Провадження № 2/161/4274/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

01 грудня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі: головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення пені за
прострочку сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про стягнення пені за прострочку
сплати аліментів.

Свій позов мотивує тим, що вона з 1998
року перебувала у шлюбі з відповідачем.
Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 28 лютого 2013 року шлюб розірвано. Від
даного шлюбу у них народилося троє
дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3. Після розірвання шлюбу
діти перебувають на її утриманні.
Рішенням Луцького міськрайонного суду
14.06.2012 року постановлено стягувати з
відповідача в її користь аліменти на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн.,
щомісячно, до досягнення дітьми
повноліття. Згідно з
довідкою-розрахунком, наданою Другим
відділом державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції,
заборгованість зі сплати аліментів
згідно з виконавчим листом № 2-7068 від
02.07.2012 р. станом на 01.09.2014 року становить
16 149,93 грн. Вважає, що відповідно до ст.196
СК України, вона має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
що за період з 27.04.2012 р. по 01.09.2014 р.
складає 79103,45 грн.

Посилаючись на наведене, позивач
просила суд стягнути з відповідача в її
користь 79103,45 грн. неустойки (пені) за
час прострочення сплати аліментів та
судові витрати по справі .

В судове засідання позивач не
з'явилася, однак подала на адресу суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності, в якій зазначила, що позов
підтримує з підстав, зазначених у
позовній заяві та не заперечує щодо
заочного розгляду справи, зменшила
розмір пені до 16149,93грн.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин.
Відповідно до п.5 ст. 74 ЦПК України суд
повідомляв відповідача, повістка
останньому надсилалась за місцем
проживання, а отже він в такому випадку
вважається таким, що повідомлений
належним чином. Суд зі згоди позивача
вважає можливим провести заочний
розгляд справи по наявних доказах,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебувала з відповідачем ОСОБА_2 в
зареєстрованому шлюбі з 1998 року. Від
даного шлюбу у них народилося троє
дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 28 лютого 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано.

Судом встановлено, що діти після
розірвання шлюбу перебувають на
утриманні позивача ОСОБА_1 Відповідач
ОСОБА_2 є батьком дітей, однак в
добровільному порядку матеріальної
допомоги на їх утримання не надає.

Після звернення позивача до суду з
позовом про стягнення з відповідача
аліментів на утримання дітей, рішенням
Луцького міськрайонного суду від
14.06.2012р. позов було задоволено, та
постановлено стягувати з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн., щомісячно,
починаючи з 27.04.2012р. і до досягнення
дітьми повноліття.

Як вбачається з розрахунку Другого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області, заборгованість
ОСОБА_2 за аліментами станом на 01.09.14 р.
становить 16149,93 грн.

В судовому засіданні встановлено, що
дана заборгованість утворилась з вини
відповідача, який, зі слів позивача,
спроможний сплачувати аліменти, проте
свідомо ухиляється від їх сплати та не
дбає про дитину.

На підставі ст. 196 Сімейного Кодексу
України, при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Неустойка не сплачується, якщо платник
аліментів є неповнолітнім.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
ВСУ «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» N 3,
від 15.05.2006 передбачена ст. 196 CK
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Як вбачається з наданого
позивачем і перевіреного в суді
розрахунку позивача, сума неустойки
(пені) за період з 27.04.2012р. по 01.09.2014р.
становить 79103,45 грн. (а.с.7)

Позивач зменшила розмір позовних вимог
та просить стягнути з відповідача пеню
в розмірі 16149,93грн. З урахуванням зміни
позивачем позовних вимог до стягнення
з відповідача підлягає 16149,93грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 20, 196 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
16149,93грн. (шістнадцять тисяч сто сорок
дев'ять гривень 93 копійки) неустойки
(пені) за час прострочення сплати
аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243,60грн. (двісті
сорок три гривні 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Івасюта Л.В.