Справа №133/3398/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.03.2013 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Ворон юк
В.А

При секретарі Полонській Н.М.

З участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача ОСОБА_2

Відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Представника відповідачки
ОСОБА_6

Представника третьої особи Органу
опіки та піклування Козятинської
райдержадміністраціїї Боришпол О.Ю.

Представника третьої особи органу
опіки та піклування Вінницької
райдержадміністрації Багрій Т.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Козятин

цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відібрання дитини та про
визначення місця проживання дитини
та зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом в
якому просив відібрати ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
передати ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 йому -
ОСОБА_1. Встановити місце проживання
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлений вимог
вказав, що вони з ОСОБА_3 з 28 липня 2006
року по 01 червня 2010 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_9
Після розірвання шлюбу у 2010 році
помирившись вони почали знову
проживати однією сім'єю без реєстрації
шлюбу в будинку, який йому належить по
АДРЕСА_1 Син ОСОБА_9 відвідував
дошкільний навчальний заклад
«Росинка» з 25 листопада 2010 року до
моменту його відібрання ОСОБА_3. Всіх
все влаштовувало, але 30 вересня 2013 року
без явних та невідомих йому причин
ОСОБА_3, без його відома, забрала сина
ОСОБА_9 і поїхала в невідомому напрямку.
Зв'язавшись з відповідачами по
телефону, з їх слів дізнався, що його
син ОСОБА_9 знаходиться в будинку
АДРЕСА_2 в даному будинку проживають
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказаний будинок
самочинно збудований, не придатний для
нормального проживання та виховання
дитини, оскільки на чотирьох
проживаючих має дві кімнати, одна з
яких вітальня, а тому виникає висновок
про те, що всі ночують в одній кімнаті.
Норма житлової площі на одного
проживаючого в даному будинку менша за
норму, встановлену ст. 47 Житлового
кодексу УРСР. Прибудинкова територія
захаращена будівельним та іншим
сміттям, стоїть недобудованим гараж та
похилий дерев'яний сарай, таким чином,
дитина постійно може травмуватись,
гуляючи на прибудинковій території.
Земельна ділянка не огороджена від
водоймища, яке оточує прибудинкову
територію, більш того, в глибину озера
пролягає з земельної ділянки дерев'яна
кладка, з якої дитина може впасти, це є
небезпечним для життя та здоров'я
дитини. Вважає, що проживаючи з ним, син
ОСОБА_9 матиме все, що потрібно дитині
для життя та розвитку, а саме, окрему
кімнату для проживання, окрему кімнату
для ігор та занять, в тому числі занять
музикою, благоустроєний прибудинковий
двір, можливість відвідувати місцевий
дошкільний навчальний заклад та
гуртки, які він відвідував в Палаці
дітей та юнацтва міста Вінниці. Він
приватний підприємець, займається
власним виробництвом, має пристойний
дохід, крім цього, отримує пенсію.
Згідно висновку про стан здоров'я від
11.10.2013 року, він абсолютно здоровий і
може виконувати батьківські обов'язки.
Судимостей не має, про що свідчить
витяг з реєстру № 294-08102013/05210, виданий
09.10.2013 року УІАЗ УМВС України у
Вінницькій області, має власний
будинок загальною площею 277,8 кв.м. та
житловою площею 81,3 кв.м., а також
земельну ділянку 0,0803 га. . Вважає, що
дитині буде краще проживати з ним, так
як у нього створені кращі умови для
духовного та фізичного розвитку
дитини.

Відповідачка ОСОБА_3 подала зустрічний
позов про визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
матір'ю ОСОБА_3, за адресою її
проживання: АДРЕСА_2 та стягнути з
Відповідача на її користь судові
витрати.

При цьому зазначила, що « 28» липня 2006
року, між нею та ОСОБА_1 було
зареєстровано шлюб, про що було
зроблено відповідний актовий запис в
книзі реєстрації шлюбів. ІНФОРМАЦІЯ_1
року у них від шлюбу з Відповідачем
народився син - ОСОБА_9. « 01» червня 2010
року заочним рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці, шлюб між нею
та ОСОБА_1 було розірвано. Згідно із
вказаним рішенням, місцем проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено постійне
проживання матері -ОСОБА_3 Рішення
набрало законної сили 14.06.2010 року. З
29.09.2013 року вона виїхала на постійне
місце проживання із АДРЕСА_1 При цьому,
з 28.12.2002 року вона зареєстрована у
АДРЕСА_3 Після народження там же
зареєстрований і її малолітній син. На
даний час, колишній чоловік, батько її
сина ОСОБА_1 всіляко намагається
перешкодити у вихованні сина, оскільки
вважає, що син ОСОБА_9, на його думку
мусить проживати із ним у його будинку,
так як у нього кращі житлово-побутові
умови. Окрім цього, ОСОБА_1 неодноразово
звертався до працівників служби у
справах дітей із заявою щодо вирішення
спору про місце проживання спільного
малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Таким чином, в зв'язку із ситуацією, яка
виникла, вона змушена звернутися із
захистом свого права та права свого
неповнолітнього сина ОСОБА_9 до суду.
На даний час син проживає разом із нею
та її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
новому двоповерховому будинку (2012 року
будівництва), загальною площею 108 кв. м.,
із усіма зручностями. При цьому, дитяча
кімната, у якій проживає син ОСОБА_9
облаштована дитячим куточком, також
відведений куточок для ігор та
відпочинку дитини. В кімнаті у сина в
наявності телевізор, комп'ютер, дитячі
книжки та дитячі іграшки.

Вона працює в місті Вінниці в
Вінницькому коледжі будівництва і
архітектури КНУБА, отримує заробітну
плату , ніяких поганих звичок не має ,
дитина відвідує дитячий садок, вона
створює всі умови для виховання та
розвитку дитини, тому вважає, що син
ОСОБА_9 повинен проживати з нею і
підстав, щоб їх розлучити у відповідача
немає..

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом, він же відповідач за
зустрічним позовом , ОСОБА_1 первісний
позов підтримав та підтвердив
обставини зазначені вище , зустрічний
позов не визнає. Крім того ОСОБА_1
пояснив, що після того, як ОСОБА_3
переїхала із сином проживати до своїх
батьків, син ОСОБА_9, на його думку, став
безхатченком, тому що не має місця
реєстрації, немає нормальних умов для
проживання, не має нормальних умов для
занять так і для розвитку теж, а тому
вважає за необхідне забезпечити
дотримання житлових, громадянських та
інших прав дитини, зокрема на кращі
умови проживання, розвитку та навчання
та визначити місцем проживання дитини
за його місцем проживання в АДРЕСА_1 .,
загальна площа його будинку більше 200
кв.м, у дитини є дві кімнати, одна для
ігор, інша для відпочинку, кімнати
обладнані сучасними меблями та
комп'ютерною технікою. Для дитини
створені всі умови для проживання. При
проживанні дитини в його будинку,
ОСОБА_3 в любий день без значних витрат
на переїзд матиме змогу бачитись з
дитиною. А якщо дитина проживатиме в
селі АДРЕСА_2 то і він і ОСОБА_3 зможуть
бачити свою дитину на вихідні, і
фактично їх дитина буде позбавлена
батьківського піклування, тим більше
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 теж працюють. А його
матір пенсіонер, перебуває дома і має
змогу доглянути ОСОБА_9, коли той не
перебуватиме в дитячому садочку, або
навіть відвести для занять в гуртку до
Палацу дітей та юнацтва міста Вінниці,.
Разом з тим, він не чинитиме жодних
перешкод для спілкування відповідачів
із сином і готовий зі свого боку усіма
силами сприяти тому, щоб дитина через
розлучення батьків не була позбавлення
піклування матері.

Також зазначив, що з тих пір, як
відповідачка ОСОБА_3 забрала сина, вона
перешкоджає йому з ним бачитись,
відмовляється від отримання
подарунків . З даного приводу він
звертався до відділів у справах сім'ї
Козятинської райдержадміністрації
Вінницької області та Козятинської
міської ради, але дитину так і не
побачив.. Дитячий садок ОСОБА_9 не
відвідує, а тому розумово дитина не
розвивається, не спілкується з
однолітками, фактично дитину ізолювали
від суспільного оточення та позбавили
нормального розвитку. Він неодноразово
приїздив до відповідачів з метою
побачитись з сином ОСОБА_9, врегулювати
мирним шляхом спірні відносини, але
йому так і не надали змоги побачитись
та поспілкуватись зі своєю дитиною, на
примирення не йдуть.

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні крім обставин,
зазначених вище, додав, що у його
довірителя створені кращі умови для
проживання, ніж у відповідачки за
первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_1 є
підприємцем, має достатній дохід.
ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_3,
фактично проживає з дитиною в АДРЕСА_2.
Будинковолодіння, де в даний час
проживає дитина, самочинно збудоване,
закидане будівельним сміттям,
територія не огорожена , відкритий
вихід до річки, що створює загрозу для
дитини. Акт обстеження
житлово-побутових умов проживання,
який зроблений службою у справах дітей
Козятинської райдержадмінстраціїї не
відповідає дійсності, так як у ньому
не відображена та картина умов
проживання дитини, яка насправді існує.
В той же час у ОСОБА_1 завершений
будівництвом сучасний будинок, площею
277,8 кв.м з усіма зручностями, для
дитини виділено дві кімнати, одна - для
відпочинку, друга- для ігор та занять.
ОСОБА_3 перешкоджала зустрічатися з
його довірителем. Тому просив
первісний позов задовольнити, та
визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_9 з батьком АДРЕСА_1
а зустрічний позов ОСОБА_3 - відхилити.

Відповідачка ОСОБА_3 первісний позов
не визнала, зустрічний позов
підтримала та пояснила, що позовна
заява ОСОБА_1 про відібрання дитини та
визначення місця проживання дитини є
незаконною, безпідставною. Вона з
відповідачем проживала у шлюбі, але
сімейні стосунки не склалися і згідно
із заочним рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці від « 01»
червня 2010 року, шлюб між ними було
розірвано, також: місцем, проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1., визначено постійне
проживання матері - ОСОБА_3 Рішення
набрало законної сили 14.06.2010 року.
Після розірвання шлюбу вони ще
деякий-час проживали разом, але у них
не склались стосунки з ОСОБА_1, тому 30
жовтня 2013 року вона забрала дитину та
переїхала жити до своїх батьків та
проживає з ними в новому
двоповерховому будинку (2012 року
будівництва), загальною площею 108 кв. м.,
із усіма зручностями в АДРЕСА_2 При
цьому, дитяча кімната, у якій проживає
син ОСОБА_9 облаштована дитячим
куточком, також, відведений куточок для
ігор та відпочинку дитини. В кімнаті у
сина в наявності телевізор, комп'ютер,
дитячі книжки та дитячі іграшки. Вона
займається вихованням дитини,
піклується про здоров'я сина . Син
відвідує дитячий садочок (логопедичну
групу). Вона працює на посаді
завідуючою бібліотекою Вінницького
коледжу будівництва і архітектури
КНУБА, має самостійний дохід, який в
середньому становить 2166,83 грн. на
місяць. Дитину заводить в дитячий
садок вона. За час відвідування
дитиною дошкільного закладу,
вихователі не бачили його батька. Коли
дитина була меншою, ОСОБА_1 взагалі не
цікавився вихованням сина, приходив до
дому пізно, всі турботи лягли на її
плечі. Вважає, що лише кращі
житлово-побутові умови ОСОБА_1 не
можуть бути підставою для задоволення
первісного позову. Тому просила
відмовити у позові ОСОБА_1 про
відібрання дитини та визначення місця
проживання малолітнього сина з
батьком та просила задовольнити
зустрічний позов та визначити місце
проживання малолітнього сина з нею в
АДРЕСА_2

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_5 первісний позов не визнала. При
цьому пояснила, що її дочка ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 перебували у шлюбі та
проживала у найманій квартирі у
м.Вінниці. Пізніше матір ОСОБА_1
побудувала в АДРЕСА_1 будинок, який
подарувала ОСОБА_1 Діти перейшли
проживати в той будинок. Проте
ОСОБА_1 не зареєстрував туди ні її дочку
, ні свого сина. В 2010 році у дочки не
склалося життя, тоді ОСОБА_1 подав на
розлучення, проте після розлучення
вони ще деякий час проживали разом. З
жовтня 2013 року ОСОБА_3 з сином
проживають в АДРЕСА_2 У дитини є всі
умови для розвитку, дитина відвідує
дитячий садок. Вона з чоловіком
допомагає ОСОБА_3 у виховані її сина.
Позивач ОСОБА_1 не зовсім здоровий, він
мав інвалідність Ш групи, а зараз має
інвалідність П групи, що свідчить, що
його здоров'я погіршилось. Її дочка
ОСОБА_3 не має шкідливих звичок, а тому
не може бути розлучена з дитиною. Тому
просила в позові ОСОБА_1 про відібрання
дитини відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 первісний позов не
визнав та пояснив, що позивач ОСОБА_1
не має підстав відібрати дитину у
матері. Його дочка ОСОБА_3 та його онук
малолітній ОСОБА_9 проживають разом з
ним в АДРЕСА_2 Будинок, де вони
проживають новий, у ньому є всі умови
для проживання. Звинувачення ОСОБА_1, що
територія будинковолодіння
захаращене не відповідає дійсності.

Представник органу опіки та піклування
Вінницької райдержадміністрації
вважає, що первісний позов ОСОБА_1
необхідно задовольнити та визначити
місце проживання малолітнього ОСОБА_9
з батьком в АДРЕСА_1 так як дитина
проживала з трирічного віку до 2013 року
у будинку батька, має свою кімнату для
відпочинку, має кімнату для ігор,
дитина привикла до тих умов проживання
. У позивача кращі умови для
проживання дитини, і тому в інтересах
дитини, місце проживання малолітнього
ОСОБА_9 повинно бути визначено з
батьком в АДРЕСА_1.

Представник органу опіки та піклування
Козятинської райдержадміністрації
вважає, що в даному випадку
малолітнього ОСОБА_9 необхідно
залишити проживати з матір'ю ОСОБА_3, в
АДРЕСА_2 Для дитини тут створені всі
умови для належного розвитку дитини.
Крім того вважає, що в даному випадку
дитина не може бути розлучена із
матір'ю, це буде суперечити Декларації
ООН про права дитини 1959 року. Мати веде
нормальний спосіб життя, має заробіток
, створює умови для нормального
розвитку та виховання дитини. Дитина
відвідує дитячий садок. Кращі
житлово-побутові умови проживання у
позивача в АДРЕСА_1 не можуть бути
підставою для визначення місця
проживання дитини з батьком.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона
працює оперуповноваженою у справах
дітей Вінницького РВУМВС. В кінці
жовтня 2013 року звернувся з заявою
ОСОБА_1, що зникла його малолітня
дитина і можливо перебуває з матір'ю.
Вона зв'язалась по телефону з матір'ю
дитини, яка повідомила, що дитина
знаходиться з нею в Козятині. Для того,
щоб пересвідчитись, що з дитиною все
нормально, вона виїхала в Козятинський
РВ УМВС де була опитана ОСОБА_3 В
райвідділі дитини не було. Але так як
вона повинна була впевнитись, що з
дитиною все гаразд і дитині нічого не
загрожує, вона запропонувала ОСОБА_3
показати дитину. ОСОБА_3 погодилась
при умові, що при цьому не буде ОСОБА_1,
так як вони побоюється, що він може
забрати дитину. Зустріч з дитиною
відбулася на вулиці. Вона впевнилась,
що дитина здорова і ніякої загрози для
дитини немає.

Свідок ОСОБА_12 пояснила , що ОСОБА_1 її
син. Проблеми у їх сім'ї появились, коли
його сину виповнилось два роки. ОСОБА_3
переїхала проживати до своїх батьків.
Потім вони помирились та стали
проживати в АДРЕСА_1 . Будинок новий.
Там створені всі умови для проживання
дитини. Дитина відвідувала дитячий
садок, відвідувала будинок школяра,
басейн. В кінці жовтня 2013 року ОСОБА_3
не повідомивши нікого забрала дитину
та поїхала до своїх батьків в с.АДРЕСА_2.
З тих пір перестала давати ОСОБА_1
спілкуватись з сином , хоч вони не раз
намагались зустрітись з дитиною через
службу у справах дітей.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши докази, суд прийшов до
наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 липня 2006 року,
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
зареєстровано шлюб, про що було
зроблено відповідний актовий запис в
книзі реєстрації шлюбів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_3 від шлюбу з
відповідачем народився син - ОСОБА_9, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області.
( т.1 , а.с. 7 ).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
має у власності будинок та земельну
ділянку в АДРЕСА_1, ( т.1, а.с. 49-53 ).

Як вбачається із довідки
Ксаверівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
від 16.10.2013 року, що за зазначеню адресою
проживав також з 10 листопада 2010 року
малолітній ОСОБА_9 ( т.1., а.с. 10 ). За
зазначеню адресою для малолітнього
ОСОБА_9 створені належні
житлово-побутові умови та умови для
проживання, навчання та розвитку . Для
дитини виділено дві кімнати- одна
ігрова, обладнана сучасною технікою,
інша - для відпочинку . Це
підтверджується актом перевірки
матеріально -побутових умов ,
затвердженого селищним головою ( т.2.а.с.
7 ) та актом обстеження
житлово-побутових умов від 12.01.2014 року
зробленого службою у справах дітей
Вінницької райдержадміністрації (т.2,
а.с.2).

« 01» червня 2010 року заочним рішенням
Староміського районного суду м.
Вінниці, шлюб між: сторонами було
розірвано. Згідно із вказаним рішенням,
місцем проживання неповнолітнього
сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено
постійне проживання матері -ОСОБА_3
Рішення набрало законної сили 14.06.2010
року. ( т.1, а.с.11 ).

З 29.09.2013 року відповідачка за первісним
позовом, вона ж позивачка за зустрічним
позовом ОСОБА_3 виїхала на постійне
місце проживання із АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 що
підтверджується довідкою виконкому
Комсомольської сільської ради
Козятинського району Вінницької
області від 21 жовтня 2013 року № 1870. ( т.1
а.с. 92,126 ).

При цьому, з 28.12.2002 року ОСОБА_3
зареєстрована у АДРЕСА_3, там же
зареєстрований і малолітній ОСОБА_9,
про що свідчить довідка виконкому
Махаринецької сільської ради
Козятинського району Вінницької
області від 14.10.2013 року № 498. ( т.1 а.с. 127 ).

ОСОБА_3 разом із матір'ю проживає з
батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у новому
двоповерховому будинку (2012 року
будівництва), загальною площею 108 кв. м.,
із усіма зручностями в с.АДРЕСА_2 . При
цьому, дитяча кімната, у якій проживає
син ОСОБА_9 облаштована дитячим
куточком, також; відведений куточок для
ігор та відпочинку дитини. В кімнаті у
сина в наявності телевізор, комп'ютер,
дитячі книжки та дитячі іграшки.

Даний висновок підтверджується Актом
обстеження умов проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_9.
ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем фактичного
проживання, АДРЕСА_2, від 17 жовтня 2013
року, на підставі заяви відповідача за
зустрічним позовом - ОСОБА_1. ( т.1, а.с. 47 )

Окрім цього, у вказаному Акті
обстеження умов проживання
малолітньої дитини, за підсумками
обстеження начальником служби у
справах дітей Козятинської
райдержадміністрації та іншими
спеціалістами служби зазначено: «Під
час обстеження умов проживання фактів
порушень прав малолітнього ОСОБА_9 не
виявлено. Мати ОСОБА_3 займається
вихованням дитини, піклується про
здоров'я, фізичний та моральний
розвиток дитини, створила умови для
його для навчання дитини (хлопчик
відвідує дитячий садочок (логопедичну
групу), не порушує прав та не обмежує
інтересів дитини. Дідусь та бабуся, які
проживають в даному будинку, до дитини
відносяться доброзичливо, з повагою,
люблять дитину та піклуються про неї»
На даний час син позивачки ОСОБА_9
відвідує дошкільний навчальний заклад
№ 1 у м. Козятині, що підтверджується
довідкою від 14.10.2013 року № 108. При цьому,
згідно вказаної довідки, за час
відвідування дитиною дошкільного
закладу, вихователі не бачили його
батька. Приводить дитину та забирає
тільки мати - ОСОБА_3 Батько не
цікавиться вихованням сина. ( т.1, а.с.93 ).

Як вбачається із довідки виданої
комунальним закладом «Дошкільний
навчальний заклад «Росинка «
Ксаверівської сільської ради від
22.01.2014 року № 05, що при відвідуванні
даного дитячого закладу саме ОСОБА_3
була головою батьківського комітету,
щоденно приводила та забирала дитину з
дошкільного закладу, цікавилась у
вихователів як дитина провела день.
Дитина була чиста та охайна ( т.1, а.с. 141 .

Позивачка ОСОБА_3 працює на посаді
завідуючою бібліотекою Вінницького
коледжу будівництва і архітектури
КНУБА, має самостійний дохід, який в
середньому становить 2166,83 грн. на
місяць, що значно перевищує мінімальну
заробітну плату, встановлену ЗУ «Про
державний бюджет України на 2013 рік». (
т.1 а.с. 75,76 )

Відповідно до довідки -характеристики,
виданої Вінницьким коледжем
будівництва та архітектури КНУБА,
ОСОБА_3 до своїх посадових обов'язків
ставиться сумлінно й відповідально.
Постійно підвищує свій професійний
рівень, виступає на педагогічних,
методичних радах з питань
вдосконалення навчально-виховного
процесу молоді. Відповідальна,
вимоглива до себе, доброзичлива,
скромна, проста й доступна в
спілкуванні. ( т.1, а.с.74 )

Згідно з довідками КП «Козятинська
центральна районна лікарня
Козятинської районної ради» від 16.10.2013
р., ОСОБА_3 на обліку у психіатра та
лікаря-нарколога не перебуває.( т.1.а.с.77
) .

Як служба у справах дітей Козятинської
райдержадміністрації своїм висновком
від 24.01.2014 року ( т.2, а.с.18) визнала за
доцільне місце проживання
малолітнього ОСОБА_9 з матір'ю ОСОБА_3
за її місцем проживання , так і служба у
справах дітей Вінницької
райдержадміністрації визнала за
доцільне місце проживання
малолітнього ОСОБА_9 - з батьком ОСОБА_1
в АДРЕСА_1 ( т.2 а.с. 84-86 )………

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» (далі «Закон»),
кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

У відповідності до положень ст. 157 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно.

Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

За правилами ст. 161 СК України якщо мати
та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських

обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 12 червня 1998
року N 16 "Про застосування судами деяких
норм Кодексу про шлюб та сім'ю України",
вирішуючи спори між; батьками, які
проживають окремо (в тому числі в одній
квартирі), про те, з ким із них і хто саме
з дітей залишається, суд, виходячи із
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинен
постановити рішення, яке відповідало б
інтересам неповнолітніх. При цьому, суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім, тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Тобто, для розлучення малолітньої
дитини, яким є ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.,
з матір'ю, необхідна наявність
виняткових обставин, що передбачені ч. 2
ст. 161 СК України.

У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко
визначено, що орган опіки та піклування
або суд не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідачка за первісним позовом,
вона ж позивачка за зустрічним позовом,
ОСОБА_3 не має обставин, які б були
винятковими і давали підстави для
відібрання у неї дитини.

Крім зазначених вище доказів, як
вбачається із довідки виданої
комунальним закладом «Дошкільний
навчальний заклад «Росинка «
Ксаверівської сільської ради від
22.01.2014 року № 05, що навіть проживаючи в
АДРЕСА_1 та при відвідуванні даного
дитячого закладу саме ОСОБА_3 щоденно
приводила та забирала дитину з
дошкільного закладу, цікавилась у
вихователів як дитина провела день.
Дитина була чиста та охайна . ОСОБА_3
була головою батьківського комітету. (
т.1, а.с. 141 . Тобто, це дає суду підстави
вважати, що навіть проживаючи разом,
більше уваги приділяла дитині мати-
ОСОБА_3

Крім того , суд критично відноситься до
довідки про стан здоров'я ОСОБА_1, що
він здоровий та може бути опікуном
дитини, (т.1 а.с.13 ) та вважає, що
наявність інвалідності П групи вже
свідчить про те, що особа має вади зі
здоров'ям, а тому займатись
повноцінно вихованням та доглядом
дитиною без сторонньої допомоги йому
буде важко.

Суд також критично відноситься до
пояснень представника позивача за
первісним позовом ОСОБА_2 про те, що акт
обстеження житлово-побутових умов
відповідачки за первісним позовом
ОСОБА_3 зроблений службою у справах
дітей Козятинської
райдержадміністрації від 17 жовтня 2013
року ( т.1 а.с.47 ) не відповідає
дійсності, та його твердження
спростовуються повторним комісійним
актом обстеження комісією створеною
головою Козятинської
райдержадміністрації від 21.01. 2014 року (
т.2 а.с. 22), де також зазначено, що умови
проживання малолітнього ОСОБА_9
відповідають санітарно-гігієнічним
нормам, будинок газифікований,
забезпечений системою водопостачання
та водовідведення, обладнаний сучасною
побутовою технікою, укомплектований
всіма необхідними меблями. Для
виховання та розвитку дитини відведено
дитячу кімнату, яка облаштована
дитячим куточком , комп'ютерним столом,
дитячим ліжком з при ліжковим столом.

При тому, що батько та мати мають рівні
права на проживання з дитиною та її
виховання, дитина однаково любить і
батька і матір, а останні однаково
люблять свого сина, суд вважає, що
малолітня дитина потребує більшої
материнської турботи. Кращі умови
проживання у позивача за первісним
позовом, він же відповідач за
зустрічним позовом ,ОСОБА_1, та рівень
доходів не є визначальним, адже дитина
має право на одержання утримання від
другого з батьків , а тому не можуть
бути підставою для визначення місця
проживання дитини з батьком, оскільки
це також буде суперечити Декларації
прав дитини прийнятою Генеральною
асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, а
також ч.1 ст.. 161 СК України. Крім того
позивач за первісним позовом ОСОБА_1
жодного разу не предявляв позивачці
претензій щодо неналежного виховання
дитини. Зібрані у справі докази
засвідчують належне виконання
відповідачкою за первісним позовом
ОСОБА_3 своїх батьківських обьов'язків.

Згідно ч.2, 3 ст.. 10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.
Аналогічні положення містяться і в ст..
60 ЦПК України

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
кодексом.

Таким чином враховуючи всі обставини в
їх сукупності суд вважає, що первісний
позов ОСОБА_1 про відібрання дитини та
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_9 з батьком
необхідно відхилити, а зустрічний
позов ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини необхідно
задовольнити та винести рішення, яким
встановити місце проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_9 з його
мати - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2

Задовольняючи зустрічний позов, суд
також вважає за необхідне згідно ст.. 88
ч.1 ЦПК України стягнути з відповідача
за зустрічним позовом ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 судові витрати по
справі.

Керуючись Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, ст. 161, 162 СК України,
ст.4,10,57-60, 88 ч.1, 208-209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про відібрання дитини та
про визначення місця
проживання дитини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1
з батьком в АДРЕСА_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дитини
задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 з
матір'ю ОСОБА_3 за адресою її
проживання в АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
витрати судового збору в розмірі
243грн 60 коп .

Рішення може бути оскарженим до
апеляційного суду Вінницької області,
через Козятинський міськрайонний суд
протягом 10 днів після проголошення
рішення .

Суддя : В.А. Воронюк

18.03.2014