Дата документу 13.03.2014
Справа № 334/9171/13-ц
Провадження № 2/334/743/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа:
Запорізька міська рада про визначення
порядку користування земельною
ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа: Запорізька міська рада про
визначення порядку користування
земельною ділянкою. В позові зазначила,
що вона є власником 1/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування від 23.04.1975 року,
посвідчений державним нотаріусом
Другої Запорізької державної
нотаріальної контори Гончаренко Н.Я. та
зареєстрований в реєстрі за №3412.

Співвласниками інших частин будинку є
ОСОБА_2 (23/50 частки було зареєстровано
на ім'я його померлого батька, ОСОБА_7).,
якому належить 23/50 частини житлового
будинку, ОСОБА_3 (62/450 частини було
зареєстровано на ім'я його померлої
мати, ОСОБА_8), ОСОБА_4 31/450 частини.

Між співвласниками будинку фактично
склався порядок користування та
володіння житловим будинком, згідно з
яким у її користуванні знаходиться
ізольоване приміщення загальною
площею 31,1 кв. м, у технічному паспорті
позначене як АДРЕСА_1, ОСОБА_2
ізольоване приміщення, позначене у
технічному паспорті як АДРЕСА_2, а
ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ізольоване
приміщення, позначене у технічному
паспорті як АДРЕСА_3

Дані квартири у житловому будинку
відокремлені один від одного, квартири
обладнані окремими виходами.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10.121987р. справа №22590
встановлено порядок користування
земельною ділянкою за вищевказаною
адресою між співвласниками будинку: за
ОСОБА_1 - ділянка 83, площею-210,6 м2; за
ОСОБА_7 - ділянка S1, площею -236,2 м2; за
ОСОБА_9 - ділянка S2, площею -119,7 м2;
ділянку S4. площею -16,8 м2 залишено у
загальному користуванні між ОСОБА_1 та
ОСОБА_9; ділянку S5, площею -17,5м2 залишено
у загальному користуванні між ОСОБА_7
та ОСОБА_1. Станом на вересень 2013 року
співвласниками інших частин будинку є
(діти ОСОБА_7.) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, (діти
ОСОБА_8) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідачі у
справі.

Земельна ділянка АДРЕСА_1 загальною
площею 600 м2 була надана за рішенням
виконкому Запорізької міської Ради
народних депутатів від 25.11.1954

року за протоколом № 765 ОСОБА_7, ОСОБА_10,
ОСОБА_12, реєстровий №23128/155 від 29.07.1968
року.

Протягом певного часу між
співвласниками йдуть постійні сварки з
приводу будівництва відповідачами
самовільних будівель на відведеній
земельній ділянці, згоди на
будівництво вищезазначених самовільно
збудованих споруд позивачка не
надавала.

16.07.2009 р. листом від Виконавчого
комітету Запорізької міської ради
позивачку повідомили, що заступником
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів ради, Гладченко С.М.
було проведено обстеження земельної
ділянки АДРЕСА_1 з питань вирішення
спору між співвласниками будинку з
приводу розмежування земельної та
самовільного будівництва об'єктів
нерухомості на зазначеній ділянці, в
результаті чого було складено акт
обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1,
в якому зазначено, що фактичного
розподілу земельної ділянки та
встановлення чітких меж між
співвласниками відповідно до
вищезазначеного рішення до
теперішнього часу проведено не було, та
надано рекомендації вирішити дане
питання в судовому порядку відповідно
норм цивільного та
цивільно-процесуального права України.

З метою відновлення встановлених меж
земельної ділянки за рішенням суду по
справі №22590, позивачка зверталася до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя, ТОВ «ЗМБТІ», Державного
архіву Запорізької області з заявою
про отримання копії судово-технічноі
експертизи на підставі якої було
винесено рішення суду у 1987 році.

Враховуючи отриманих позивачкою
відповідей від вищевказаних інстанцій
виявилось, що копії судово-технічної
експертизи по земельній ділянці
АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя - відсутні.

На звернення до Управління з питань
земельних відносин Запорізької
міської Ради від 11.01.2013 року, позивачці
було запропоновано «..У разі
відсутності домовленості, спір
вирішується у судовому порядку шляхом
визначення порядку користування
земельною ділянкою на підставі чітких
геодезичних замірів, які виконуються
ліцензійною землевпорядною
організацією за кошти заявників».

Позивачка просить визначити
порядок користування земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, згідно з
частками у праві власності на
домоволодіння; виділити в користування
ОСОБА_1 земельну ділянку, розміром
відповідно до належної їй на праві
власності 1/3 частки у домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1; та стягнути солідарно
з відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1, понесені судові
витрати по справі.

Представник позивачки ОСОБА_14 у
судовому засідання позовні вимоги
підтримала та просить їх задовольнити
у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4, яка є також
представником ОСОБА_3, та її
представник ОСОБА_15 заперечували проти
позову, просили відмовити у позові,
оскільки є рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 10.121987р.,
відповідно до якого встановлено
порядок користування земельною
ділянкою за вищевказаною адресою між
співвласниками будинку на той час
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_9. На даний час
відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є
спадкоємцями після померлої ОСОБА_9.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_16
заперечувала проти позову, просила
відмовити у позові, оскільки є
рішення Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 10.121987р., відповідно до
якого встановлено порядок
користування земельною ділянкою за
вищевказаною адресою між
співвласниками будинку на той час
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_9. На даний час
відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5 є
спадкоємцями після померлого ОСОБА_7.
Крім того надала суду документи, що
підтверджують виконання даного
рішення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву, в якій просить суд
розглядати справу без його участі,
проти позову заперечує, оскільки є
рішення суду від 10.12.1987 р.

Вислухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи, оцінивши
всі докази у сукупності, суд прийшов до
наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування ОСОБА_1 прийняла в
дар 1/3 частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
прибудов, який розташований у АДРЕСА_1,
житлова площа всього будинку 59,39 кв.м.,
договір дарування від 23.04.1975 року,
посвідчений державним нотаріусом
Другої Запорізької державної
нотаріальної контори Гончаренко Н.Я. та
зареєстрований в реєстрі за №3412.

19.05.1975 р. зареєстровано право власності
в ЗМБТІ за ОСОБА_1 на 1/3 частини
житлового будинку у АДРЕСА_1, в
реєстрову книгу №2/22, запис №336. (а.с.12-13)

Відповідно до ст..356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до зазначених правових норм
співвласники можуть домовитись про
порядок володіння та користування
майном, що є у спільній частковій
власності. За відсутністю згоди
порядок володіння та користування
майном визначається судом за позовом
одного або декількох співвласників.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» передбачено, що у
випадках, передбачених статтями 86- 89 ЗК,
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, яка
перебуває в спільній частковій
власності, здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, у
разі недосягнення згоди - за рішенням
суду.

Рішенням Ленінського районного
народного суду м. Запоріжжя від 10.121987р.
справа №2-2598/87 за позовом ОСОБА_1
встановлено порядок користування
земельною ділянкою у АДРЕСА_1, виділено
ОСОБА_1 ділянка С-3, площею-210,6 м2; ОСОБА_17
- ділянка С-1, площею -236,2 м2; ОСОБА_9 і
ОСОБА_4 - ділянка С-2, площею -119,7 м2;
ділянку С-4. площею -16,8 м2 залишено у
загальному користуванні між ОСОБА_1 та
ОСОБА_9 і ОСОБА_4; ділянку С-5, площею -17,5м2
залишено у загальному користуванні між
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_9 і ОСОБА_4. Рішення
набрало законної сили 20.12.1987 р. (а.с.104)

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житловий будинок№1127 від
14.11.1998 р. ОСОБА_4 належить 13/100
частини житлового будинку у АДРЕСА_1,
зареєстровано в ЗМБТІ в реєстрову
книгу №2/22, запис №336 від 14.11.1988 р.(а.с.97)

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 06.12.1991 р. спадкоємцями
ОСОБА_9, померлої 17.07.1990 р. є син ОСОБА_3
та донька ОСОБА_4, які в рівних частинах
кожний прийняли спадщину, що
складається із 9/50 частини житлового
будинку у АДРЕСА_1, що находиться на
земельній ділянці розміром 600 кв.м, та
належав спадкодавцю на підставі
свідоцтва про право власності на
житловий будинок, виданим 14.11.1988 р. №1126.
Зареєстровано в ЗМБТІ в реєстрову
книгу №2/22, запис №336/5240 від 16.01.1992 р.(а.
с.98-99)

Рішенням Ленінського районної Ради
народних депутатів №319/17 від 14.11.1991 р.
було оформлено право власності на
житловий будинок літ.А та житлову
прибудову 12 за ОСОБА_19.(а.с.111-118)

Рішенням Ленінського районної Ради
народних депутатів від 09.04.1992 р. змінено
ідеальні частки на будинок житлового
будинку у АДРЕСА_1, та встановлено такі
ідеальні частки за ОСОБА_7 - 17/50 частини,
ОСОБА_19 - 6/25 частини, ОСОБА_1 - 13/100
частини, ОСОБА_3 - 2/25 частини, ОСОБА_4 -
21/100 частини. (а.с.119-121).

Рішенням Ленінського районного
народного суду м. Запоріжжя від 02.12.1988 р
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою зобов'язано ОСОБА_1
відновити огорожу, яка визначає межі
земельної ділянки між нею та ОСОБА_7.
(а.с.147)

Рішення Ленінського районного
народного суду м. Запоріжжя від 02.12.1988 р.
було виконано примусово судовим
виконавцем, що підтверджується Актом
від 22.03.1989 р., складеним судовим
виконавцем відповідно до якого
відновлено огорожу, яка визначає межі
земельної ділянки між ОСОБА_1 та
ОСОБА_7. (а.с.144-146)

Згідно до ст..120 Земельного Кодексу
України уразі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на
будинок або його частину від однієї
особи до іншої за договором довічного
утримання право на земельну ділянку
переходить на умовах, на яких ця
земельна ділянка належала
попередньому землевласнику
(землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Пунктом 22-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р.
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» передбачено, що
відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, а також право
власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її розмір
не визначений заповітом.

Після померлої ОСОБА_9, спадкоємцями є
її діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до яких перейшло право
користування земельною ділянкою, на
тих самих умовах і в тому ж обсязі, що
були у попереднього землекористувача,
ОСОБА_9. (а.с. 141-143)

Після померлого ОСОБА_7, його
спадкоємцями є його діти ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, до
яких перейшло право користування
земельною ділянкою, на тих самих умовах
і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача, ОСОБА_7.
(а.с. 141-143)

Відповідно до ч.3 ст.415 ЦК України особа,
до якої перейшло право власності на
будівлі (споруди), набуває право
користування земельною ділянкою на тих
же умовах і в тому ж обсязі, що й
попередній власник будівлі (споруди).

Рішенням Ленінського районного
народного суду м. Запоріжжя від 10.121987р.
справа №2-2598/87 за позовом ОСОБА_1 вже
було встановлено порядок користування
земельною ділянкою у АДРЕСА_1 між
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_9 і ОСОБА_4., та в
примусовому порядку було виконано це
рішення та визначено межі земельних
ділянок, тому до спадкоємців частини
житлового будинку переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, на тих самих умовах
і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відповідно до ст..124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

В судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження твердження представника
позивача про те, що не було виконано
рішення Ленінського районного
народного суду м. Запоріжжя від
10.12.1987р. та на даний час необхідно
встановити порядок користування
земельною ділянкою у АДРЕСА_1.

Отже, рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 10 грудня 1987 року,
яким визначено порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
між ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_11, є
обов'язковим для ОСОБА_1 та спадкоємців
ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2, та
спадкоємців ОСОБА_11 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
прийшов до висновку, про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст. 16, 377, 415 ЦК України, ст..ст. 81,
116, 118, 120, 126, 141, 152, 155, 198 ЗК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа:
Запорізька міська рада про визначення
порядку користування земельною
ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.Є. Баруліна