Єдиний унікальний номер 205/1791/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2/205/372/14

13 березня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при
секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, треті
особи Ленінський РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області та Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про усунення перешкод у користуванні
власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05 березня 2013 року звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, треті
особи Ленінський РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області та Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про усунення перешкод у користуванні
власністю та виселення. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він на підставі акта
про проведення прилюдних торгів по
реалізації арештованого майна,
затвердженого начальником Ленінського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Никитюком
І.П. від 25 січня 2013 року придбав
квартиру АДРЕСА_1. Право власності на
вищевказану квартиру підтверджується
свідоцтвом від 28 січня 2013 року,
виданого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 44,
зареєстрованого в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності з № . Однак,
позивач не в змозі користуватись та
розпоряджатись своєю власністю у
зв'язку з тим, що у вищезазначеній
квартирі зареєстровані та проживають
ОСОБА_2 та її неповнолітня донька
ОСОБА_3, які в добровільному порядку
зніматись з реєстрації не бажають.

Уточнивши свої позовні вимоги позивач
просив суд усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
реєстрації місця проживання.

У своїй заяві від 13 березня 2014 року
позивач просив суд розглядати справу
за його відсутності, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
слухання справи повідомлялися
належним чином. Про причини своєї
неявки суд не повідомили. Письмових
заяв від них не надходило.

Представник третьої особи Ленінського
РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце слухання справи повідомлявся
належним чином. Про причини своєї
неявки суд не повідомив. Письмових заяв
від нього не надходило.

13 березня 2014 року представник Органу
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради
надала до суду заяву в якій просила
розглядати справу за її відсутності.
Позовні вимоги не визнала повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом
до суду є захист інтересів власника,
пов'язаних із реалізацією складової
частини змісту права власності - права
користування та розпорядження
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач на
підставі акту про проведення прилюдних
торгів по реалізації арештованого
майна, затвердженого начальником
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Никитюком І.П. від 25 січня 2013 року
придбав квартиру АДРЕСА_1. Право
власності на вищевказану квартиру
підтверджується свідоцтвом від 28 січня
2013 року, виданого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 44,
зареєстрованого в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності з № (а.с. 4, 5).

Згідно довідки про склад сім'ї № 323 від
28.02.2013р. в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 листопада 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_4 до
Дніпропетровської філії приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», ОСОБА_1, треті
особи: Ленінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний комерційний Банк
«Аркада», ОСОБА_2 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, Відділ опіки та піклування
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання недійсними прилюдних торгів,
які відбулися 22 січня 2013 року по
реалізації квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 46.0 кв.м., жилою площею 27.8 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, які були проведені
організатором прилюдних
торгів-Дніпропетровською філією
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», визнання незаконним
протоколу №08/657/12/I-22н-I проведення
прилюдних торгів, затвердженого
директором Дніпропетровської філії ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» 22.01.2013 року, згідно якого
двокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 46.0 кв.м., житловою 27.8
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 була продана
ОСОБА_1, визнання незаконним свідоцтва
про право власності, виданого 28 січня
2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 на
ім'я ОСОБА_1, зареєстрованого в реєстрі
за №44, скасування державної реєстрації
на ім'я ОСОБА_1 права власності на
квартиру АДРЕСА_1 та повернення сторін
у первісне становище - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 лютого
2014 року рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Дніпропетровської філії
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», ОСОБА_1, треті особи:
Ленінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, Публічне
акціонерне товариство Акціонерний
комерційний Банк «Аркада», ОСОБА_2 в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, Відділ
опіки та піклування Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання прилюдних торгів
недійсними, визнання свідоцтва про
право власності незаконним та про
скасування державної реєстрації права
власності залишено без змін.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
право власності є непорушним. Кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

За змістом права власності,
визначеного ст. 317 ЦК України, право
власності - це право володіння,
користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Таким чином, розглядаючи даний спір в
межах заявлених вимог, оцінюючи
здобуті по справі докази щодо їх
належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі
АДРЕСА_1 порушує права позивача, як її
власника.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. ст. 15-16, 317, 319,
321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст.
10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 218, 224-226
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.В. Залімська