Провадження №2/761/7058/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

09 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді:
Макаренко І.О.

при секретарі:
Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, в
якому просить стягнути з відповідача
на свою користь борг за договором
позики з урахуванням індексу інфляції
та трьох процентів річних в розмірі
6587675,06 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 17.08.2011 року між
сторонами був укладений договір позики
грошових коштів, відповідно до якого
позивач надав в борг відповідачу 300 000,00
євро, строком до 28.08.2011 р.

Відповідач був зобов'язаний повернути
надані в борг гроші в повному обсязі до
01.03.2014 року, однак порушив умови
договору, одержані в борг кошти не
повернув.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
ньому та просили його задовольнити в
повному обсязі, проти винесення
заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
слухання справи повідомлений належним
чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

17.08.2011 року між сторонами був укладений
договір позики грошових коштів,
відповідно до якого позивач надав в
борг відповідачу 300 000,00 євро строком до
28.08.2011 р., що підтверджується
розписками, які міститься в матеріалах
справи.

Відповідно до вищевказаного договору
позики, відповідач зобов'язувався
повернути, взяті у позивача в борг,
грошові кошти в повному обсязі до 28.08.2011
року.

На даний час відповідач свої обов'язки
за договором позики не виконав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальник) грошові
кошти або речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладання договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Оскільки, відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором позики тим,
що не повернув позивачу грошові кошти,
то позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, три
проценти річних від суми простроченої
позики нараховуються від дня, коли сума
позики мала бути повернена, до дня її
фактичного повернення позикодавцеві.

Таким чином, три проценти річних від
суми простроченої заборгованості
становить 486810,00 (сума заборгованості
5409000 грн. х 1095 днів х 3% = 486810,00 грн.).

Відповідно до п.8.1 Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України №14
від 17.12.2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»

Відповідно до частини першої статті 3
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93
валюта України є єдиним законним
засобом платежу на території України,
який приймається без обмежень для
оплати будь-яких вимог та зобов'язань,
якщо інше не передбачено цим Декретом,
іншими актами валютного законодавства
України.

Положення частини другої статті 533 ЦК
України та частини другої статті 198 ГК
України містять однакові за змістом
приписи про необхідність виконання
грошового зобов'язання між резидентами
України виключно у валюті України
(валюта платежу), крім випадків
отримання стороною цього зобов'язання
відповідної ліцензії Національного
банку України відповідно до вимог
Декрету Кабінету Міністрів України від
19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Відтак вимоги щодо застосування
заходів відповідальності за порушення
грошових зобов'язань, визначених в
іноземній валюті, мають заявлятися в
національній валюті України (гривнях)
за офіційним курсом Національного
банку України на день заявлення
відповідної вимоги (крім випадків, коли
стороною зобов'язання, у якому виник
спір, одержано відповідну ліцензію
Національного банку України). При цьому
стягнення інфляційних нарахувань на
суму основної заборгованості не є
можливим, оскільки індекс інфляції
розраховується лише стосовно
національної валюти України (гривні).

Отже, позовні вимоги щодо стягнення
індексу інфляції задоволенню не
підлягають.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої постановлено рішення, суд
присуджує з другої сторони судові
витрати.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 16, 526, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 57-60,
62, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти за договором позики в
розмірі 5895810,03 грн. та судовий збір в
розмірі 3654,00 грн., а всього підлягає
стягненню 5899464,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання його
проголошення, а в разі, якщо рішення
було проголошено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: