Справа №1819/5247/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - Свиненко М. Д.Номер
провадження 22-ц/788/2154/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 39
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 05 листопада 2014 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_3 до Виконавчого
комітету Шосткинської міської ради,
Шосткинської райдержадміністрації,
Житлово-будівельного кооперативу
"Урожай", ОСОБА_5, третя особа -
Комунальне підприємство "Шосткинське
МБТІ",

про визнання рішення та свідоцтва про
право власності на житло недійсним,
визнання права власності на 1/2 частку
кооперативної квартири

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Виконавчого комітету Шосткинської
міської ради, ОСОБА_3

про визнання права власності на
кооперативну квартиру,

в с т а н
о в и л а:

26 вересня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду в інтересах своєї матері - ОСОБА_3 з
позовом, який обґрунтовувала тим, що в
1981 році між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був
укладений шлюб, від якого у 1982 році у
них народився син ОСОБА_7.

ОСОБА_6 до шлюбу в 1980 році вступила в
члени житлово-будівельного
кооперативу та сплатила початковий
пайовий внесок на однокімнатну
квартиру в розмірі 2000 крб. Восени 1982
року ЖБК «Урожай» надав ОСОБА_6 на
склад її сім'ї із трьох осіб
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Протягом 1983-1993 рокі ОСОБА_6 самостійно
сплачувала пайові внески в розмірі 7666
крб. і набула право власності на
кооперативну квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла,
спадкоємцями після її смерті були син -
ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_3, які прийняли
спадщину шляхом звернення з заявою до
нотаріальної контори.

В кінці травня 2012 року ОСОБА_5 незаконно
зареєструвався в кооперативній
квартирі та отримав свідоцтво про
право власності на квартиру, видане
виконкомом Шосткинської міської ради
на підставі рішення цього ж виконкому.
Вона ж вважає вказані рішення та
свідоцтво недійсними, оскільки видані
на підставі незаконної довідки ЖБК про
те, що ОСОБА_5 є членом кооперативу та
сплатив внески. Посилаючись на факт, що
померла ОСОБА_6 була одноособовим
власником квартири, а спадкоємцями є її
мати та син, тому просила визнати
незаконним рішення виконкому
Шосткинської міської ради про видачу
ОСОБА_5 свідоцтва про право власності
на квартиру та недійсним свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
видане на ім'я ОСОБА_5,

- встановити факт належності спірної
квартири на праві власності ОСОБА_6,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2,

- визнати за ОСОБА_3 право власності на
спадщину за законом на 1/2 частину
кооперативної квартири.

У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом, який
обґрунтовував тим, що пайові внески за
кооперативну квартиру АДРЕСА_1 вони
сплачували разом з ОСОБА_6 та за
допомоги його батьків, а оскільки його
колишня дружина померла, то просив
визнати за ним право власності на цю
квартиру, вважаючи квартиру спільно
нажитим майном.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 05 листопада
2014 року позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано рішення Шосткинської
міськради про видачу ОСОБА_5 свідоцтва
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 та свідоцтво про право
власності на цю ж квартиру, видане на
ім'я ОСОБА_5, частково недійсним.

Встановлено факт належності права
власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/4
частину квартири.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до Виконавчого комітету
Шосткинської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_7 про визнання права власності на
квартиру - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення та
неправильне застування норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
задовольнити її вимоги в повному
обсязі. При цьому зазначає, що спірна
квартира не була набута у шлюбі і не є
спільною сумісною власністю подружжя.
Крім того, вже в 1991 році відповідач
ОСОБА_5 уклав шлюб з іншою жінкою, від
якого має дитину, а пайовий внесок за
квартиру повністю сплачений ОСОБА_6 у
1993 році, що вбачається з наявних у
матеріалах справи квитанцій.
Посилається на неналежне дослідження
судом першої інстанції доказів та
невитребування рішення суду про поділ
пайового внеску між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
та, що останній не був членом
житлово-будівельного кооперативу за
життя ОСОБА_6 та пайового внеску не
вносив, тому він незаконно отримав
рішення та свідоцтво про право
власності на кооперативну квартиру, за
наявності спадкоємців.

Заслухавши пояснення представників
апелянта, які підтримали апеляційну
скаргу, заперечення відповідача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
частковому скасуванню з
постановленням нового рішення в
частині розгляду первісних позовних
вимог, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково первісний
позов ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач ОСОБА_5
має рівну з померлою ОСОБА_6 частку на
кооперативну квартиру, яка була набута
в шлюбі подружжям спільно та внесено
пайові внески. ОСОБА_5 був членом сім'ї
померлої ОСОБА_6, частку свого паю він
не отримав після розірвання шлюбу. Суд
вважав, що відповідно до ст.22 КпШС
України ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мали у
спільній власності спірну квартиру.

Відмовляючи у зустрічному позові, суд
послався на відсутність підстав для
задоволення вимог ОСОБА_5 про визнання
права власності на кооперативну
квартиру.

Рішення суду в частині відмови у
зустрічному позові не оскаржується.

Згідно зі ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Із наявних в справі матеріалів
вбачається, що ОСОБА_6 з 1980 року була
членом житлово-будівельного
кооперативу «Урожай» та в цьому ж році
сплатила первинний пайовий внесок в
розмірі 2000 крб. за однокімнатну
квартиру (а.с.25). Вказані обставини
визнаються сторонами.

17 січня 1981 року ОСОБА_6 вступила в шлюб з
ОСОБА_5, від якого мають сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період спільного проживання подружжя
член кооперативу ОСОБА_6 на підставі
рішення виконавчого комітету
Шосткинської міської ради № 62 від 10
лютого 1982 року відповідно списку
членів ЖБК «Урожай» отримала
трикімнатну кооперативну квартиру
АДРЕСА_1 на сім'ю із трьох осіб (т.1, а.с.121,
242, 243).

18 травня 1983 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 шлюб
розірвали, а з 11 листопада 1983 року по 1990
рік ОСОБА_5 відбував покарання в місцях
позбавлення волі. (т.1, а.с.199)

Із довідки ЖБК «Урожай» (а.с.13)
вбачається, що пайовий внесок за
квартиру станом на 01 січня 1993 року
сплачено у повному обсязі в сумі 7677 крб.
Відповідно до іншої довідки ЖБК станом
на 01 грудня 1983 року за кооперативну
квартиру було сплачено 3840 крб. (т.1,
а.с.236).

Таким чином, за час проживання подружжя
з 1981 по 1983 рік спільним пайовим внеском
є кошти в розмірі 1840 крб. (3840 крб. - 2000
крб., сплачені ОСОБА_6), із яких на 920 крб.
мав право ОСОБА_5

В справі є наявні квитанції, надані
сторонами, із яких вбачається, що на
протязі 1984 - 1993 років ОСОБА_6 самостійно
сплачувала пайові внески (т.1, а.с.27-37).

Доводи ОСОБА_5 про те, що частину
внесків внесли його батьки, оскільки
ОСОБА_6 неспроможна була розрахуватися
за квартиру, не ґрунтуються на доказах.

Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. В даному випадку
пояснення сторони та свідків не можуть
братися до уваги щодо фактів сплати
коштів.

Суд першої інстанції вважав, що спірна
кооперативна квартира є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, а тому відповідно до положень
ст.22 КпШС України вони мають рівні
права щодо розпорядження нею.

Проте, цей висновок є помилковим та не
ґрунтується на нормах діючого
законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про
власність», який діяв на час спірних
правовідносин, член
житлово-будівельного кооперативу, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, надану в користування,
набуває право власності на це майно.

Таким чином, ОСОБА_6, член кооперативу, в
1993 році повністю розрахувалась за
кооперативну квартиру, а тому вона є
одноособовим власником цієї квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла і після її
смерті відкрилась спадщина.
Спадкоємцями її майназа законом є мати
ОСОБА_3 та син ОСОБА_7, які в
шестимісячний строк звернулись до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини (т.1, а.с.111-112).

Проте, судом першої інстанції вказані
обставини залишились поза увагою.

Крім того, суд першої інстанції не
врахував тієї обставини, що після
звільнення із місць позбавлення волі в
1990 році відповідач ОСОБА_5 та
спадкодавець ОСОБА_6 спільно не
проживали; ОСОБА_5 був зареєстрований
за іншою адресою, що вбачається із
оглянутих паспортних даних.

До того ж, в суді апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_5 в 1991 році
зареєстрував шлюб з іншою жінкою і від
того шлюбу має двох дітей. Сам
відповідач не спростовує факт, що з 1990
року у нього інша сім'я. За викладених
умов відсутні правові підстави вважати
його членом сім'ї померлої ОСОБА_6 в
період з 1983 по 1993 роки, та що він мав
рівне право з померлою на кооперативну
квартиру.

Доводи ОСОБА_5 про наявність спільних
внесків за кооперативну квартиру за 1981
- 1983 роки не є підставою для визнання за
ним права власності на квартиру. Із
наявних в справі довідок ЖБК (т.1, а.с.234,
236) та із його пояснень в суді
апеляційної інстанції вбачається про
наміри відповідача в 1990 році
витребувати у ОСОБА_6 кошти за частину
спільно сплачених пайових внесків,
тобто він знав про своє право на
частину сплачених пайових внесків ще
при житті ОСОБА_6, однак з позовом до
суду не звертався.

Статтею 71 ЦК України (в редакції 1963
року) встановлений загальний строк
позовної давності в три роки для
захисту права особи, право якої
порушено.

Виходячи з викладених обставин,
колегія суддів вважає, що з 1993 року
одноособовим власником кооперативної
квартири була померла ОСОБА_6, так як за
життя сплатила пайові внески.

За цих умов підлягають задоволенню
заявлені вимоги про встановлення факту
належності на праві власності ОСОБА_6
кооперативної квартири.

Враховуючи вищевикладені обставини,
слід визнати незаконним рішення
виконкому Шосткиньскої міської ради
від 06 серпня 2012 року про передачу
квартири ОСОБА_5 та недійсним свідоцтво
про право власності на вказану
квартиру, видане ОСОБА_5, оскільки
вказане рішення було прийняте на
підставі довідки ЖБК «Урожай» про те,
що відповідач був членом кооперативу
та спільно були сплачені внески.

Той факт, що відповідач ОСОБА_5 після
смерті ОСОБА_6, 28 травня 2012 року був
прийнятий у члени кооперативу та
зареєструвався в спірній квартирі (а.с.
132, т. 1) не є правовою підставою для
набуття ним права власності на
квартиру.

Зазначений висновок ґрунтується на
роз'ясненні п.8 Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», що у разі смерті члена
житлово-будівельного кооперативу, яким
до дня смерті були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, інші
будівлі та споруди.

Таким чином, кооперативна квартира є
спадковим майном після смерті ОСОБА_6, а
тому її спадкоємці мати ОСОБА_3 та син
ОСОБА_7 мають право на 1/2 частку майна.

Суд першої інстанції вказаного не взяв
до уваги, тому рішення суду в частині
вирішення первісного позову слід
скасувати, а позов ОСОБА_3 задоволити.

У зв'язку із задоволенням позову ОСОБА_3
з відповідача на її користь підлягають
стягненню судові витрати в розмірі 874,80
грн., що складаються із коштів,
сплачених в суді першої інстанції (107,30
грн. - немайнові вимоги + 340,50 грн. - 1/2
частина від задоволених майнових
вимог) та 427 грн. за апеляційний розгляд
справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 05 листопада
2014 року скасувати в частині
розглянутого первісного позову та
ухвалити нове рішення в цій частині.

Позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Шосткинської
міської ради № 254 від 06 серпня 2012 року
про видачу свідоцтва про право
власності на квартиру ОСОБА_5 та
недійсним свідоцтво про право
власності на кооперативну квартиру
АДРЕСА_1, видане 13 серпня 2012 року ОСОБА_5.

Встановити факт належності на праві
власності померлій ОСОБА_6,
кооперативної трикімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 66,2 кв.м., що
складається із жилих кімнат, площею 17,3
кв.м., 12,6 кв.м., 10,1 кв.м., кухні 8,7 кв.м.,
вбиральні 1,4 кв.м., ванної кімнати 2,8
кв.м., коридору 4,7 кв.м., передпокою,
лоджії та балкону.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6 на 1/2 частку
кооперативної квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
сплачений судовий збір в розмірі 874,80
грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -