ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4323/14-ц
Провадження № 2/210/1768/14
У Х В А Л А

іменем України

"20" жовтня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання: Куксенко О.В.

за участі сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла вищевказана позовна заява.

У судовому засіданні судом на обговорення поставлено питання про підсудність справи Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, оскільки засуджений ОСОБА_5 проживає на території Дзержинського району, і саме у цієї особи вилучені гральні автомати, що є предметом спору. Оскільки вироком суду не вирішено питання про речові докази, які знаходяться на відповідальному зберіганні в КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, та ФОП ОСОБА_6, місце знаходження якого, позивачу не відомо, позов подано до Дзержинського районного суду, на території якого проживає відповідач.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позивач передав йому на ремонт гральні автомати, які потім були вилучені працівниками міліції, та визнан речовими доказами у справі.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач придбав майно, ігрові автомати, частина з яких визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001694 ще в 2007 році у СПД ОСОБА_7 (м. Кіровоград), потім зазначені автомати передано ОСОБА_5 - відповідачу (обвинуваченому у кримінальному провадженні 0001694), відносно якого постановлено вирок, який, станом на момент розгляду справи набув законної сили.

Судом встановлено, що предмет позову гральні автомати вилучені органом досудового розслідування та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні 0001694, та на теперішній час знаходяться в камері схову КМУ ГУМВС УКраїни в Дніпропетровській області, та у ОСОБА_6

Судом постановлено на обговорення питання про передачу справи за підсудністю за місцем зберігання речових доказів, в порядку ч. 2 ст. 114 ЦПК України.

Представник позивача просив вирішити питання на розсуд суду. Відповідач не заперечував.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з порушенням правил виключної підсудності, виходячи з наступного.

Так, статтею 114 Цивільного процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність, яка застосовується до позовних вимог, передбачених у цій статті. Відповідно до частини 2 статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Зі змісту позову вбачається, що позивач просить визнати право власності на майно, яке фактично визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідача у справі визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 203-2 КК України, за якою передбачено покарання у вигляді штрафу, з обовязковим застосуванням конфіскації грального обладнання.

При цьому, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ст. 59 КК України).

Фактично, позивач просить визнати право власності на майно, яке підлягає обовязковій конфіскації (ст. 59 КК України, ст. 100 КПК України), що є нічим іншим як спором про виключення майна з опису та визнання на нього права власності.

З аналізу ч. 2 ст. 114 ЦПК України, вбачається що правило виключної підсудності застосовується незалежно від виду майна, тобто незалежно від того, чи йдеться про зняття арешту з рухомих або нерухомих речей.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно на яке позивач просить визнати право власності перебуває на зберіганні в камері схову КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, яке розташовано за адресою Дніпропетровська обл., ОСОБА_1 Ріг, вул. Карла Маркса, 71 що територіально відноситься до Центрально-міського району м. Кривого Рогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

За таких обставин дана справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та її слід передати для розгляду до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 114, 116, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу № 210/4323/14-ц, провадження № 2/210/1768/14 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, за підсудністю до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Чайкіна