Провадження № 2/161/492/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

19 березня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

у складі:

головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

з участю позивача ОСОБА_3

його представника ОСОБА_2

з участю відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
зменшення розміру аліментів, часткове
звільнення від сплати заборгованості
та розстрочення заборгованості за
аліментами, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 26.12.2013року звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про зменшення
розміру аліментів, часткове звільнення
від сплати заборгованості та
розстрочення заборгованості за
аліментами.

Позов мотивує тим, що заочним рішенням
Луцького міськрайонного суду від 11
жовтня 2012 року постановлено стягувати
з нього на користь ОСОБА_1 аліменти в
твердій грошовій сумі, у розмірі 500 грн.,
щомісячно, на утримання малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Як батько,
враховуючи інтереси малолітнього сина,
він погодився із зазначеним вище
рішенням суду. Однак, на даний час, його
матеріальне становище значно
погіршилося у зв"язку з погіршенням
стану здоров"я. Він має вроджену ваду
розвитку грудної клітки і раніше ця
вада мало позначалася на його здоров"ї,
проте в останні кілька місяців вона
почала турбувати сильніше - відчуває
значний біль в правій руці, правій
половині грудної клітки, в спині.
Лікарсько-консультативна комісія
Камінь-Каширської центральної
районної лікарні, де він проходив
обстеження, виявила в нього також
грудний сколіоз 1 ст., остеохондроз
грудного відділу хребта з больовим
синдромом.

В зв'язку з цим йому було рекомендовано
уникати фізичних навантажень та
переохолоджень . Лікується
амбулаторно. Крім прийому
медпрепаратів і проведення процедур,
йому рекомендовано обмежити фізичні
навантаження, що підтверджується
консультативним висновком спеціаліста
. Крім того, з 01 лютого 2013 року він
змушений доглядати за бабою , інвалідом
першої групи ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується довідкою
Гуто-Боровенської сільської ради .
Управління державної адміністрації, де
він перебуває на обліку, виплачує йому
за здійснення догляду за престарілим
інвалідом по 13 грн. 86 коп., щомісячно.
Інших доходів він не має, крім того, що
отримує від ведення особистого
підсобного господарства.

У зв'язку із зазначеними вище
обставинами, не може виїхати на сезонні
роботи по будівництву, щоб заробити
гроші, знаходиться в скрутному
матеріальному становищі, не має коштів
для проживання, перебуває на утриманні
матері. На даний час сума
заборгованості по аліментах складає 5617
грн. і вона щомісяця зростає .

Просить суд зменшити розмір аліментів,
що стягуються з нього на користь ОСОБА_1
згідно заочного рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 11 жовтня 2012 року по
цивільній справі №0308/15232/2012 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
встановити у твердій грошовій сумі - 200
грн., щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття. Частково звільнити від
сплати заборгованості за аліментами в
сумі 3000грн. Розстрочити сплату
заборгованості у сумі 2617 грн. протягом
2014 року поквартально.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з мотивів, наведених у
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, та пояснила, що дитина
сторін проживає з нею та перебуває на
її утриманні. Позовні вимоги позивача
не визнає, вважає їх безпідставними,
надуманими та пред'явленими з метою
уникнення сплати аліментів на
утримання свого сина. Позивач
неправдиво зазначає в позовній заяві
про те, що він не працює і немає
матеріальних доходів, крім 13грн.86 коп.,
які він отримує за здійснення догляду
за престарілим інвалідом (бабусею), про
що долучив довідку з управління
соціального захисту населення. Догляд
за інвалідом 1-ї групи оформлено, але це
зроблено лише формально. Практично
догляд за ОСОБА_5, яка є інвалідом
першої групи та отримує пенсію в
розмірі 1300грн., ведуть її сестра ОСОБА_6
та племінниця ОСОБА_7, тобто матір
позивача. Після рішення суду про
стягнення аліментів з ОСОБА_3 на
утримання сина, останній оформив
догляд за двоюрідною бабою, яка є
інвалідом першої групи на себе, не
дивлячись на те, що з зазначеним
інвалідом не проживає, а значиться
зареєстрованим в будинку своєї матері,
яка проживає по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 не
здійснює догляд за інвалідом ОСОБА_5
тому, що в АДРЕСА_1 не проживає, а
проживає у співмешканки ОСОБА_8 в
АДРЕСА_2. Позивач їздить на заробітки у
Білорусію. Позивач приховує той факт,
що працює на сезонних роботах лісовалу,
де одноденний заробіток його становить
від 200 до 500 грн., про що він особисто
говорив їй. Безпідставним є посилання
позивача на поганий стан здоров'я та в
підтвердження цього долучає до заяви
стару виписку із постанови JIKK за 2006 рік
та консультативний висновок
спеціаліста з якого не вбачається, що
останній є інвалідом дитинства,
непрацездатний чи встановлена група
інвалідності. Вважає, що відомості,
надані суду позивачем, довідки про стан
здоров'я та про його доходи, є
неправдивими, останній намагається
ввести суд в оману. Позивач є фізично
здоровою, працездатною особою , працює,
має чималі доходи, інших утриманців
немає та спроможний надавати
матеріальну допомогу на утримання
сина. Крім того, ОСОБА_3 проти
пред'явленого позову про стягнення
аліментів на утримання сина заперечень
суду не подавав, рішення Луцького
міськрайонного суду від 11 жовтня 2012
року про стягнення з нього аліментів на
утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по
500грн. не оскаржував.

ОСОБА_1 просила відмовити позивачу в
задоволенні позову , мотивуючи тим, що
позивач взмозі сплачувати аліменти в
зазначеній у вищевказаному рішенні
суду сумі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 11 жовтня 2012
року постановлено стягувати з позивача
на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій
грошовій сумі, у розмірі 500 грн.,
щомісячно, на утримання малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідач в судовому засіданні
пояснила, що не згідна з позовними
вимогами позивача в частині звільнення
його від сплати заборгованості по
аліментах в сумі 3000грн., оскільки на
протязі трьох років вона з дитиною
знаходиться в скрутному матеріальному
становищі, перебуває на повному
утриманні своїх батьків, а її колишній
чоловік закінчує будівництво
житлового будинку за свої кошти, який
розпочатий ще за час їхнього
подружнього життя. Житловий будинок
розташований на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 поряд із старим житловий
будинком його матері, де позивач
зареєстрований. Отже, останній має
змогу сплачувати аліменти в сумі 500грн.,
щомісячно, проте умисно ухиляється від
їх сплати.

Як вбачається з довідки відділу
державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції, станом на 01.12.2013р. у
позивача існує борг по сплаті
аліментів в сумі 5617грн.

Як слідує з вищевказаного рішення суду,
при визначенні розміру аліментів суд
врахував стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів - позивача та інші обставини,
що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, суд
враховував стан здоров'я та
матеріальне становище сторін та їх
неповнолітню дитину .

Посилання позивача на погіршення стану
його здоров'я та погіршення
матеріального становища не знайшло
свого підтвердження у судовому
засіданні.

Крім того, як судом встановлено,
позивач не оскаржував заочне рішення
суду, а отже погодився з його висновком,
позивач не надав суду належних доказів
про зміну свого матеріального
становища та стану здоров'я.

Враховуючи наведене та приймаючи до
уваги те, що відповідач, на утриманні
якої перебуває неповнолітня дитина,
знаходиться у скрутному матеріальному
становищі, і з часу винесення
вищевказаного рішення суду по даний
час, матеріальний стан та стан здоров'я
позивача не погіршився, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ст. 197 СК України з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів суд
може відстрочити або розстрочити
сплату заборгованості за аліментами,
за позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.
Суд може звільнити платника аліментів
від сплати заборгованості, якщо буде
встановлено, що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Суд не вбачає підстав для розстрочки і
звільнення позивача від сплати
аліментів.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України,
на підставі ст.ст. 192, 197 СК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про зменшення розміру аліментів,
часткове звільнення від сплати
заборгованості та розстрочення
заборгованості за аліментами -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В.Івасюта