Провадження №2/761/9240/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Пономаренко Н.В.

при секретарі Клим Т.О., Костюковій М.О.

з участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача Волошина В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси і Кредит" про стягнення коштів, суд, -

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивував тим, що 04 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №33303/370-13. За умовами цього договору на строк з 04.11.2013 року по 09.11.2014 року позивач вніс 50000,00 дол. США. та процентною ставкою 11 % річних. 15.10.2014 року заявником було направлено інформаційний запит в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про повернення коштів з депозитного рахунку та нарахованих відсотків, проте відповідач не повернув позивачу кошти, що знаходяться на вищевказаному рахунку. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача суму вкладу з нарахованими відсотками в загальному розмірі 53 880,45 дол. США.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, а саме в частині суми вкладу 50 000,00 дол. США та нарахованих відсотків, в розмірі 3825,36 дол. США, оскільки комісія 40,00 дол. США.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, перевіряючи обставини справи, у судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №33303/370-13. За умовами цього договору на строк з 04.11.2013 року по 09.11.2014 року позивач вніс 50000,00 дол. США. та процентною ставкою 11 % річних. (а.с.7).

Відповідно до копії квитанції № 633/14 від 04.11.2013 року, позивач ОСОБА_3 вніс на депозитний рахунок банку суму коштів в розмірі 50000,00 дол. США (а.с.8).

Відповідно до копії інформаційного запиту направленого позивачем на адресу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", вбачається прохання повідомити в якому саме відділенні вказаного банку позивачу необхідно отримати вклад з нарахованими відсотками на нього по закінченню дії вищевказаного вкладу (а.с.9).

Однак, відповідач не повернув позивачу кошти, внесенні останнім відповідно до договору-заяви № 33303/370-13.

Відповідно до п.2 договору-заяви банківського вкладу №33303/370-13 банк відкриває на ім'я вкладника рахунок для виплати відсотків № НОМЕР_2.

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 04.11.2013 року по 08.09.2014 року, вбачається, що вихідний залишок коштів по вказаному рахунку станом на 29.12.2014 року становить 50 000,00 дол. США (а.с.47).

Відповідно до довідки-розрахунку за договором № 33303/370-13 від 04.11.2013 року, вбачається, що сума нарахованих відсотків по вказаному вкладу становить 3865,26 дол. США, однак з вирахуванням комісії за обслуговування вказаного рахунку в розмірі 40,00 дол. США, сума вкладу з нарахованими відсотками становить 53 825,26 дол. США (а.с.48).

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні частково знайшли своє підтвердження вимоги позивача про стягнення з відповідача суми вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 53 825,26 дол. США = 50 000,00 дол. США (сума вкладу) + 3865,26 дол. США (нараховані відсотки по вказаному вкладу) - 40,00 дол. США (комісія за обслуговування рахунку).

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" було порушено п. 1 Договору-заяви банківського вкладу, а саме не повернуто в зазначений строк банківського вкладу позивачу, а тому позовні вимоги про стягнення коштів підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки представник відповідача Волошин В.А. в судовому засіданні визнав позовні вимоги в розмірі суми вкладу та нарахованих відсотків без врахування комісії в розмірі 40,00 дол. США, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено невиконання відповідних договірних зобов'язань перед позивачем щодо повернення банківських вкладів та відсотків за користування ними, тому оскільки заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 про стягнення коштів підлягає задоволенню частково, а тому підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси і Кредит" на користь позивача заборгованість по Договору-заяві банківського вкладу "Марафон лояльності" №33303/370-13 від 4.11.2013 року, в розмірі 53825,26 дол. США.

Судові витрати суд розподіляються судом відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 509, 526, 1058, 1060 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 174, 179,208, 209, 212-215, 233 ЦПК України, суд

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства " Банк "Фінанси і Кредит" про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства " Банк "Фінанси і Кредит" на користь ОСОБА_3 суму банківського вкладу по договору №33303/370-13 від 4.11.2013 в загальному розмірі 53825,26 доларів США.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства " Банк "Фінанси і Кредит" на користь держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: