Справа № 199/2162/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ? частину квартири,
усунення перешкод у користуванні
власністю, стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача про визнання права
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, усунення перешкод у
користуванні власністю, стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтуванні своїх позовних
вимог посилалась на те, що з 15.05.2004 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2, актовий запис №248, який
був роз рваний рішенням суду від 31.10.2012
року.

В період шлюбу сторонами була
придбана квартира АДРЕСА_1. Вказане
нерухоме майно було оформлено на ім'я
відповідача ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 28.04.2005
року, реєстровий №3680.

Через особисті неприязнені
стосунки між сторонами у них виникали
сварки та скандали, у зв'язку з чим
14.06.2012 року позивачка була змушена
виїхати з квартири, про що залишила
відповідну заяву у КЖЕП №39.
Повернувшись у грудні 2012 до спірної
квартири відповідач не пустив
позивачку у квартиру та сказав, що
змінив замки від вхідної двері. При
цьому особисті речі позивачки
залишилися в кватирі, повертати їх
відповідач відмовився.

На теперішній час відповідач
перешкоджає ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1, в якій вона є
зареєстрованою з 06.12.2005 року, тому
просила суд зобов'язати ОСОБА_2 не
чинити їй перешкоди в користуванні
належною їй на праві власності ?
частиною квартири АДРЕСА_1.

Оскільки вказана квартира
придбана за спільні кошти подружжя, на
час укладення договорів
купівлі-продажу сторони проживали
однією сім'єю, не припиняли
шлюбно-сімейні відносини, вели
спільний бюджет та господарство,
мешкали разом, тому позивачка також
просила суд визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Також позивачка зазначає, що
протиправною поведінкою відповідач
завдав їй моральну шкоду, у
відшкодування якої вона просить суд
стягнути 6000 грн., а також 5000 гривень за
володіння та користування ? частиною
спільної квартири.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач проти позову заперечував
частково, визнав права власності
позивачки на ? частину квартири, в
частині стягнення моральної та
матеріальної шкоди заперечував, просив
суд в цій частині відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню частково.

У судовому засіданні встановлено,
що з 15.05.2004 року ОСОБА_1 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2,
актовий запис №248, який був роз рваний
рішенням суду від 31.10.2012 року.

В період шлюбу сторонами була
придбана квартира АДРЕСА_1. Вказане
нерухоме майно було оформлено на ім'я
відповідача ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 28.04.2005
року, реєстровий №3680.

Через особисті неприязнені
стосунки між сторонами у них виникали
сварки та скандали, у зв'язку з чим
14.06.2012 року позивачка була змушена
виїхати з квартири, про що залишила
відповідну заяву у КЖЕП №39.
Повернувшись у грудні 2012 до спірної
квартири відповідач не пустив
позивачку у квартиру та сказав, що
змінив замки від вхідної двері, що не
спростовував відповідач у судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності.

Згідно зі ст.70 СК України, разі
розподілу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна чоловіка та дружини є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст.370 ЦК України, частки у
праві спільної сумісної власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Оскільки спірна квартира була придбана
подружжям в період їх знаходження у
зареєстрованому шлюбі, сторони не
припиняли шлюбно-сімейні відносини,
вели спільний бюджет та господарство,
мешкали разом, тому суд вважає визнати
за ОСОБА_1 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, а також зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні належною їй на праві
власності ? частиною квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні знайшов своє
підтвердження факт завдання
протиправними діями відповідача
моральних страждань позивачці, які
виразилися у порушенні її права на
користування житловим приміщенням за
місцем реєстрації, неможливістю
користування особистими речами, які
залишились в квартирі, тому у
відшкодування моральної шкоди суд
вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 500 гривень, а також 274 гривні 75
копійок судових витрат.

В частині позовних вимог щодо
стягнення матеріальної шкоди у сумі 5000
гривень за володіння та користування 1/2
частиною квартири суд вважає
відмовити, оскільки позивачкою не
надані допустимі та належні докази
завдання відповідачем такої
матеріальної шкоди.

Також суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_2 69 гривень 35 копійок
судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.
370 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ? частину квартири,
усунення перешкод у користуванні
власністю, стягнення матеріальної та
моральної шкоди, - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 в користуванні
належною їй на праві власності ?
частиною квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 500 гривень моральної шкоди та 274
гривні 75 копійок судових витрат, а
всього 774 (сімсот сімдесят чотири)
гривні 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 69 гривень 35
копійок судового збору на користь
держави.

В іншій частині позову, -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: