Справа № 462/284/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/6140/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" на заочне
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 27 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед", з участю
третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування
майнової та моральної шкоди,

встановила:

В січні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4,
ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед»
з участю третьої особи ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що 10.05.2012 року о 18.30
год. на автодорозі «Західний обхід
міста Львова» 13 км + 400 м. керуючи
автомобілем НОМЕР_1, відповідач ОСОБА_4
здійснив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2 під його керуванням, в
результаті чого завдав автомобілю
шкоди у розмірі 70983,17 грн.

Враховуючи ліміт відшкодування та
франшизу просив стягнути з відповідача
ПрАТ «Дніпроінмед» в його користь 49000
грн., а з відповідача ОСОБА_4 враховуючи
франшизу та витрати на експертне
дослідження 22483,17 грн. Просив також
стягнути з відповідачів по 5000 грн.
завданої моральної шкоди.

Оскаржуваним заочним рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 27 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 21983
грн. 17 коп. заподіяної майнової шкоди,
500 грн. 00 коп. витрат з оплати
експертного дослідження, 2000 грн. 00 коп.
завданої моральної шкоди, а всього 24483
грн. 17 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» на користь ОСОБА_3 49000
грн. 00 коп. заподіяної майнової шкоди.

У задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» моральної шкоди -
відмовлено за її безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 244
грн. 83 коп. судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» в дохід держави 490 грн. 00
коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед», з оскаржуваним рішенням
не погоджується та вважає, що таке
ухвалено з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
особа, яка бажає отримати страхове
відшкодування відповідно до ст. 3, 35, 36
ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зобов'язана подати страховику
передбачені законом документи й
відомості, а також довести своє право
отримання такого відшкодування.
Обов»язок страховика щодо виплати
відшкодування виникає виключно після
отримання необхідних документів.
Невиконання потерпілим вимог закону в
цій частині тягне за собою відмову у
виплаті страхового відшкодування.

На переконання апелянта, в порушення
вимог ст.ст. 35 та 36 вказаного закону
позивач не надав страховику заяву про
виплату стразового відшкодування та
інших передбачених документів, зокрема
паспорту, ідентифікаційного коду,
документів, що підтверджують його
право на отримання страхового
відшкодування, а також відомостей про
банківські реквізити, а відтак суд
першої інстанції дійшов хибного
висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Апелянт не заперечує отримання поштою
від ОСОБА_7 повідомлення про ДТП, однак
крім такого повідомлення жодних інших
документів до страховика не надходило.

Дане повідомлення було подане в
порядку ст. 33 ЗУ "Про обов"язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", а не в порядку
ст. 35 цього Закону.

Більше того, на підставі пп. 37.1.4 п. 37.1.
ст. 37 ЗУ "Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" позивач позбавив себе права на
отримання страхового відшкодування,
оскільки не надав страховику заяву про
виплату страхового відшкодування
протягом одного року з дати ДТП.

Просить скасувати заочне рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 27.03.2014 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог до ПрАТ «СК «Дніпроінмед»
відмовити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні апеляційну скаргу заперечив,
в обґрунтування повідомив, що
страховому агенту ОСОБА_7 його
довіритель вручив повний пакет
документів, які йому запропонували
надати, проте, чому заяву про виплату
страхового відшкодування не отримала
страхова компанія, пояснити не зміг.
Звернув увагу на те, що з позовною
заявою ОСОБА_3 звернувся до суду в січні
2013 року, тобто в межах річного строку
звернення до страховика з вимогою
виплатити страхове відшкодування.
Представник страхової компанії довгий
час не з"являвся в судове засідання, а
лише в листопаді 2013 року подав
заперечення проти позову з покликанням
на пропуск річного строку звернення за
страховим відшкодуванням. Просить
апеляцій скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник відповідача ПрАТ "Страхова
компанія "Дніпроінмед" та третя ОСОБА_5,
будучи повідомленими належним чином
про день та час розгляду справи, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення їм поштових відправлень
(а.с. 151, 153), в судове засідання
апеляційної інстанції не прибули, не
повідомили суд про причину неявки.

Відповідач ОСОБА_4 викликався в судове
засідання та не з»явився, повідомлення
про вручення поштового відправлення
повернулось в суд за закінченням
терміну зберігання (а. с. 154).

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача на заперечення
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання,
що оскаржуване рішення суду в повній
мірі відповідає
зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є підставними та
обґрунтованими, оскільки згідно
страхового полісу ліміт
відповідальності відповідача ПрАТ «СК
«Дніпроінмед» становить 50000 грн. та 1000
грн. складає франшиза, відтак стягнув з
останнього страхове відшкодування в
розмірі 49000 грн.

З винної особи суд першої інстанції
стягнув різницю між лімітом
відшкодування та вартістю
відновлювального ремонту з
врахуванням франшизи в розмірі 21983,17
грн., 500 грн. витрат з оплати експертного
дослідження, а також 2000 грн.
відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що апелянтом
оскаржується заочне рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 27 березня 2014 року лише в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення шкоди з ПрАТ «СК
«Дніпроінмед», колегією суддів за
правилами ст. 303 ЦПК України
оскаржуване рішення в іншій частині не
перевіряється.

В свою чергу, судова колегія звертає
увагу на те, що мотиви апеляційної
скарги зводяться фактично до
ствердження апелянтом, що позивачем, як
потерпілим не подано відповідачу заяву
про отримання страхового
відшкодування, відтак останнім
заперечується право ОСОБА_3 на
отримання такого, тому суд розглядаючи
справу виходить з такого.

10 травня 2012 року о 18.30 год. на автодорозі
«Західний обхід м. Львова» 13 км + 400 м.
керуючи автомобілем НОМЕР_1 водій
ОСОБА_4 здійснив зіткнення з
автомобілем НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі
отримали пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталась з
вини водія ОСОБА_4, який в порушення
пунктів 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху
України, керуючи власним автомобілем
не вибрав безпечної швидкості руху, не
дотримався безпечної дистанції,
внаслідок чого здійснив зіткнення із
стоячим автомобілем НОМЕР_2, в
результаті чого цей автомобіль
здійснив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_3.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 20 червня 2012 року
відповідача ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого статтею 124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно із приписами частини четвертої
статті 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов вірного висновку, що обставини
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 10.05.2012 року, за наслідками
якої автомобілю НОМЕР_4 завдано
технічні пошкодження, а також винність
відповідача ОСОБА_4 у цій
дорожньо-транспортній пригоді,
визначені у постанові Залізничного
районного суду м. Львова від 20.06.2012 р., не
підлягають доказуванню в ході розгляду
даної цивільної справи.

Відповідно до висновку експертного
дослідження про вартість
відновлювального ремонту колісного
транспортного засобу № С-00458 від 01.06.2012
року, складеного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8, вартість
відновлювального ремонту з
врахуванням коефіцієнту фізичного
зносу КТЗ «Volkswagen Toureg», реєстраційний
номер НОМЕР_5, без врахуванням ВТВ
складає 70893,17 грн., що відповідає
рахунку № А9380 ТзОВ «Алекс со» від 06
липня 2012 року (а.с. 11-15).

Згідно із вимогами ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Разом з тим, спеціальна норма по
відношенню до загальної - ч. 2 ст. 1187 ЦК
України зазначає, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ
«СК «Дніпроінмед» за полісом
обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/6207092, ліміт
відповідальності становить 50000 грн.
(а.с. 10).

Згідно із п. 5 Полісу обов'язкового
страхування розмір франшизи становить
1000 гривень.

У повідомленні на ім"я власника
автомобіля «Volkswagen Toureg», реєстраційний
номер НОМЕР_5 ОСОБА_5 № 2801 від 29.10.2012 року
представник ПрАТ "СК "Дніпроінмед"
вказує на те, що ДТП за участю марки ВАЗ
2110 д.н.з. НОМЕР_6 визнано страховиком
страховим випадком.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988
ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про
страхування" страховик зобов'язаний у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону визначено, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Обов»язки водія транспортного засобу,
як потерпілої особи, у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) передбачені
ст.ст. 33, 35, 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_9
направили на адресу ПрАТ СК
"Дніпроінмед" повідомлення про ДТП з
транспортними засобами, що в принципі
визнає представник страхової компанії
(а.с. 6, 7).

Як на підставу для відмови у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення з ПрАТ СК "Дніпроінмед"
страхового відшкодування апелянт
звертає увагу на те, що відповідно до
вимог ст. 35 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" позивач не подав
у встановленому порядку заяву про
виплату страхового відшкодування із
додатками.

Відповідно до роз"яснень, які викладені
у п. 19. постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", з урахуванням
змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону
України "Про страхування" у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком.

При цьому суди також повинні мати на
увазі, що порушення страхувальником
визначеного договором страхування
строку подання документів, що
стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

Враховуючи наведені роз"яснення та
встановлені обставини справи, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність
стягнення з відповідача страховика
ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед»
в користь позивача ОСОБА_3 49000 грн.
страхового відшкодування з
врахуванням розміру франшизи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що з позовною заявою до суду, в
тому числі із вимогою про стягнення з
відповідача ПрАТ "Страхова компанія
"Дніпроінмед" 49000 грн. страхового
відшкодування, позивач ОСОБА_10
звернувся в січні 2013 року, що
відповідно не дає підстави для відмови
у виплаті страхового відшкодування
відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" - відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 27 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин