Справа № 575/83/14-ц
Провадження № 2-о/575/5/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.
смт.В-Писарівка

Великописарівський районний
суд Сумської області у

складі:

головуючого
Семенової О.С.,

за участю секретаря
Пасюга Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Велика Писарівка
справу за цивільним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Правдинського робітничого
кооперативу, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дитини
членом сім'ї наймача та визнання права
проживання в жилому приміщенні ,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 03.02.2014
року звернулися до суду з позовом до
Правдинського робітничого
кооперативу, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що ОСОБА_1, проживаючи з
членами своєї сім'ї, у житловому
будинку по АДРЕСА_1, що належить на
праві власності відповідачу, являється
наймачем даного приміщення. З 2010 року в
даному приміщенні постійно проживає її
малолітній онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
син її сина ОСОБА_2, в якості члена її
сім'ї. Проте відповідач відмовляється
провести реєстрацію дитини за місцем
проживання батька в приміщенні жилого
будинку АДРЕСА_1. Вважають, що така
бездіяльність відповідача порушує їх
житлові права, тому звернулися до суду
з позовом і прохають визнати ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 членом сім'ї ОСОБА_1 та
визнати за ним право на проживання у
жилому приміщенні за місцем проживання
свого батька.

Ухвалою суду від 21.02.2014 року в
якості третіх осіб по справі залучено
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала
у повному обсязі та пояснила, що на
підставі ордеру, виданого їй та членам
її родини /чоловіку, сину та доньці/
Кириківською селищною радою 02.08.1990
року, вселилися у жиле приміщення
будинку АДРЕСА_1, в якому проживають до
цього часу, але донька знялася з
реєстрації, а в приміщенні ще
зареєстрований її батько ОСОБА_4 Цей
будинок належить Правдинському
робітничому кооперативу на праві
власності. До 2004 року вони проживали
без укладання договору найму жилого
приміщення, сплачували квартирну плату
відповідачу. З 2004 року відповідач став
пропонувати їй укласти договір найму,
але на умовах, які погіршували їх
житлові права. Тому вона відмовилася
укладати договір найму і відповідач у
2008 році звернувся до
Великописарівського районного суду з
позовом про спонукання її укласти
договір найму, рішенням
Великописарівського райсуду від 11.12.2008
року у задоволенні позову було
відмовлено, проте рішенням колегії
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області від
26.02.2009 року рішення
Великописарівського райсуду було
скасовано, а позов задоволений
частково, її зобов'язали укласти
договір найму житлового будинку на
умовах, визначених Правдинським
робітничим кооперативом, крім пунктів
1, 4.1 про те, що житло передається у
тимчасове користування строком на
один. До цього часу договір найму так і
не укладений, тому що відповідач
відійшов від Типового договору, чим
порушує їх права. Також у 2010 році
відповідач звертався до
Великописарівського райсуду з позовом
про їх виселення з будинку, вона подала
зустрічний позов про зобов'язання
укладення договору найму житла,
рішенням Великописарівського
районного суду від 02.08.2010 року, яке
переглядалося апеляційною інстанцією
і залишилося без змін, обидва позови
залишені без задоволення. Проте, суд
встановив, що вона і члени її родини
правомірно вселилися і користуються
житловим приміщенням, а також
встановив факт проживання у будинку її
малолітнього онука ОСОБА_6, 2010 року
народження. У 2009 року син ОСОБА_2
/позивач по справі/ вирішив одружитися,
і в з грудня 2009 року у них в будинку
стала проживати його майбутня дружина
ОСОБА_5, 23.01.2010 року вони одружилися,
іншого житла в неї на території
Кириківської селищної ради не було,
тому вона продовжувала жити в їх
будинку. Син з дружиною зверталися до
представника відповідача, щоб невістку
зареєструвати в будинку, але та
відмовила. ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився
онук ОСОБА_6, який теж постійно з
батьками проживає в будинку до цього
часу, відвідує місцевий дитсадок. Мати
дитини ОСОБА_5 21.01.2014 року знялася з
реєстрації і має намір виїхати до
Харківської області для
працевлаштування, дитину вирішили
залишити з батьком, так як вони
/позивачка і її чоловік/ не працюють,
тому мають можливість доглядати за
дитиною. Оскільки представник
відповідача відмовляється
зареєструвати дитину, вона вимушена
звернутися до суду і прохає визнати
онука членом її сім'ї та визнати за ним
право на проживання у будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання надав письмову заяву про
розгляд справи без його участі, на
позовних вимогах наполягає /а.с.79/.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_8, голова правління
Правдинського робітничого
кооперативу, що діє на підставі витягу
/а.с. 25/ позовні вимоги не визнала у
повному обсязі та пояснила, що
позивачка із членами сім'ї вселена у
житлове приміщення в будинку АДРЕСА_1
на підставі ордеру у 1990 року, але з 2000
року відмовляється укладати договір
найму житлового приміщення на її
умовах, вважає, що вони проживають
незаконно. Крім того, позивачка не
виконала рішення колегії судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Сумської області від 26.02.2009 року
про її зобов'язання укласти договір
найму житлового будинку на умовах,
визначених Правдинським робітничим
кооперативом, крім пунктів1, 4.1 про те,
що житло передається у тимчасове
користування строком на один. Оскільки
вона ухиляється від укладання договору
найма житла, то не має права на
проживання, так як має тільки ордер на
вселення. Проте не заперечила факту
сплати позивачкою квартирної плати за
користування житлом, розмір якої
повідомляється їй відповідачем у
січні кожного року і сплачується
позивачкою або членами її родини до
каси кооперативу.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_4
надали у судове засідання кожен окремо
письмові заяви про підтримання позову
та розгляд справи без їх участі /а.с.
78,80/.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому
засіданні підтримала позов та
пояснила, що з грудня 2009 року проживає
в будинку АДРЕСА_1, де зареєстрований її
чоловік ОСОБА_2, до цього вона проживала
в м. Ізюмі Харківської області. Після
реєстрації їх шлюбу вона 26.01.2010 року
знялася з реєстрації і разом з
чоловіком звернулися до представника
відповідача з проханням
зареєструватися в будинку за місцем
його реєстрації, їм було відмовлено.
Але їй необхідна була реєстрація в сел.
Кириківка для отримання соціальних
виплат при народженні дитини. Тому вона
протягом періоду з лютого 2010 року до
січня 2014 року була вимушена
неодноразово змінювати місце
реєстрації, але постійно весь час
проживала разом з чоловіком та його
батьками. В ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них
народився син ОСОБА_6, який теж постійно
проживає з ними, відвідує дитсадок,
дитячого лікаря. Проживають вони з
батьками та дідусем однією сім'єю,
піклуються один про одного. 21 січня 2014
року вона знялася з реєстрації в сел.
Кириківка і має намір після 19 березня
2014 року виїхати до м. Ізюма Харківської
області для працевлаштування, на даний
час вона ніде не зареєстрована. Сина
брати з собою не буде, родина чоловіка і
він сам буде доглядати за ним, тому
вважає, що дитина повинна бути
зареєстрована за місцем проживання
батька як це передбачає закон.

Заслухавши думку сторін, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
не прибувших відповідача та третіх
осіб.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, вивчивши матеріали справи,
дослідивши докази, прийшов до висновку,
що позовні вимоги обгрунтовані та
підлягають повному задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно
до ордеру на житлове приміщення № 1,
виданого 2 серпня 1990 року Кириківською
селищною радою ОСОБА_1 на сім'ю з 4-х
чоловік /ОСОБА_3 - чоловіка, ОСОБА_2 -
сина, ОСОБА_10 - доньки/ надано житлове
приміщення по АДРЕСА_1 /а.с. 7/.
Зазначений житловий будинок належить
на праві колективної власності
Правдинському робітничому
кооперативові та знаходиться на його
балансі /а. с. 71-72/. Відповідно довідки
Великописарівського РС УДМС України у
Сумській області від 28.02.2014 року за № 108
в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_3, 1952 року народження, ОСОБА_1, 1959
року народження, ОСОБА_2, 1978 року
народження та ОСОБА_4; ОСОБА_5, 1988 року
народження на території
Великописарівського району не
зареєстрована, знята з реєстрації
21.01.2014 року разом із своїм малолітнім
сином ОСОБА_6, 2010 року народження в
Харківську область, м. Ізюм /а.с.50/.
ОСОБА_2,1978 року народження та ОСОБА_5, 1988
року народження 23.01.2010 року уклали шлюб,
зареєстрований Кириківською селищною
радою Великописарівського району
Сумської області, після чого подружжю
присвоєно прізвище ОСОБА_2 /а.с. 35/,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народився
син ОСОБА_6 /а.с. 6/. Відповідно довідки
Заводського ДНЗ /ясел-садка «Барвінок»/
від 20.01.2014 р. ОСОБА_6, 2010 року народження
мешкає в АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_2
і є вихованцем Заводського дошкільного
навчального закладу /ясел-садка/
«Барвінок» /а.с.90/, і знаходиться під
наглядом лікаря в Правдинській
лікарняній амбулаторії з ІНФОРМАЦІЯ_1
року по даний час /а.с.91/.

В судовому засіданні
представником відповідача надані
карточки прописки за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_3, ОСОБА_1, які прописані 09.08.1990
року, ОСОБА_2, який прописаний 26.06.1995
року та ОСОБА_10, яка була прописана
14.07.2000 року і знята з реєстрації 28.10.2006
року /а. с. 86-89/. Щодо реєстрації ОСОБА_4
в даному приміщенні, то представник
відповідача пояснила, що він
кооперативом не прописувався, а ОСОБА_1
прописала його через Кириківську
селищну раду без її відому. Це
відбулося на початку 2000-х років, але дії
посадових осіб вона не оскаржувала.
Відомості про його прописку в
кооперативі відсутні, але такі дані є в
паспортному столі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України
на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної у місті, селищної, сільської
Ради видає громадянинові ордер, який є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Рішенням колегії судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Сумської області від 26.02.2009 року було
скасовано рішення Великописарівського
райсуду від 11.12.2008 року, а позов
Правдинського робітничого кооперативу
до ОСОБА_1 про спонукання укласти
договір найму жилого приміщення
задоволений частково, відповідача
зобов'язано укласти договір найму
житлового будинку на умовах,
визначених Правдинським робітничим
кооперативом, крім пунктів 1, 4.1 про те,
що житло передається у тимчасове
користування строком на один рік
/а.с.29-30/.

Сторони в судовому засіданні не
заперечують, що до цього часу рішення
Апеляційного суду Сумської області не
виконано. До того ж, відповідач 29.03.2011
року, 20.10.2011 року та 04.04.2012 року письмово
звертався до ОСОБА_1 з пропозицією
укласти договір найму жилого
приміщення та викупу будинку /а.с.31- 33/,
на що остання не відреагувала.

02.08.2010 року Великописарівський
районним судом Сумської області
ухвалено заочне рішення по цивільній
справі за позовом Правдинського
робітничого кооперативу до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про витребування
майна, що є власністю Правдинського
робітничого кооперативу, зобов'язання
виселитися з будинку та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Правдинського
робітничого кооперативу про
зобов'язання укладення договору найму
житла, яким обидва позови залишені без
задоволення, одночасно судом
встановлено, що ОСОБА_1 та члени її сім'ї
використовують жиле приміщення за
призначенням, є добросовісними
володільцями, виконують ремонтні
роботи, систематично вносять квартирну
плату, в приміщенні проживає особа
похилого віку ОСОБА_4 та малолітня
дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, одночасно
суд дійшов висновку, що відповідачі
правомірно вселилися та користуються
житловим приміщенням /а.с. 71-72/. Вказане
рішення суду переглядалося
апеляційним судом Сумської області і
залишено без змін, також суд
апеляційної інстанції в своїй ухвалі
від 28.09.2010 року вказав, що сам по собі
факт не укладення ОСОБА_1 договору
найму житлового приміщення, отриманого
на законних підставах, не може бути
підставою для виселення відповідача
разом з членами сім'ї за відсутності
інших обставин, зазначених у ст. 116 ЖК
України /а.с. 73-74/.

Відповідно до ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення, який укладається у
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем і
наймачем - громадянином, на ім'я якого
видано ордер. Умови договору найму
жилого приміщення, що обмежують права
наймача та членів його сім'ї порівняно
з умовами, передбаченими цим Кодексом,
Типовим договором найму жилого
приміщення та іншими актами
законодавства України, є недійсними.

З пояснень сторін слідує, що
позивачка ОСОБА_1 з членами сім'ї на
підставі ордеру були вселені 2 серпня
1990 року у житлове приміщення АДРЕСА_1
Сумської області, при цьому договір
найму жилого приміщення з ними не
укладався, вони продовжують проживати
у зазначеному приміщенні до цього часу.

Суд вважає, що між сторонами з 1990
року до цього часу склалися житлові
правовідносини, які регулюватися
нормами житлового законодавства
України. Посилання представника
відповідача на той факт, що позивачка з
членами сім'ї проживають у житловому
приміщенні незаконно, так як не
укладений договір найму житлового
приміщення, суд вважає безпідставним,
оскільки при вселенні договір з
позивачкою ОСОБА_1 не укладався,
відповідач до 2004 року не ініціював
укладання такого договору, тобто
погоджувався з тими правовідносинами,
які склалися між сторонами.

Відповідно до частин 1-2 статті 64
ЖК України члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть всі обов'язки, які витікають з
договору найма жилого приміщення. До
членів сім'ї наймача відносяться
подружжя наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача можуть бути
визнані і інші особи, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини 1 статті 65
ЖК України наймач вправі в
установленому порядку з письмової
згоди всіх проживаючих разом з ним
членів сім'ї вселити в займане ним
приміщення подружжя, дітей, батьків, а
також інших осіб. На вселення до
батьків їх неповнолітніх дітей
вказаної згоди не потребується.

В судовому засіданні свідки
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 кожен окремо
пояснили, що проживають з сім'єю ОСОБА_1
по сусідству на одній вулиці, на
початку 2010 року ОСОБА_2 одружився і з
того часу його дружина постійно
проживає в будинку АДРЕСА_1, у
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народився син
ОСОБА_6 і теж постійно проживає з
батьками за вказаною адресою. Молоді
разом з батьками та дідом проживають
однією сім'єю, разом ведуть
господарство, обробляють земельну
ділянку, доглядають та піклуються за
дитиною. ОСОБА_2 - старші водять та
забирають онука з дитсадка, живуть з
сином та невісткою дружно.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в своїй Постанові № 2 від
12.04.85 р. « Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» /Із змінами,
внесеними згідно з Постановами Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р.,
№ 13 від 25.12.92 р., № 15 від 25.05.98 р./ в п. 9, що
вирішуючи про право користування
жилим приміщенням осіб, які вселилися
до наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема : чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи прописані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням. При цьому, як
роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.15 постанови від 01.11.96 р. № 9
«Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя» , наявність
чи відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилася
туди як член сім'ї наймача /власника/
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Відповідно до частини 4 статті 29
ЦК України місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла 10-ти років, є місце
проживання її батьків, усиновлювачів
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Таким чином, в судовому засіданні
достовірно встановлено, що сім'я ОСОБА_2
правомірно користуються жилим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1 Сумської
області, не дивлячись на відсутність
між сторонами договору найму жилого
приміщення між ними склалися
довготривалі житлові правовідносини,
вони зареєстровані у даному
приміщенні, регулярно сплачують
відповідачу квартирну плату,
доглядають за приміщенням. Одночасно
суду надано достатньо підстав /довідки
дитсадка, лікаря, пояснення свідків,
рішення Великописарівського райсуду
від 02.08.2010 р./ для доведення факту, що
після народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
вказане приміщення вселився
малолітній син члена сім'ї ОСОБА_2 -
ОСОБА_6, який проживає за місцем
реєстрації батька від свого народження
до даного часу, однією сім'єю з ОСОБА_1.
Письмової згоди інших членів сім'ї на
його вселення діюче житлове
законодавство не вимагає. Але
позивачка та треті особи по справі, які
зареєстровані у жилому приміщенні, в
судовому засіданні не заявили своїх
заперечень проти визнання за дитиною
права на проживання у жилому
приміщенні. Мати дитини знята з
реєстрації, яка була тимчасовою, разом
з сином 21.01.2014 року для виїзду до
Харківської області, на даний час ні
вона, ні дитина не мають постійного
місця реєстрації. Оскільки представник
відповідача відмовив у реєстрації як
дружині ОСОБА_2, так і його малолітній
дитині, суд має захистити права
малолітньої дитини, визнавши його
членом сім'ї ОСОБА_1 та визнання за ним
права на проживання у жилому
приміщенні за місцем реєстрації
батька, як це передбачено ст. 29 ЦК
України.

Відповідно до частини 1 статті 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Як видно з матеріалів цивільної
справи позивач ОСОБА_2 сплатив 31.01.2014
року судовий збір в сумі 243, 60 гривень
/а.с.1/. Тому ці витрати підлягають
стягненню на його користь з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212,
213, 215 ЦПК України, ст. ст. 58, 61, 64-65 ЖК
України, ст. 29 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити повністю.

Визнати членом сім'ї ОСОБА_1 її онука
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним
право на проживання у жилому
приміщенні будинку АДРЕСА_1 Сумської
області.

Стягнути з Правдинського робітничого
кооперативу на користь ОСОБА_2 судові
витрати по сплаті судового збору у сумі
243, 60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Великописарівський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 21.03.2014 року.

Суддя
О.С.Семенова