У х в а л а

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
суми позики, трьох процентів річних
від простроченої суми та процентів за
користування позикою; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання розписки
недійсною,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 1 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму позики у
розмірі 111 902 грн. що станом на 27 грудня
2012 року еквівалентно 14 000 доларів
США, та 3 % річних від суми позики за
прострочення виконання грошового
зобов'язання у розмірі 10070 грн. 29 коп. У
решти позову відмовлено. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27 червня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 01 жовтня 2013 року
залишено без змін.

У січня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме ст. 1048 ЦК України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 квітня 2012 року у справі
про стягнення боргу за договором
позики; ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 червня 2012 року
у справі про стягнення боргу за
договором позики; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2012 року у справі про
стягнення боргу; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року у справі про
стягнення суми заборгованості за
договором позики.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й не відбулося застосування
норм матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Наданою для порівняння ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 червня 2012 року судові
рішення у справі скасовано, а справу
передано на новий апеляційний розгляд,
тобто остаточного вирішення спору у
справах не відбулося, вказані ухвали не
можуть бути прикладом неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Разом з тим, суд касаційної інстанції в
ухвалі, щодо якої ставиться питання про
її перегляд, погодився з правовою
позицією судів першої та апеляційної
інстанцій про те, що договором позики
не передбачено одержання позикодавцем
процентів за надання позики у зв'язку
із чим підстави для задоволення позову
у цій частині відсутні.

При цьому, в ухвалах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 квітня 2012 року, від
19 грудня 2012 року та від 11 вересня 2013
року, на які робиться посилання щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, суди дійшли
висновку, що оскілки позичальники
порушили умови договору позики та не
повернули кошти отриманні за
розписками стягненню з них підлягають
з поміж іншого і проценти за
користування позикою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що цивільна справа підлягає
допуску до провадження Верховного Суду
України, оскільки у наведених рішеннях
касаційного суду вбачається
неоднакове застосування норм
матеріального права, а саме п. 3 ч. 1 ст. 338
ЦК України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Допустити до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
суми позики, трьох процентів річних
від простроченої суми та процентів за
користування позикою; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання розписки
недійсною.

Копію ухвали із копією заяви надіслати
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська