Єдиний унікальний номер 205/2079/14-ц
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання

19 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Мовчан Д.В.,
розглянувши подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції В.О.Семенченко про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у
праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2014 року до Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
надійшло подання Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції В.О.Семенченко про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника - громадянина
ОСОБА_2, в якому зазначається, що на
виконанні у відділі виконавчої служби
знаходяться виконавчі провадження
ЄДРВП № 40609720 ТА № 40609525 з примусового
виконання виконавчих листів за №
2/543/1110/13 та № 2/534/1108/13 від 21.10.2013 року,
виданих Комсомольським міським судом
Полтавської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 800
(вісімсот) грн. 00 коп. на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття дитини та
800(вісімсот)грн. 00 коп. щомісячно на
утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною
трирічного віку.

Фактично судді із канцелярії
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська вищезазначене
подання було передано 18 березня 2014
року.

Відповідно до ст.ст.17,19,20 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець В.О.Семенченко винесла
постанову 06.11.2013 року про відкриття
виконавчого провадження.

В призначений відповідно до ст. 25
Закону України « Про виконавче
провадження» строк боржник ОСОБА_2
добровільно рішення суду не виконує. На
виклики до державно виконавця не
з'являється, від виконання судового
рішенця ухиляється.

До Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції надійшла
заява від стягувача, в якій ОСОБА_3
просить звернутися до суду щодо
вирішення питання обмеження боржника у
праві виїзду за межі України, оскільки
боржник - ОСОБА_2 на разі його виїзду за
межі України, свої зобов'язання за
вищевказаними виконавчими документами
може залишити невиконаними.

У зв'язку з тим, що у громадянина ОСОБА_2
на території України існують
невиконані зобов'язання, державний
виконавець Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції В.О.Семенченко
просить тимчасово обмежити його праві
на виїзд за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Суддя, вивчивши матеріали подання,
вважає, що в задоволенні подання
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції В.О.Семенченко
необхідно відмовити виходячи з
наступного.

Згідно положень статті 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами)
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорі у цій сфері. Статтею 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України" передбачено, що громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта, а у громадянина
України, який має паспорт, паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, якщо, коли: діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання; до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України; коли ухиляються від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи) - до виконання
зобов'язань.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Разом з цим, в подані державного
виконавця не зазначено конкретних
фактів та конкретних доказів, які б
підтверджували про те, що боржник
дійсно ухилявся від зобов'язання,
покладеного на нього судовим рішенням.
Крім того, матеріали подання не
містять відомостей щодо того, що
державним виконавцем в повному обсязі
вчинено відповідні виконавчі дії та
вжито всіх передбачених законом
заходів примусового виконання рішення
суду.

Враховуючи те що, державним виконавцем
відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України не
подано доказів і не доведено, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, суд приходить до
висновку, що в задоволені вказаного
подання слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст. 33 Конституції України, Законом
України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами),
суд, ?

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції В.О.Семенченко про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала суд може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було поставлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Д.В.
Мовчан