
ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено,
що судом першої інстанції порушено
норми матеріального права, висновки
суду не відповідають обставинам, а
обставини встановлені неповно. Також в
рішенні суду міститься неправдива
інформація. Судом не встановлено
обставини, що мають значення для
справи, у рішенні суду не зазначено
зміст умов договору позики, у чому
полягає їх порушення з боку
позичальника, які докази порушення
права позивача. Також, апелянт
зазначає, що судове рішення ухвалене з
порушенням норм процесуального права.
Вона у судовому засіданні не приймала
участі, тому що не отримувала повісток,
письмових або усних заяв до суду не
надавала.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень,підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом встановлено та це вбачається з
матеріалів справи, що 27.04.2007 року між
позивачем ОСОБА_2 і відповідачем ОСОБА_1
укладений договір позики від 27.04.2007
року, згідно якого відповідач ОСОБА_1
отримала від ОСОБА_2 гроші у розмірі
4000000,00 грн. Цей договір посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
(а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що між сторонами був
укладений письмовий договір позики,
який нотаріально посвідчений. Цей
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, і при порушенні зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
цим договором. Оскільки у відповідача
існує заборгованість за договором,
тому він зобов'язаний сплатити цю
заборгованість.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають
встановленим судом обставинам і
підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Але станом на час настання строку
виконання зобов'язання - на 27.04.2008 року
заборгованість позичальника ОСОБА_1 за
договором позики від 27.04.2007 року
складає 4000000,00 грн., яка до теперішнього
часу позивачу не повернута.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що суд не повідомив її про час та
місце розгляду справи, не спростовують
висновків суду.

В матеріалах справи дійсно відсутні
відомості щодо вручення відповідачу
повістки про явку до суду 26 травня 2010
року. Проте порушення судом першої
інстанції вимог ст. 169 ЦПК України не
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування або зміни
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги не має, доводи
апеляційної скарги необґрунтовані і не
спростовують висновків суду, тому
відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 26 травня 2010 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: