Номер провадження № 22-ц/785/2779/14
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л.,
Кварталової А.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
Державного навчального закладу
«Одеський професійний ліцей
будівництва та архітектури» на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 06 листопада 2013 року, в цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Державного
професійно-технічного навчального
закладу "Одеський професійний ліцей
будівництва та архітектури", за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_4 про поновлення
строку для звернення до суду за
вирішенням трудового спору, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди, -

встановила;

28.04.2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом, який неодноразово уточнювала
в судовому засіданні, та в остаточній
його редакції просила поновити їй
строк для звернення до суду з позовом
про поновлення на роботі; поновити на
посаді заступника директора з
навчально-виховної роботи у Державному
навчальному закладі «Одеський
професійний ліцей будівництва та
архітектури»; стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 24853 грн. 42 коп.;
середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні за період
часу з 21.04.2011 року по 25.09.2013 року у
розмірі 75696 грн. 68 коп.; моральну шкоду -
26875 грн.; вартість оплаченої
почеркознавчої експертизи у розмірі 910
грн. 48 коп. посилаючись на те, що 12.08.2009
року вона була звільнена з роботи, з
посади заступника директора з
навчально-виховної роботи у Державному
професійно-технічному навчальному
закладі «Одеський професійний
будівельний ліцей», на підставі
п.1ч.1ст.40 КЗпП України, у зв'язку з
припиненням діяльності навчального
закладу. Перед звільненням її було
попереджено про ліквідацію
навчального закладу, в якому вона
працювала. Але фактично навчальний
заклад своєї діяльності не припинив, а
був реорганізований шляхом приєднання
до Державного професійно-технічного
навчального закладу «Одеський
професіональний ліцей будівництва та
архітектури». Про це їй стало відомо
лише 19.04.2010 року, коли вона отримала з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
довідку, в якій містилися відомості про
те, що навчальний заклад в якому вона
працювала був приєднаний до Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Одеський професіональний
ліцей будівництва та архітектури». У
зв'язку з цим вона пропустила строк для
звернення до суду з позовом про
поновлення на роботі, так як звільнення
її з роботи мало відбутися з інших
підстав, в тому числі і зі згоди
профспілкового комітету. В результаті
незаконного звільнення з роботи їй
була завдана моральна шкода, так як
вона морально страждала, втратила
нормальні життєві зв'язки і вимушена
була докладати додаткових зусиль для
організації свого життя -
працевлаштовуватися на іншу роботу,
ставати на облік до служби
працевлаштування та зайнятості
населення, звертатися за правовою
допомогою до фахівця у галузі права.

Представник відповідачів позов не
визнав у повному обсязі у зв'язку з тим,
що ОСОБА_2 пропустила строк для
звернення до суду з позовом без
поважних причин, оскільки мала право
звернутися до суду з позовом про
поновлення на роботі незалежно від
причин звільнення з роботи.

Рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 06.11.2013 року
позовну заяву ОСОБА_2 задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_2 строк для
звернення до суду з позовом про
поновлення на роботі; поновлено на
посаді заступника директора з
навчально-виховної роботи у Державному
навчальному закладі "Одеський
професійний ліцей будівництва та
архітектури" з 12.08.2009 року, стягнуто з
відповідача на користь позивача
недоплачений середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 24853 грн. 42
коп. та 1864 грн., витрати на проведення
експертизи у розмірі 910 грн. 48 коп. і
моральну шкоду - 2000 грн.. В задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.
В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 не погоджується з судовим
рішенням в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні за
період часу з 21.04.2011 року по 25.09.2013 року у
розмірі 75696 грн. 68 коп., і просить
рішення суду в цій частині змінити, та
стягнути вказану грошову суму, а в
іншій частині рішення суду залишити
без змін вказуючи, що при звільненні
позивача з роботи відповідач не
виплатив належних звільненому
працівнику сум у строки, визначені ст.116
КЗпП України. В іншій частині позивач
та його представник рішення суду не
оскаржували.
В апеляційній скарзі
представник Державного навчального
закладу «Одеський професійний ліцей
будівництва та архітектури» просить
рішення суду скасувати у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позову вказуючи, що суд
першої інстанції безпідставно поновив
ОСОБА_2 строки для звернення до суду з
цим позовом. Апелянт вважає, що на час
поновлення ОСОБА_2 на роботі вона
знаходилася в декретній відпустці по
догляду за дитиною, яка народилася у
неї 23.01.2008 року. Крім того, під час
звільнення з роботи, відповідно до
вимог ч.3ст.184 КЗпП України, вона мала
пільги як жінка, що має дитину віком до
трьох років, і тому мала бути звільнена
з роботи з обов'язковим
працевлаштуванням. Тому при звільненні
її з роботи без працевлаштування
ОСОБА_2 мала знати, що таке звільнення є
не законним, і тому мала право
звернутися до суду з позовом в строки,
визначені Кодексом Законів про Працю
України. Але позивач пропустила строк
для звернення до суду з позовом без
поважних причин, тому для поновлення
цих строків у суду першої інстанції не
було правових підстав. В іншій частині
представник відповідача судове
рішення не оскаржував.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст
рішення, що оскаржене, доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга представника
позивача та апеляційна скарга
представника відповідача не підлягає
задоволенню за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що вони ґрунтуються на законі та
доведені у встановленому законом
порядку. В задоволенні інших вимог
позивачу відмовлено, оскільки вони не
ґрунтуються на законі.
Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, так як
він відповідає обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.
За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.
Колегія суддів переглядає рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг, поданих сторонами.

Так, згідно
ч.1ст.233 КЗпП України, працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк, коли дізнався про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.
У
разі пропуску з поважних причин
строків, установлених статтею 233 цього
Кодексу, районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд може
поновити ці строки - ст.234 КЗпП України.

Статтею
ст.117 КЗпП України визначено, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, організація, установа
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Судом першої інстанції законно та
обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_2
була звільнена з посади заступника
директора з навчально-виховної роботи
Державного професійно-технічного
навчального закладу «Одеський
професійний будівельний ліцей» на
підставі п.1ч.1ст.40 КЗпП України, у
зв'язку з припиненням діяльності
навчального закладу. Разом з тим, цей
навчальний заклад не був ліквідований,
а був реорганізований, шляхом
приєднання, до Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Одеський професіональний
ліцей будівництва та архітектури». Про
це позивачу стало відомо лише 19.04.2010
року, коли вона отримала з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців довідку, в
якій містилися відомості про те, що
навчальний заклад, в якому вона
працювала, не ліквідований.

Оскільки позивач погоджувалася зі
звільненням її з роботи у зв'язку з
ліквідацією начального закладу, в
якому вона працювала, та дізнавшись про
те, що навчальний заклад не
ліквідований вона не погодилася з
таким звільненням тому, що воно
проведене з порушенням ч.3ст.36 КЗпП
України, якою встановлено, що у разі
зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників
(п.1ч.1ст.40).
З огляду на встановлені
обставини та вказані вище норми
матеріального права колегія суддів
визнає, що суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_2 про поновлення строку для
звернення до суду за захистом своїх
трудових прав, так як ці вимоги
доведені позивачем у встановленому
законом порядку.
Судом першої інстанції
також законно і обґрунтовано
встановлено, що з часу звернення ОСОБА_2
до суду з цим позовом, її було поновлено
на роботі лише на підставі рішення
апеляційного суду Одеської області від
21.04.2011 року і наказу Державного
навчального закладу «Одеський
професійний ліцей будівництва та
архітектури» №31-к від 16.05.2011 року, який
є правонаступником Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Одеський професійний
будівельний ліцей».
Наказом Державного
навчального закладу «Одеський
професійний ліцей будівництва та
архітектури» №32-к від 16.05.2011 року
ОСОБА_2 за її заявою була надана
відпустка по догляду за дитиною до
досягнення нею (дитиною) віку шести
років. 20.10.2011 року на підставі заяви
позивача та наказу відповідача за №69-к
вона була звільнена з роботи, з
Державного навчального закладу
«Одеський професійний ліцей
будівництва та архітектури» за власним
бажанням.

21.09.2011 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільний і кримінальних
справ України рішення апеляційного
суду Одеської області від 21.04.2011 року
було скасоване, та справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.
З урахування цих
обставин суд першої інстанції
правомірно прийшов до висновку, що
відсутні правові підстави для визнання
того, що до часу розгляду цієї справи по
суті (тобто до 06.11.02013 року) позивач мала
право на отримання середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, та
отримання середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
оскільки судом не було вирішене
питання про поновлення її на роботі та
виплати заробітної плати за час
вимушеного прогулу.
Чинність
не скасованих наказів Державного
навчального закладу «Одеський
професійний ліцей будівництва та
архітектури» за №31-к, №32-к, №69-к не є
правовою підставою для виплати ОСОБА_2
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтвердила, що на час звільнення її з
роботи станом на 12.08.2009 року і станом на
20.10.2011 року вона отримала від
Державного професійно-технічного
навчального закладу «Одеський
професійний будівельний ліцей» і
Державного навчального закладу
«Одеський професійний ліцей
будівництва та архітектури» всі
необхідні виплати при звільненні з
роботи, і претензій до відповідача у
справі з цього приводу вона не має.

Відмовляючи
позивачу в задоволенні вимог про
стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні за
період часу з 21.04.2011 року по 25.09.2013 року у
розмірі 75696 грн. 68 коп. відповідно до
ст.117 КЗпП України, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що вимоги
ОСОБА_2 про поновлення на роботі на час
постановлення судом цього рішення не
були задоволені, і тому у позивача не
виникло права на отримання середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, а у відповідача не
виникло обов'язку виплатити позивачу
її середній заробіток за весь час
затримки, за відсутності настання
таких обставин (а саме , поновлення на
роботі). В іншій
частині рішення суду першої інстанції
сторонами не оскаржувалося.
Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
неправомірну відмову судом в
задоволенні вимог про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні за період
часу з 21.04.2011 року по 25.09.2013 року у
розмірі 75696 грн. 68 коп. не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки не
підтверджені позивачем та його
представником у встановленому законом
порядку, та спростовуються висновками
суду першої інстанції про те, що
позивач не має права на задоволення цих
вимог. Інших доводів апеляційна скарга
не містить.
Доводи апеляційної
скарги представника Державного
навчального закладу «Одеський
професійний ліцей будівництва та
архітектури» про безпідставне
поновлення ОСОБА_2 строків для
звернення до суду з цим позовом не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки спростовуються наказом
Державного професійно-технічного
навчального закладу «Одеський
професійний будівельний ліцей» про
реорганізацію цього закладу шляхом
приєднання до іншої юридичної особи -
відповідача у справі, та наказом цього
ж закладу про звільнення позивача з
роботи на підставі п.1ч.1ст.40 КЗпП
України, що є порушенням ч.3ст.36 КЗпП
України. Інших доводів апеляційна
скарга навчального закладу не містить.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 та Державного навчального
закладу «Одеський професійний ліцей
будівництва та архітектури» -
відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 06 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на протязі двадцяти днів, з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області:
В.П.Фальчук

Л.Л.
Троїцька

А.М.Кварталова