Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/1175/14р.
Головуючий у 1 інстанції Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.

суддів: Воробйової І.А.

Маловічко С.В.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 05 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання дії
банку по списанню грошових коштів з
карткового рахунку незаконними та
стягнення незаконно списаних грошових
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідно до укладеного
договору № ZPXRRX01440151 від 05 лютого 2007 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1410,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12.00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

ОСОБА_3 порушено взяті на себе
зобов'язання, щодо своєчасної сплати
кредиту у зв'язку з чим станом на 14
травня 2013 року він має заборгованість у
розмірі 22013,68 грн., яка складається з
наступного: 977,75 грн. - заборгованість за
кредитом; 8687,69 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
380,05 грн. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 10443,73 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов
та правил надання банківських послуг:
500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1024,46
грн. - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач
просив суд, стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 22013,68 грн. а також судові
витрати.

Не погоджуючись з зазначеним позовом,
ОСОБА_3 в грудні 2013 року звернувся до
суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання дії банку по
списанню грошових коштів з карткового
рахунку незаконними та стягнення
незаконно списаних грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначав, що
дійсно 05 лютого 2007 року між ЗАТ КБ
ПриватБанк, правонаступником якого
являється ПАТ КБ «Приватбанк», був
укладений кредитний договір. Згідно до
умов якого банк надав позичальнику
строковий кредит у сумі 1410,00 грн. на
строк 12 місяців, а саме з 05 лютого 2007
року по 05 лютого 2008 року включно, з
умовами сплати за користування
кредитом відсотків у розмірі 12,00 % на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту погашення заборгованості
здійснюється наступному порядку:
щомісяця в період сплати за який
приймається період з «І5» по « 20» число
кожного місяця позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж у розмірі 159,94 гривні
для погашення заборгованості за
кредитом, яка гадається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно до умов які являються
невід"ємною частиною даного договору.

У відповідності до умов договору
останній складається із заяви та умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розсрочка») (Стандарт), які
разом є договором приєднання згідно ст.
634 ЦК України.

Своїм підписом під заявою, позивач за
зустрічним позовом підтвердив, що він
ознайомлений та згоден з умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розсрочка») (Стандарт), а також
підтвердив свою згоду на те, що заява
разом з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розсрочка»)
(Стандарт) складають між ним та банком
договір.

Крім того, позивач за зустрічною
позовною заявою зазначав, що
відповідач почав списання грошових
коштів з 24 квітня 2013 року, тобто після
спливу строку позовної даності на
звернення банку з позовом до суду, а
тому підстав для списання грошових
коштів не мав.

До того ж, з позовом до суду банк
звернувся лише 03 липні 2013 року, тобто
після спливу трирічного строку
позовної давності, а пересписання з
картковою рахунку в рахунок погашення
заборгованості по вищевказаному
кредитному договору було проведе 24
квітня 2013 року, тобто з пропуском
строку позовної давності, виходячи із
строку дії кредитного договору до 05
лютого 2008 року.

Останнє списання було проведене 29
жовтня 2013 року, усього списано 4 190,54 грн.

Також було зазначено, що 28 листопаду 2013
року позивач звернувся до ПАТ
«Приватбанк» зі скаргою в якій просив
повідомити, на якій підставі банк
стягує грошові кошти з його карти та
чим передбачено зняти коштів, а також
просив повернути йому незаконно зняті
кошти, але відповіді на теперішній час
він не отримав.

Вважаючи, що діями відповідача було
грубо порушено права позичальника в
частині вільного розпорядження
грошовими коштами перерахованими на
його рахунок, позивач змушений був
звернутися до суду з відповідним
позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 02 грудня 2013 року
зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято та
об'єднано в одне провадження з
первісним позовом.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року
позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк»
залишено без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 05 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії ПАТ КБ «Приватбанк» по
списанню грошових коштів з карткових
рахунків ОСОБА_3 незаконними.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на
користь ОСОБА_3, незаконно списані
грошові кошти в розмірі 4 190,54 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на
користь ОСОБА_3 судові витрати при
поданні зустрічної позовної заяви у
розмірі 229,41 грн.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу. В межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 05.02.2007 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був
укладений договір № ZPXRRX01440151, за
умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит
у розмірі 1410,00 грн. строком до 05.02.2008
року. зі сплатою 12% на рік4 на суму
залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 до 14.05.2013 року мав
заборгованість за кредитним договором
від 05.02.2007 року по основному боргу - 977,75
грн., процентам - 8687,69 грн., пені - 10443,73
грн, комісії за користуванням кредитом
- 380,05 грн., штрафи - 500 грн. та 1024 грн., а
всього 22013,68 грн.

19.03.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«Приватбанк» укладений договір про
надання банківських послуг на підставі
якого ОСОБА_3 була оформлена дебетова
особиста картка «Картка для виплат»
(для виплати заробітної плати) В Анкеті
_Заяві про приєднання до Умов та Правил
надання послуг в ПриватБанку ОСОБА_3
повністю погодився з тим, що ця Заява
разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та
Правилами надання банкіських послуг, а
також Тарифами складають між ним та
банком договір про надання банківських
послуг.

Із виписки з рахунку ОСОБА_3 вбачається,
що ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 05.02.2007 року списав за
період з 24.04.2013 року по 29.10.2013 року 4190,54
грн.

Згідно п.п.1.1.2.5, 1.1.2.6, 2.7.1.2.2.7 Умов та
Правил надання банківських послуг
ОСОБА_3 взяв на себе зобов»язання щодо
погашення заборгованості по Кредиту,
відсоткам за його користування. А також
сплачувати комісії на умовах,
передбачених цим договором.

Відповідно до п.п.1.1.3.1.6, 1.1.3.2.11,
2.7.1.2.2.5,2.7.1.2.3.5 Умов та Правил надання
банківських послуг встановлено, що
Клієнт доручає Банку здійснювати
списання коштів з рахунків Клієнта,
відкритих у валюті кредитного ліміту, у
межах сум, що підлягають сплаті Банку
за цим Договором. У разі настання
термінів платежів, а також списання
коштів з Картрахунку у разі настання
термінів платежів по інших договорах
Клієнта у розмірах, визначених цими
договорами( договірне списання), у
межах Платіжного ліміту картрахунку.
Банк має право проводити договірне
списання з усіх відкритих у Банку
рахунків Клієнта в погашення
заборгованості Клієнта і третіх осіб. У
яких Клієнт є поручителем. А також
будь-якою іншою заборгованості, яка
виникла у Клієнта у зва2язку з
невиконанними зобов»язаннями перед
банком. Тобто, банк має право проводити
договірне списання коштів з усіх
відкритих у банку рахунків клієнта в
погашення кредитної заборгованості,
яка виникла у клієнта.

Відповідно до вимог ст..526 ЦК України
зобов»язання повинно виконуватись
відповідно до умов договору та норм
чинного законодавства.

У відповідності до ст.629 ЦК України,
договір є обов»язковим для виконання
сторонами.

Таким чином банк при списанні коштів з
карткового рахунку на погашення
заборгованості за іншим договором діяв
у відповідності до умов договору
укладеного між сторонами.

Таким чином, зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
, допущені судом при розгляді даної
справи, призвели до неправильного
вирішення спору, а тому ухвалене по
справі рішення у відповідності до ст..309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.307,309.316,317 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 05 грудня 2013 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення , яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: