АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 17 січня 2014 р.
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська музична видавнича група»
до ОСОБА_1 про захист майнових
авторських прав,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ТОВ «Українська
музична видавнича група» звернулося з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
компенсації за порушення майнових
авторських прав у розмірі 180
мінімальних заробітних плат, що на дату
подання позову складало 201 240,00 грн., а
також просило зобов'язати відповідача
опублікувати у будь-якому друкованому
засобі масової інформації із
загальнодержавною сферою
розповсюдження, щоденний тираж якого
становить понад 100 000 примірників,
повний текст рішення суду протягом 1
місяця з дня набрання ним законної
сили; накласти на відповідача штраф у
розмірі один відсоток від суми,
присудженої на користь позивача
компенсації, зі стягненням її в дохід
Державного бюджету України.

На обґрунтування своїх вимог
зазначало, що 13.10.2012 р. у м. Сімферополі
на площі Леніна, на концерті з приводу
10-річчя ТМ «Скворцово» ОСОБА_1 без
дозволу позивача здійснив виконання
творів, майнові авторські права на які
належать ТОВ «Українська музична
видавнича група» на підставі договору
№РР1-20/РР2-20 про передачу виключних
авторських і суміжних прав від 01.06.2012 р.

Посилаючись на те, що відповідач
порушив його майнові авторські права,
просив задовольнити позовні вимоги з
підстав, передбачених п. «є» ч.1, п. «г»
ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське
право і суміжні права».

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 17.01.2014 р. позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Українське музична видавнича група»
109 620,00 грн. компенсації за порушення
авторських прав, витрати на проведення
судової експертизи в сумі 31 795,20 грн. та
судовий збір у розмірі 1 096,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного
бюджету України штраф у розмірі 10 962,00
грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Справа № 2605/17927/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/4291/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Маринченко
М.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1 просив
рішення суду скасувати, та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Українська музична
видавнича група», посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

На обґрунтування своїх доводів
зазначав, що рішення суду ґрунтується
на висновку комплексної судової
експертизи у сфері інтелектуальної
власності №101/13 від 12.11.2013 р., яку
призначено та виконано з істотними
порушеннями законодавства, що призвело
до істотних помилок при її проведенні
та недостовірних висновків.

Вказував на те, що ухвалою суду від
31.05.2013 р. у справі було призначено
судову експертизу об'єктів
інтелектуальної власності без
вказівки на те, що вона є комплексною, а
тому вважав, що суд безпідставно
задовольнив клопотанням експерта
Охромєєва Ю.Г. про залучення до участі у
проведенні експертизи в якості фахівця
- ОСОБА_2, який не є атестованим
експертом.

Посилався на те, що експерти
застосували неправильну методику
дослідження об'єктів експертизи та на
його думку безпідставно відокремили
текстову частину та музичну частину
творів, що призвело до хибних
висновків.

Також вказував на те, що суд першої
інстанції не звернув увагу на доводи
представників відповідача про те, що
ОСОБА_1 не є організатором концерту з
приводу 10-річчя ТМ «Скворцово», а тому
не є особою яка несе відповідальність
за порушення майнових прав позивача.

Звертав увагу на те, що суд в порушення
роз'яснень викладених у пункті 42
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.06.2010 р. №5 «Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав» та
при визначенні розміру компенсації не
урахував, що ОСОБА_1 виступав на
концерті, який був благодійним, і не мав
на меті отримання доходу та не
отримував його.

Також зазначав, що поза увагою суду
залишились твердження відповідача про
те, що він не отримував листа позивача
про заборону виконання творів, майнові
права на які належать ТОВ «Українське
музична видавнича група», а його
висловлювання в засобах масової
інформації та мережі Інтернет
стосувались лише припинення творчих
відносин з продюсером ОСОБА_3

В судовому засіданні представники
ОСОБА_1 просили задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
підстав.

Представники ТОВ «Українська музична
видавнича група» просилиапеляційну
скаргу відхилити, посилаючись на те, що
її доводи не грунтуться на матеріалах
справи та вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

За змістом ч.1, 2, 3 ст.15 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права», ст.440 ЦК України до майнових
прав автора належать виключне право
автора на використання твору та на
дозвіл або використання твору іншими
особами.

Статтею 51 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
визначено, що порушенням авторського
права і (або) суміжних прав, що дає
підстави для судового захисту, є:

а) вчинення будь-якою особою дій,
які порушують особисті немайнові
права суб'єктів авторського права і
(або) суміжних прав, визначені статтями
14 і 38 цього Закону, та їх майнові права,
визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього
Закону, зурахуванням передбачених
статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону
обмежень майнових прав;

Згідно ст.52 Закону при порушеннях
будь-якою особою авторського права і
(або) суміжних прав, передбачених
статтею 50 цього Закону, суб'єкти
авторського права і (або) суміжних прав
мають право подавати позови про
відшкодування збитків (матеріальної
шкоди), включаючи упущену вигоду, або
стягнення доходу, отриманого
порушником внаслідок порушення ним
авторського права і (або) суміжних прав,
або виплату компенсацій.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до договору про передачу
майнових прав на об'єкт авторського
права - музичний твір №НОМЕР_2 від 07.04.2011
р., автор музики ОСОБА_4 та автор слів
ОСОБА_5 передали фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_3 виключні майнові
права на музичний твір - пісню
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір №НОМЕР_1 від 30.07.2010 р.,
автор музики ОСОБА_4 та автор слів
ОСОБА_5 передали фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_3 виключні майнові
права на музичний твір - пісню
«ІНФОРМАЦІЯ_2».

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір від 10.05.2006 р., автори
музики ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та автори слів
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 передали фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_3 майнові права
на музичний твір - пісню «ІНФОРМАЦІЯ_3».

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір №НОМЕР_3 від 08.04.2011 р.,
автор музики ОСОБА_9 та автор слів
ОСОБА_10 передали фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_3 виключні майнові
права на музичний твір - пісню
«ІНФОРМАЦІЯ_4».

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір №НОМЕР_4 від 01.03.2007, автор
музики ОСОБА_11 та автор слів ОСОБА_12
передали фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 майнові права на музичний твір -
пісню «ІНФОРМАЦІЯ_5».

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір №НОМЕР_5 від 02.04.2007 р.,
автор музики ОСОБА_13 передав фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_3 майнові права
на музичний твір - пісню «ІНФОРМАЦІЯ_6»
(на слова І. Франка).

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір від 20.12.2005 р., автор музики
ОСОБА_11 та автор слів ОСОБА_12 передали
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3
майнові права на музичний твір - пісню
«ІНФОРМАЦІЯ_7».

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір від 27.07.2004 р. ТОВ «Мама
Мьюзік» передало ОСОБА_3 виключні
майнові права на музичний твір - пісню
«ІНФОРМАЦІЯ_8», автором якого є ОСОБА_14.

За договором про передачу майнових
прав на об'єкт авторського права -
музичний твір від 27.07.2004 р. №НОМЕР_6,
ОСОБА_3 передав фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_3 виключні майнові
права на вказаний музичний твір.

За договором про використання
виключних майнових авторських прав від
27.08.2012 р., автор музики ОСОБА_13 та автор
слів ОСОБА_15 передали фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_3 виключні майнові
права на музичний твір-пісню
«ІНФОРМАЦІЯ_9».

01.06.2012 р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ
«Українська музична видавнича група»
укладено договір №РР1-20/РР2-20 про
передачу виключних авторських і
суміжних прав, відповідно до якого
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
передав Товариству виключні майнові
права на об'єкти (твори та/або фонограми
та/або виконання), вказані в додатку №1
від 01.06.2012 р. та додатку №1.1 від 27.08.2012 р.
до договору (в тому числі і наведені
вище музичні твори), на строк до 31.12.2015 р.

За змістом п.1.14 договору право на
використання означає здійснювати
самостійно та/або дозволяти третім
особам здійснювати передбачені
вказаним пунктом дії, в тому числі
публічно виконувати об'єкти;
переробляти, обробляти, аранжувати
об'єкти для створення похідних творів.

Відповідно до додаткової угоди №2 від
01.10.2012 р. сторони зазначеного договору
погодили, що ТОВ «Українське музична
видавнича група» має право вчиняти дії,
передбачені чинним законодавством,
необхідні для захисту авторських прав
на об'єкти, вказані в додатках до
договору, в тому числі й звертатись до
суду.

Зважаючи на викладене, доводи
апеляційної скарги про те, що ТОВ
«Українська музична видавнича група»
не є належним позивачем у справі,є
безпідставними.

Додатковою угодою №4 від 05.10.2012 р.
сторони погодили, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 нарівні з
Товариством має право забороняти
третім особам використовувати
будь-якими способами твори та/або
фонограми, а також звертатися за
захистом авторських прав до суду.

08.10.2012 р. фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 надіслав ТОВ «Українське
музична видавнича група» повідомлення
про заборону використання ОСОБА_1
творів, перелік, яких наведено у
додатку, в тому числі й вищенаведених
творів.

В той же день, 08.10.2012 р., ТОВ «Українське
музична видавнича група» направило
ОСОБА_1 та провідним
телерадіоорганізаціям лист про
заборону використання відповідачем
зазначених творів.

13.10.2012 р. на площі Леніна у м.
Сімферополі, відбувся концерт з
приводу 10-річчя торгової марки
«Скворцово», під час якого ОСОБА_1
здійснив публічне виконання музичних
творів, майнові права на які належать
ТОВ «Українське музична видавнича
група».

Відповідно до висновку експертів №101/13
за результатами комплексної судової
експертизи у сфері інтелектуальної
власності від 12.11.2013 р., проведеної в
Науково-дослідному центрі судових
експертиз з питань інтелектуальної
власності, під час концерту, який
відбувся 13.10.2012 р. на площі Леніна у м.
Сімферополі, ОСОБА_1 були виконані
пісні:

- «ІНФОРМАЦІЯ_1», автором мелодії
є ОСОБА_4, автор тексту - ОСОБА_5

- «ІНФОРМАЦІЯ_2», автор мелодії - ОСОБА_4,
автор тексту - ОСОБА_5

- «ІНФОРМАЦІЯ_3», автори мелодії - ОСОБА_6
та ОСОБА_7, відповідач частково
використав текстову частину цієї
пісні, авторами якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_8

- «ІНФОРМАЦІЯ_4», автор мелодії - ОСОБА_9
автор тексту - ОСОБА_10

- «ІНФОРМАЦІЯ_9», автором мелодії є
ОСОБА_13, відповідач частково
використав текстову частину
зазначеної пісні, автором якої є
ОСОБА_15

- «ІНФОРМАЦІЯ_5», автором мелодії є
ОСОБА_11, автор тексту - ОСОБА_12

- «ІНФОРМАЦІЯ_6», автор мелодії - ОСОБА_13

- «ІНФОРМАЦІЯ_7», автором мелодії є
ОСОБА_11, автор тексту - ОСОБА_12

- «ІНФОРМАЦІЯ_8», автором мелодії та
тексту пісні є ОСОБА_14.

Доводи апеляційної скарги про те, що
зазначена експертиза була виконана з
порушенням вимог Інструкції «Про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень»
(надалі Інструкції) з огляду на те, що
суд першої інстанції в ухвалі про її
призначення не вказав вид експертизи,
тоді як у висновку зазначено, що вона є
комплексною, та що суд безпідставно
залучив до участі у проведенні
експертизи фахівця, який не є
атестованим експертом, є
безпідставними, оскілки задовольняючи
клопотання експерта Охромєєва Ю.Г.
(якому було доручено проведення
експертизи) про залучення до участі в
проведенні експертизи фахівця ОСОБА_2,
який має вищу музичну освіту, є
викладачем кафедри звукорежисури
Київського інституту музики ім..
Р.М.Глієра, диригентом,
аранжувальником, оркеструвальником,
суд першої інстанції правильно
керувався п.1.4, 2.1 Інструкції,
відповідно до яких визначення способу
проведення експертизи (вибір певних
методик, методів дослідження) належить
до компетенції експерта, та що експерт
має право заявляти клопотання про
надання додаткових матеріалів і
зразків, вчинення інших дій, пов'язаних
із проведенням експертизи.

Відповідно до пунктів 1.2.10, 3.7., 4.7
Інструкції для проведення комплексної
експертизи у разі потреби можуть бути
залучені як експерти інших установ, так
і інші фахівці, що не працюють у
державних спеціалізованих експертних
установах.

Експертне дослідження проводилось
відповідно до Методики проведення
судових експертиз літературних творів,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 02.03.2012 р., з використанням
методів порівняння, аналізу, синтезу та
узагальнення.

Експерти правильно керувалися ч.3 ст.8
Закону України «Про авторське право і
суміжні права», за змістом якої правова
охорона твору поширюється тільки на
його форму і не поширюється на будь-які
ідеї, теорії, принципи, методи, процеси.

Експерти зазначили, що основною
складовою музичного твору є мелодія,
яка може фактично виступати як окремий
вид пісні, об'єкт авторського права.
Іншою складовою музичного твору є
текстова частина пісні, що являє собою
набір словесних виразів, ідіом, які у
своїй сукупності утворюють
літературний твір. До елементів
зовнішньої форми літературного твору
відноситься оригінальне викладення
сюжету, закладеного у даному творі, що є
первинним.

Методом порівняння об'єктивної форми
вираження об'єктів авторського права
та об'єкта перевірки, експерти дійшли
висновку про повне використання ОСОБА_1
під час концерту у м. Сімферополі на пл.
Леніна мелодій, та повне і часткове
використання текстових частин пісень,
майнові авторські права на які
належать позивачу.

Доводи апеляційної скарги про
неправильність висновків експертів у
цій частині є узагальненими, не містять
конкретних посилань на порушення
Методики, а тому є безпідставними.

Відповідач у суді першої інстанції не
заперечував виконання ним зазначених
музичних творів на святкуванні 10-річчя
ТМ «Скворцово» у м. Сімферополі, однак
не надав доказів на підтвердження того,
що ці твори були виконані з дозволу
позивача, чи будь-яких доказів на
підтвердження того, що він є автором
текстових частин та мелодії виконаних
ним творів.

Суд правильно не прийняв до уваги
посилання відповідача на те, що йому не
було відомо про заборону позивача та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (який
передав виключні майнові права на
твори ТОВ «Українське музична
видавнича група») виконувати йому ці
твори, оскільки такі твердження ОСОБА_1
спростовуються матеріалами справи, в
тому числі і його коментарями в засобах
масової інформації та мережі Інтернет,
з яких убачається, що йому достовірно
було відомо про офіційну заборону його
колишнього продюсера ОСОБА_3
виконувати пісні із його репертуару,
однак незважаючи на це він висловлював
намір виконувати їх і надалі.

Твердження представників ОСОБА_1 про
те, що він не є належним відповідачем з
огляду на те, що відповідно до ст.2
Закону України «Про гастрольні заходи
в Україні» відповідальність за
дотримання положень законодавства
України про авторські і суміжні права
покладаються на організатора
гастрольних заходів, не є переконливим,
оскільки як правильно зазначив суд
першої інстанції, наявність зазначеної
норми закону, не звільняє від
відповідальності особу, яка своїми
діями (публічне виконання музичних
творів) порушила майнові авторські
права особи, якій ці права належать.

При визначенні розміру компенсації суд
першої інстанції правильно керувався
роз'ясненнями, викладеними у п.42
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.06.2010 р. №5 «Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторських і суміжних прав»,
відповідно до якого при вирішенні
відповідних спорів слід мати на увазі,
що компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єктами авторського права і
(або) суміжних прав, а не розміру
збитків. Таким чином для задоволення
вимоги про виплату компенсації
достатньо наявності доказів вчинення
особою дії, які визнаються порушенням
авторського права і (або) суміжних прав.

Виходячи з кількості виконаних
відповідачем музичних творів, виключні
майнові права на які належать ТОВ
«Українське музична видавнича група»,
тривалості їх виконання, кількості
глядачів, що була присутньою під час
виконання відповідачем зазначених
творів на площі Леніна у м. Сімферополі,
що за твердженням представників
позивача коливалась в межах
п'яти-десяти тисяч, визначена судом
першої інстанції компенсація у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат, що на час ухвалення судового
рішення становить 109 620,00 грн. є
обґрунтованою та справедливою.

З урахуванням ставлення
відповідача до вчиненого ним порушення
виключних майнових прав позивача, суд
правильно застосував до нього ч.3 ст.52
Закону України «Про авторське право і
суміжні права», стягнувши в дохід
державного бюджету штраф у розмірі 10
відсотків від присудженої на користь
позивача компенсації. .

Зважаючи на викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги правильність
висновків суду не спростовують, а тому
вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 17 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: