АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

03 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»
про стягнення суми страхового
відшкодування, за апеляційною скаргою
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА» на рішення
Голосіївського районного суду м.
Києва від 13 лютого 2014 року,

встановила:

28 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому з
урахуванням заяви від 16.12.2013 року
просив суд стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»
( надалі - ВАТ НАСК «ОРАНТА») на свою
користь: по договору страхування
майна від 06.04.2009 р. МТ №1792959 - 3000 грн.
страхового відшкодування, пеню у
розмірі 1553,43 грн., 3% річних - 332,88 грн.;
по договору страхування життя СО №
1105617 від 07.04.2009р. - 2000 грн. страхового
відшкодування, пеню в сумі 1035, 62 грн., 3%
річних - 221,92 грн., а всього на загальну
суму 8143,85 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 26
грудня 2009 року, під час пожежі будинку
по АДРЕСА_1, загинула його мати ОСОБА_2

29 грудня 2009 року він звернувся до
відповідача з заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування за фактом
пошкодження майна внаслідок пожежі,
відповідно до договору страхування
майна та тварин, що належать
громадянам, серії МТ №1792959 від 06
квітня 2009 року, а також за договором
страхування життя СО №1105617 від 06.04.2009
р.

Оскільки відповідач не виконав своїх
зобов'язань за договорами страхування,
а він , як спадкоємець застрахованої
особи, має право на таке
відшкодування, просив позов
задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ВАТ НАСК
«ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 суму
страхового відшкодування в розмірі
8143 грн. 85 коп. та судовий збір в сумі 229
грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі представник ВАТ
НАСК «ОРАНТА» просить скасувати
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 13 лютого 2014 року та
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що при
визначенні суми страхового
відшкодування по договору страхування
майна судом не було взято до уваги,
що актом про пожежу встановлено, що
знищено було лише домашнє майно,
меблі та віконні рами, а пошкоджено
перегородки та дах житлового будинку.
Оскільки обрахунок суми страхового
відшкодування повинен здійснюватись
відповідно до п.4.7.2.4, як у випадку
пошкодження конструктивних елементів
будинку, з урахуванням лімітів,
встановлених п.4.7.2.11 цього договору,
сума страхового відшкодування повинна
становити 1749 грн.

Оскільки відповідачем подано заяву
про застосування спеціального строку
позовної давності по вимогам про
стягнення пені, судом безпідставно
здійснено нарахування пені за 1350
днів.

Вважає, що для отримання суми
страхового відшкодування відповідно
до полісу добровільного страхування
СО№1105617 від 07.04.2009 р. позивач повинен
в судовому порядку встановити право
на її спадкування.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_3 просили апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що 26 грудня
2009 року о 02 год. сталася пожежа у
житловому будинку АДРЕСА_1, яка є
страховим випадком згідно умов
договору страхування майна та тварин,
що належать громадянам, серії МТ
№1792959, укладеного 06 квітня 2009 року між
ОСОБА_2 та ВАТ НАСК «ОРАНТА» (а.с.75-78).

Об'єктом страхування сторони
визначили житловий будинок, розмір
страхової суми за договором становив
3000 грн.

26 грудня 2009 року позивач подав заяву
про виплату страхового відшкодування,
проте на день розгляду справи
страхове відшкодування відповідачем
виплачено не було. За таких підстав, з
урахуванням вимог ст.979 ЦК України,
суд першої інстанції дійшов висновку
про стягнення з відповідача на
користь позивача суми страхового
відшкодування в розмірі 3000 грн. При
цьому суд виходив з того, що внаслідок
пожежі було знищено домашнє майно,
меблі, віконні рами, пошкоджено
перегородки і дах житлового будинку.
Актом про пожежу визначено
орієнтовний розмір збитків від пожежі
- 20 000 грн. прямих збитків та 33 672 грн. -
побічних. Враховуючи, що розмір
збитків перевищує оціночну вартість
майна, суд першої інстанції дійшов
висновку, що до виплати підлягає вся
сума страхового відшкодування - 3000
грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, а доводи апеляційної
скарги в цій частині вважає
необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до акту про пожежу від
28.12.2009р., пожежею було знищено
домашнє майно, меблі, віконні рами, а
пошкоджено - перегородки, дах
житлового будинку (а.с.5).

Визначення розміру страхового
відшкодування стосовно
застрахованого майна передбачено п.
4.7.2 договору страхування майна.

Відповідно до п. 4.7.2.10 договору
страхування майна та тварин, що
належать громадянам, серії МТ №1792959,
укладеного 06 квітня 2009 року, якщо
витрати на відтворення , з урахуванням
вартості залишків, придатних для
подальшого використання перевищують
дійсну вартість майнового об'єкта,
об'єкт вважається загиблим.

Відповідно до 1.4 цього договору
страхова сума становить 3000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.988 ЦК України
страхова виплата за договором
майнового страхування здійснюється
страховиком у межах страхової суми,
яка встановлюється у межах вартості
майна на момент укладення договору.

Доказі того що витрати на відтворення
пошкоджених покрівлі, перекриття,
стін, підлоги, перегородки не
перевищують дійсної вартості
майнового об'єкта, яку сторони
визначити в сумі 3000 грн., суду не
надано.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.992 ЦК України у разі
несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.

Відповідно до п.4.4.4.3 договору
страхування майна, у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
шляхом сплати страхувальнику пені у
розмірі 0,1% простроченого платежу за
кожен день прострочення, але не більше
від подвійної облікової ставки НБУ,
чинної в період, за який нарахована
пеня.

Відповідно до п. 4.8.2 договору
страхування, страховий акт складається
страховиком або уповноваженою ним
особою протягом 15 днів після
отримання страховиком усіх
необхідних документів, зазначених у
п.4.5 договору, що підтверджують
причини настання страхового випадку і
розмір збитку.

Оскільки всі необхідні документи,
необхідні для виплати страхового
відшкодування, були отримані
страховиком лише 08 травня 2012 року (а.с.
9, 71), правові підстави для нарахування
пені за період з 01.02.2010 р. відсутні.

Враховуючи викладене, за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
відповідач повинен понести
відповідальність у виді пені за
період з 28 травня 2012 р. по 28 травня 2013
року, в межах спеціального строку
позовної давності, з урахуванням
обраної позивачем мінімальної
подвійної ставки НБУ за вказаний
період - 14% , в сумі 420 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України
сума боргу з урахуванням 3% річних
від простроченої суми, в межах
кінцевого строку, визначеного
позивачем (01.12.2013 р.), становить 47,09 грн.
з такого розрахунку: 3000 грн.: 365 днів х
3% х 191 день прострочення = 47,09 грн.

Судом також встановлено, що між ОСОБА_2
та ВАТ НАСК «ОРАНТА» укладено поліс
добровільного особистого страхування
серія СО № 1105617 від 07.04.2009 р. з лімітом
відповідальності 2000 грн.

Вигодонабувачем за вказаним
договором визначено ОСОБА_2 (а.с.45).

13 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про здійснення
страхової виплати за вказаним
договором, за результатом розгляду
якої ВАТ НАСК «ОРАНТА» направила
лист від 12.06.2013 р. №09-02-09/12738 з
пропозицією надати документи,
передбачені підпунктом 8.1.8 пункту 8.1
договору, а саме: свідоцтво про право
на спадщину спадкоємця (спадкоємців)
застрахованої особи (у разі смерті
застрахованої особи), заяву з
банківськими реквізитами для
перерахування страхового
відшкодування (а.с.41 -42).

Відповідно до ч.1 ст.1229 ЦК ЦК України
страхові виплати (страхове
відшкодування) спадкуються на
загальних підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову про стягнення страхового
відшкодування відповідно до полісу
добровільного особистого страхування
серія СО № 1105617 від 07.04.2009 р. в сумі 2000
грн., суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не виконав свого
обов'язку виплатити страхове
відшкодування позивачу, як
спадкоємцю страхувальника.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в цій
частині, а доводи апеляційної скарги
вважає необґрунтованими з таких
підстав.

Як вбачається з рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 23
травня 2011 року про визнання за
ОСОБА_1 права власності на житловий
будинок та земельну ділянку, що
належали спадкодавцю, останній є
єдиним спадкоємцем померлої матері
ОСОБА_2 за законом, після її смерті він
своєчасно звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, але 28.05.2010 р. постановою
нотаріуса у видачі свідоцтва про
право на спадщину було відмовлено у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів до
майна померлої (а.с.6).

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України не
допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

За умов отримання відповідачем
судового рішення про визнання за
ОСОБА_1 права на спадщину на нерухоме
майно, що належало страхувальнику,
правові підстави для відмови у
виплаті страхового відшкодування за
відсутності оформленого свідоцтва про
право на спадкування страхових
виплат були відсутні.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про
стягнення з відповідача пені в
розмірі 1035,62 грн. за період з 01.03.2010 р.
по 01.12.2013 р. , суд першої інстанції не
врахував, що докази прийняття
позивачем спадщини були отримані
страховиком лише 08 травня 2012 року.

Враховуючи викладене, за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
відповідач повинен понести
відповідальність у виді пені за
період з 28 травня 2012 року по 28 травня
2013 року, в межах спеціального строку
позовної давності, з урахуванням
обраної позивачем мінімальної
подвійної ставки НБУ за вказаний
період - 14% , в сумі 280 грн. з такого
розрахунку: 2000 грн. : 365 днів х 14% = 280 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України
сума боргу з урахуванням 3% річних
від простроченої суми, в межах
кінцевого строку , визначеного
позивачем (01.12.2013 р.), становить 33,70 грн.
з такого розрахунку: 2000 грн.: 365 днів х
3% х 205 днів прострочення = 33,70 грн.

За таких підстав загальний розмір
страхового відшкодування з
урахуванням пені та 3% річних, який
стягнуто з відповідача на користь
позивача, підлягає зменшенню з суми
8143,85 грн. до суми 5780,79 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального
права, а тому воно підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»
задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року
змінити.

Зменшити суму страхового
відшкодування, що підлягає стягненню з
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1, з
суми 8143 грн. 85 коп. до суми 4339 грн.84
коп.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/7568/2014

Головуючий у суді першої
інстанції:Хоменко  О.Л.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.