Справа № 530/109/14-ц
Номер провадження 2/530/134/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2014 року Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Должко С.Р., при
секретарі Стрілець Л.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до Зіньківської районної
державної адміністрації, треті особи
Відділ Держземагенства у
Зіньківському районі, реєстраційна
служба Зіньківського РУЮ,
Проценківська сільська рада,
Зіньківського району Полтавської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в
Зіньківський районний суд Полтавської
області з позовом до Зіньківської
районної державної адміністрації,
треті особи Відділ Держземагенства у
Зіньківському районі, реєстраційна
служба Зіньківського РУЮ,
Проценківська сільська рада
Зіньківського району Полтавської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку.

З позовної заяви вбачається, що матір"ю
позивачки була ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 77 років у м.Зіньків,
Зіньківського району, Полтавської
області, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2, яке видане
Проценківською сільською радою
Зіньківського району, Полтавської
області 19 квітня 2007 року .

При житті, ОСОБА_3 мала на праві
приватної власності дві земельні
ділянки площею 2,82га - одна, а також 2,82 га
- інша, що розташовані на території
Зіньківського району Полтавської
області на підставі розпорядження
голови райдержадміністрації від 28
липня 2003 року № 422, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що підтверджується
державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку серії ПЛ
№ 003658, зареєстрованим в Книзі записів
реєстрації державних актів 29.07.2003 за №
203, та державним актом на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ПЛ № 003656, зареєстрованим
в Книзі записів реєстрації державних
актів 29.07.2003 року за № 202.

При житті, ОСОБА_3 склала заповіт на ім"я
ОСОБА_1. В заповіті, окрім всього іншого,
було зазначено право на земельну
ділянку площею 2,82га, державний акт ПЛ №
003656 від 29.07.2003 року та право власності
на земельну ділянку площею 2,82га,
державний акт ПЛ № 003658 від 29.07.2003 року.

Як спадкоємець майна померлої матері,
ОСОБА_3 за заповітом, позивачка має
намір успадкувати вказані земельні
ділянки, але не може здійснити своє
право і успадкувати земельні ділянки в
нотаріальному порядку через
відсутність кадастрових номерів но
обидві земельні ділянки.
Підтвердженням цьому є постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Щоб зареєструвати земельні ділянки
необхідно виготовити технічну
документацію по встановленню
(відновленню) меж, але підстав
вигитляти на померлу матір ОСОБА_3 не
має.

При вчиненні правочинів та інших дій
щодо земельних ділянок їх власники та
користувачі мають намір подати
документ, який підтверджує наявність у
них відповідного права. Таким
документом, як передбачено ст.28 ЗУ "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" , є витяг
з Державного реєстру прав, який
надається власникам земельних ділянок
на підставі поданої заяви. Законом
також встановлено, що державна
реєстрація прав є обов"язковою. Більше
того, права на земельні ділянки та інше
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають саме з моменту
реєстрації.

Згідно із Законом України "про
Державний земельний кадастр" земельні
ділянки, право власності (користування
) на які виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від присвоєння
їм кадастрового номера. Отже, такі
ділянки можна використовувати
відповідно до їх цільового
призначення. Однак, ними не можна
розпоряджатися, доки не буде отриманий
кадастровий номер.

Таким чином, успадкувати і належним
чином зареєструвати належні померлій
ОСОБА_3 земельні ділянки позивач може
тільки через суд.

Заслухавши позивачку, яка підтримала
позовні вимоги, зачитавши заяви
відповідача та третіх осіб,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні докази по справі, суд
знаходить, що заявлені вимоги
обґрунтовані і такі, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України: «кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності».

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання
права є одним із способів захисту
порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України:
«Позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини», враховуючи
місцезнаходження, позов пред'являється
за правилами виключної підсудності до
Зіньківського районного суду
Полтавської області за місцем
знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно зобов'язаний звернутися
до нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України
спадщина здійснюється за заповітом або
за законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину, яка незалежно від часу
прийняття належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються
державою.Відповідно до ст. 392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" (
280/97-ВР ), основні терміни, використані в
цьому Законі, мають таке значення:
зокрема, територіальна громада -
жителі, об'єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр; районні та
обласні ради - органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5
Закону система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Відповідно до ст.10 цього ж Закону
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Пленуму Верховного Суду
України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня
2008 р. Про судову практику у справах про
спадкування роз'яснив, що при
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Судом встановлено що, відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_3,
батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5
та ОСОБА_3.

22 вересня 1984 року, ОСОБА_4 уклала шлюб з
ОСОБА_6, актовий запис № 73 в райвідділі
ЗАГС м.Зіньків Полтавської області,
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 та
прийняла його прізвище.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2, яке видане Виконкомом
Проценківської сільської ради,
Зіньківського району Полтавської
області ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3.

Заповітом, складеним 20 липня 2000 року, та
посвідченим сільським головою
Проценківської сільської ради,
Литвиненком В.І., померла ОСОБА_3, її
право на земельну частку, належну їй і
розташовану на території
Проценківської сільської ради
заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Право власності спадкодавця ОСОБА_3 на
земельні частки, розміром 2,82 га кожна,
підтверджується державним актом серії
ПЛ № 003656, виданим 29 липня 2003 року
Зіньківською районною державною
адміністрацією та державний актом
серії ПЛ № 003658, виданим 29 липня 2003 року
Зіньківською районною державною
адміністрацією.

Відповідно до довідки Проценківської
сільської ради № 912 від 01.10.2013 року,
ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
проживала у АДРЕСА_1 на день смерті
проживала одиноко і була вдовою.

При зверненні позивачки до
Зіньківської державної нотаріальної
контори по питанню отримання свідоцтва
про право на спадщину їй було видано
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальних дій в зв"язку з
відсутністю у Державному земельному
кадастрі відомостей про земельні
ділянки,які належали ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Позивачка
бажає прийняти спадщину спадкодавця
ОСОБА_3, а тому, як спадкоємець за
заповітом, звернулася до суду з позовом
про визнання права власності на
вищезазначені земельні ділянки.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України,
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства ухвалюючи рішення на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні та
керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст.
ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Зіньківської районної державної
адміністрації, треті особи Відділ
Держземагенства у Зіньківському
районі, реєстраційна служба
Зіньківського РУЮ, Проценківська
сільська рада, ОСОБА_2 Василівна
Зіньківського району Полтавської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку -
задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, що проживає
в АДРЕСА_2, право власності на земельну
ділянку площею 2,82 гектарів,
розташовану на території
Проценківської сільської ради
Зіньківського району, Полтавської
області, передану для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, якою спадкодавець ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, володіла на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії ПЛ
№ 003656, виданого їй Зіньківською
районною державною адміністрацією 29
липня 2003 року, на підставі
розпорядження голови
райдержадміністрації від 28 липня 2003
року № 202, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів
29.07.2003 за № 202 - в порядку спадкування за
заповітом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, що проживає
в АДРЕСА_2, право власності на земельну
ділянку площею 2,82 гектарів,
розташовану на території
Проценківської сільської ради
Зіньківського району, Полтавської
області, передану для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, якою спадкодавець ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, володіла на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії ПЛ
№ 003658, виданого їй Зіньківською
районною державною адміністрацією 29
липня 2003 року, на підставі
розпорядження голови
райдержадміністрації від 28 липня 2003
року № 202, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів
29.07.2003 за № 203 - в порядку спадкування за
заповітом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Зіньківський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області

С.Р.Должко