АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/1512/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1003/14
Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Гальонкіна С.А., Петренка В.М.

при секретарі Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 05 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області про відшкодування
матеріальної шкоди.

Колегія суддів,заслухавши доповідь
судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача на його
користь 13 746 грн. 62 коп. матеріальної
шкоди.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що
внаслідок неправомірних дій
відповідача, які встановлені судовим
рішенням, позивач зазнав матеріальних
витрат, пов'язаних з розглядом його
позову у суді, а у зв'язку з невиплатою
відповідачем вчасно і у належному
розмірі коштів втратив можливість
отримати дохід від розміщення коштів
на банківському депозиті.

Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
05 лютого 2014 року у задоволенні позову
відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зроблено посилання на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам, зокрема тим, що
встановлені судовим рішенням.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення місцевого суду залишити без
змін.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307, ч.1 ст. 308 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 працював на
посаді судді Великобагачанського
районного суду Полтавської області з 22
січня 1993 року по 31 жовтня 2003 року.
Відповідно до Указу Президента України
№ 1198/2003 від 20.10.2003р. та наказу № 68.1 від
31.10.2003 року ТУ ДСА України в Полтавській
області, ОСОБА_1 звільнений з посади з
31.10.2003 року у зв'язку з виходом у
відставку.

Згідно витягу з Акту огляду МСЕК № 0155706
та довідки МСЕ № 0065955 від 08.01.2008 року
ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи
загального захворювання.

В період з 05.12.2011 року по 01.01.2012 року
ОСОБА_1 звертався до Управління
Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області, Головного
управління Пенсійного фонду України та
Пенсійного фонду України із заявами
про виплату йому щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.01.2012 року згідно ст. ст. 129,138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", однак листом УПФУ України у
Великобагачанському районі
Полтавської області ОСОБА_1 відмовлено
у проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання як судді
у відставці з 01.01.2012 року.

Постановою Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
10.04.2013 року, залишеною без змін ухвалою
колегії суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.07.2013 року, визнано протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
Фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області щодо
відмови у перерахуванні щомісячного
довічного грошового утримання з 01.01.2012
року ОСОБА_1 як судді у відставці та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Великобагачанському
районі Полтавської області здійснити
ОСОБА_1 перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання як судді
у відставці у розмірі 86% від
суддівської винагороди, визначеної ст.
129 Закону України " Про судоустрій і
статус суддів", працюючого на
відповідній посаді судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання: з 01.01.2012 року - на підставі
довідки територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Полтавській області про
суддівську винагороду, яка
враховується при визначенні
(перерахунку) йому щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці № 141 від 19.01.2012 року; з 01.04.2012
року - на підставі довідки № 1003 від
23.05.2012 року; з 01.07.2012 року - на підставі
довідки № 1429 від 10.07.2012 року; з 01.10.2012
року - на підставі довідки № 1959 від
02.10.2012 року; з 01.12.2012 року - на підставі
довідки № 2432 від 05.12.2012 року; з 01.01.2013
року - на підставі довідки № 33 від 08.01.2013
року та виплатити на його користь 131 506
грн. 56 коп. заборгованості, що виникла
внаслідок недоплати щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці за період з 01 січня 2012 року по
квітень 2013 року включно .

Рішенням УПФУ у Великобагачанському
районі від 31.07.2013 року ОСОБА_1 проведено
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці згідно
судового рішення та справу направлено
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області
для перевірки та включення виплат до
виплатних відомостей. У підсумкову
відомість на зарахування пенсії за
період з 04.08 по 25.08.2013 року включена
сума коштів 174 775 грн. 44 коп., яка
підлягала виплаті ОСОБА_1 23.08.2013 року
Головним управлінням ПФУ у Полтавській
області профінансовано дану виплату
та перераховано на вкладний рахунок
ОСОБА_1 у Великобагачанському
віддділенні ПАТ КБ "ПриватБанк".

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції з дотриманням вимог
процесуального закону дійшов
обґрунтованого висновку про
недоведеність позовних вимог. При
цьому суд першої інстанції правомірно
вважав, що витрати на листування,
пов'язані з оскарженням неправомірних
дій УПФУ у Великобагачанському районі,
витрати зі сплати судового збору при
розгляді адміністративної справи, а
також не отримані проценти від
депозитного вкладу, не є матеріальною
шкодою або ж збитками, завданими
неправомірними діями відповідача.

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1
до складу матеріальної шкоди відносить
34 грн. судового збору, сплаченого при
зверненні до суду з адміністративним
позовом, 123 грн. 70 коп. коштів витрачених
на поштові відправлення (скарги у різні
інстанції на неправомірну
бездіяльність УПФУ у
Великобагачанському районі) і 13 588 грн.
92 коп. - дохід від отриманих процентів
за банківським вкладом, який би отримав
позивач, якщо б відповідач негайно
виконав постанову Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
10.04.2013 року.

Відповідно до ст.87 КАС України судовий
збір є складовою судових витрат.
Порядок розподілу судових витрат
визначений статтею 94 КАС України. У
разі, якщо суд при вирішенні
адміністративного спору по суті не
вирішив питання про розподіл судових
витрат, суд вправі ухвалити додаткове
рішення. З огляду на вказані приписи
закону сплачений позивачем судовий
збір при розгляді адміністративної
справи за його позовом до суб'єкта
владних повноважень не є матеріальною
шкодою у розумінні ст.22, ст.1166 ЦК
України.

За змістом ст.22 ЦК України стягнення
збитків у виді упущеної вигоди є одним
з видів цивільно-правової
відповідальності, для застосування
якого потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення. При цьому у виді
упущеної вигоди відшкодовуються
тільки ті збитки, які були реально
завдані внаслідок порушення права
особи, тобто теоретичне обґрунтування
можливості отримання прибутку не є
підставою для задоволення вимоги про
стягнення збитків у виді упущеної
вигоди.

По суті заявлена позивачем вимога про
стягнення 13 588 грн. 92 коп. неотриманого
доходу обґрунтована припущенням про
те, що якби відповідач вчасно сплатив
позивачу кошти, то останній міг би
укласти з банком договір банківського
вкладу і отримати певний дохід. Таким
чином, висновок суду першої інстанції
про недоведеність відповідно до вимог
ст.60 ЦПК України вказаної позовної
вимоги є правильним.

Стосовно витрат позивача на письмові
звернення (скарги) до різних установ та
посадових (службових) осіб то колегія
суддів виходить з того, що нормами ЦПК
України, КАС України право особи на
звернення до суду за захистом
(відновленням) порушеного
(невизнаного) права не ставиться у
залежність від попереднього
(досудового) оскарження неправомірних
дій інших осіб. Позивач на свій розсуд
скористався правом, передбаченим ЗУ
«Про звернення громадян», який не
передбачає можливість відшкодування
громадянам витрат на листування з
відповідними установами та посадовими
особами.

Апеляційна скарга не містить нових
засобів доказування, її доводи не
спростовують висновків суду першої
інстанції. Отже, на переконання колегії
суддів підстави для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Великобагачанського районного
суду Полтавської області від 05 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя
О.А. Лобов

Судді:
С.А. Гальонкін

В.М. Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов