Справа № 346/7821/13-ц
Провадження № 22-ц/779/577/2014
Головуючий у 1 інстанції
Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої-судді: Шалаути
Г.І.,

суддів: Матківського
Р.Й., Шишка А.І.,

секретаря: Бойчук Л.М.,

з участю сторін: апелянта ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, голови
Раківчицької сільської ради -
Заграновського В.В., третьої особи -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Раківчицької сільської ради
Коломийського району
Івано-Франківської області третіх осіб
- Держземагентства у Коломийському
районі, ОСОБА_5 про скасування
державного акту на право приватної
власності на землю та стягнення
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29 січня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з даним позовом який мотивувала
тим, що рішенням виконавчого комітету
Раківчицької сільської ради від 27.12.1983
року №13 внаслідок реконструкції села
та потреби побудови адміністративного
будинку, її домогосподарство підлягало
знесенню. Після знесення будинку, її
також позбавлено права користування
двома земельними ділянками, які вона
використовувала для ведення
підсобного господарства, які перейшли
до неї від її батьків. У 2013 році їй стало
відомо, що одну земельну ділянку площею
іншу площею 0,25 га приватизував ОСОБА_5
та йому видано державний акт серії ЯЖ
№947175 (вказано в акті від 09.08.2013 року).
Одночасно у письмовій довідці
Раківчицької сільської ради №1 від
04.03.204 року, наданій їй сільським
головою зазначено, що ОСОБА_6 згідно
державного акту серії ІФ-07-34-2№000540 від
23.02.1995 року приватизував цю земельну
ділянку. Оскільки вона не писала заяви
про передачу належної їй земельної
ділянки іншим особам та така не була
вилучена у неї, просила скасувати
державні акти на земельну ділянку та
стягнути на її користь з Раківчицької
сільської ради 100000 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
січня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено за
безпідставністю.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Так, апелянт
зазначає, що посилання суду на ст.12, 116
ЗК України та його висновок про те, що
спірна земельна ділянка правомірно
перейшла до ОСОБА_5 не відповідає
дійсності, оскільки вона не подавала
заяви до сільської ради про те, що не
бажає користуватися земельними
ділянками, які були надані на території
Раківчицької сільської ради, ще її
батькам, та які перейшли після їх
смерті до неї, про що підтверджує
довідка сільської ради та витяг з
погосподарської книги станом на 1980-1984
роки. Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зібраним нею доказам, а незаконними
діями Раківчицької сільради, яка
неправомірно передала належну їй
земельну ділянку відповідачу без її
згоди та вилучення її у неї порушено її
права та спричинено їй значну моральну
шкоду, яку вона оцінює у 100000 грн. та яку
просить стягнути з відповідачів.
Просить задовольнити її апеляційну
скаргу, рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

В судовому засіданні апелянт та її
представник апеляційну скаргу
підтримали, з мотивів наведених у ній.
Голова Раківчицької сільської ради
апеляційної скарги не визнав,
заперечення мотивував тим, що будь-яких
документів, які би підтверджували
право користування спірною земельною
ділянкою позивачкою до 1995 року у
сільській раді немає, а тому не було
підстав вилучати у позивачки земельну
ділянку, якою вона не користувалася,
так як рішення Раківчицької сільської
ради про надання позивачці у
користування спірної земельної
ділянки для ведення селянського
господарства площею 0,25 га відсутнє,
також відсутній державний акт на право
приватної власності на цю земельну
ділянку на прізвища батьків позивачки.
Вважає вимоги позивачки
безпідставними, просив апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_5 апеляційної скарги
не визнав, пояснив, що земельною
ділянкою користувався до 1995 року його
дід, яку приватизував у 1995 році та
згодом подарував йому. Вважає
претензії позивачки до своєї земельної
ділянки безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги та перевіривши їх доказами,
колегія не знаходить підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст.15 ЦПК України
суди розглядають справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
з цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Колегією встановлено, що позивачка не
була користувачем ні власником спірної
земельної ділянки, оскільки в неї
відсутні будь-які правовстановлюючі
документи, які б підтверджували право
користування нею до її приватизації
ОСОБА_6, який нею користувався та
приватизував у 1995 році, про що
підтверджує виданий йому державний акт
серії ІФ-07-34-2№000540 від 23.02.1995 року,
зареєстрований у книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №438. Цю земельну
ділянку він подарував онукові ОСОБА_5.

В господарській книзі за 1983 рік по селу
Раківчик(а.с.30-31) записано, що за
господарством ОСОБА_6 числиться в
особистому користуванні 0,50 га з 1983
року, а за господарством ОСОБА_2 - з 1983
року числиться в особистому
користуванні 0,23 га, а після знесення
будинку за позивачкою числиться - 0,14 га.

Доводи апелянта є необґрунтованими,
спростовуються дослідженими судом
письмовими доказами.

З роз'яснень п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" №7 вбачається, що розглядаючи
позови про захист права власників
земельних ділянок і
землекористувачів(про усунення права
користування ними) суд має перевірити
законність рішення органу виконавчої
влади чи місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки іншій особі
без вилучення(викупу) її в позивача в
установленому порядку і за наявності
для цього підстав ухвалювати рішення
про його недійсність.

Судом першої інстанції встановлено, що
державний акт, виданий ОСОБА_6 у 1995 році
на приватизацію спірної земельної
ділянки правомірно, також на законних
підставах він розпорядився належною
йому на праві власності земельною
ділянкою, подарувавши її ОСОБА_5,
позивачкою не надано доказів про те, що
вона була належним землекористувачем
саме цієї земельної ділянки чи іншої в
розмірі 0,50 га, оскільки за її
господарством з 1983 року згідно запису у
по господарській книзі по с.Раковець за
1983-1984 роки числилося лише 0,21 га.

З огляду на викладене, колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам норм
процесуального та матеріального права,
а тому підстави для його скасування
відстуні.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Судді
Г.І. Шалаута

А.І. Шишко

Р.Й. Матківський