Єдиний унікальний номер 205/71/14-ц
Справа № 2/205/46/2014
06 березня 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Давиденко Я.Є.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з
26 грудня 2013 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська із позовом до
ОСОБА_2 про зняття з реєстрації особи
В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що є власником домоволодіння
АДРЕСА_1. За даною адресою з 16.09.2002 року
за згодою попереднього власника за
даною адресою зареєстрована та
проживає ОСОБА_2. Позивач неодноразово
звертався до відповідачки щодо
самостійного зняття себе з
реєстраційного обліку за даною
адресою, але на його звернення
відповідачка не реагувала.
Враховуючи вищевикладене, позивач
вимушений був звернутися до суду із
даним позовом, в якому просив суд
ухвалити рішення про зняття з
реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явився.
Про день, час та місце судового
засідання повідомлявся у
встановленому законом порядку. До суду
надав письмову заяву, в якій просив суд
розглядати справу без своєї
присутності. Не заперечує проти
заочного розгляду справи (а.с.20).
Відповідачка в судове засідання не
з'явилася. Про день, час та місце
судового засідання повідомлялась у
встановленому законом порядку. Про
причини своєї неявки у судове
засідання не повідомила. Письмових
заяв про розгляд справи за своєю
відсутністю до суду не надсилала.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.
Судом з'ясовано, що підставою звернення
позивача до суду є захист
гарантованого ст.30 Конституції України
права на недоторканість житла та
інтересів, пов'язаних із реалізацією
права власності на майно.
Суд, з'ясувавши обставини справи,
перевіривши їх наданими доказами,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Поряд із
засобами заохочення, виконання
цивільних обов'язків забезпечується
відповідальністю, яка встановлена
договором або актом цивільного
законодавства. Будь-яка особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковим для неї.
В ході судового розгляду встановлено,
що ОСОБА_1 являється на праві приватної
власності власником домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.5,6,7,8).
В домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстровані
та проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_2
У відповідності зі ст.. 316, 319 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власній розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Дослідивши матеріали справи, надані по
справі докази, суд наголошує на тому, що
вимоги позивачки є необґрунтованими та
безпідставними, так як лише остаточне
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщення, є підставою для
зняття особи з реєстрації місця
проживання.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства реєструють своє місце
проживання. Реєстрація місця
проживання - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесенням цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу.

За змістом ч.2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
проживання в Україні» № 1382-IV від 11
грудня 2003 року, реєстрація місця
проживання чи місця перебування особи
або її відсутність не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

Таким чином, суд оцінивши здобуті по
справі докази, за своїм внутрішнім
переконанням щодо їх належності
допустимості, достовірності, а також
достатності і взаємності зв'язку у
сукупності, розглянувши спір в межах
заявлених позовних вимог, суд першої
інстанції вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з
реєстрації особи, не підлягають
задоволенню.

Крім того, згідно статті 88 ЦПК України,
оскільки позивачем при подачі позову
було сплачено судовий збір, і його
вимоги не підлягають задоволенню,
сплачений ним судовий збір поверненню
не підлягає.

Керуючись законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 14, 15, 16, 316, 317,
319, 321, 391 Цивільного Кодексу України,
ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 222, 224-226
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зняття з реєстрації особи, -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
В.С. Шавула