Номер провадження № 22-ц/785/3031/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Л.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» в особі Одеської філії до
ОСОБА_3, Приватного акціонерного
товариства « Страхова компанія
«Статус» про відшкодування завданих
збитків за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства «
Страхова компанія «Статус» на рішення
Суворовського районного суду м.Одеси
від 12 грудня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» в особі
Одеської філії звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» про стягнення з
ОСОБА_3 боргу у розмірі 1000 грн. та з ПрАТ
« Страхова компанія «Статус» боргу у
розмірі 4086,25 грн. та судового збору.

Позивач посилався на те, що 10.01.2012 року в
м. Одесі по вул. Терешковій, керуючи
транспортним засобом ХЮНДАЙ, д/н
НОМЕР_1, ОСОБА_3 допустив зіткнення з
автомобілем КІА, д/н НОМЕР_3, що призвело
до нанесення механічних пошкоджень
останньому, а його власнику спричинена
майнова шкода. Винним у скоєні ДТП
визнано ОСОБА_3

Майнові інтереси власника автомобіля
КІА, д/н НОМЕР_3, ОСОБА_4 було
застраховано у ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» за
договором добровільного страхування
наземного транспорту.

За умовами договору страхування
позивач взяв на себе зобов»язання
виплатити страхове відшкодування при
настанні страхового випадку.
Пошкодження в ДТП транспортного засобу
КІА, д/н НОМЕР_3 було визнано позивачем
страховим випадком. Сума матеріального
збитку ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» у
зв»язку з порушенням ОСОБА_3 Правил
дорожнього руху складає 5086,25 грн.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована у ПрАТ «Страхова компанія
«Статус» згідно полісу № АВ/0289663 з
лімітом відповідальності за шкоду,
заподіяну майну - 50000 грн. та франшизою -
1000 грн.

В порядку ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування»,
ст.ст. 6, 22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивач надіслав вимогу до
ПрАТ «Страхова компанія «Статус» про
відшкодування збитків, проте ПрАТ
«Страхова компанія «Статус» надіслало
листа про відмову у виплаті страхового
відшкодування.

Тому позивач просив стягнути з
відповідачів на свою користь збитки у
розмірі 5086,25 грн. та судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з»явився, надав заяву про
розгляд справи у відсутності
представника позивача, свої позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_3 у судове засідання не
з`явився.

Представник ПрАТ «Страхова
компанія «Статус» в судове засідання
не з»явився, надав письмові
заперечення, в яких заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Рішенням Суворовського
районного суду м.Одеси від 12 грудня 2013
року позовні вимоги ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
особі Одеської філії до ОСОБА_3, ПрАТ
«Страхова компанія «Статус» про
відшкодування завданих збитків
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» в особі Одеської філії 1000
гривень.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія
«Статус» на користь ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
особі Одеської філії 4086,25 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія
«Статус» на користь ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
особі Одеської філії судові витрати у
розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ
«Страхова компанія «Статус» просить
рішення суду змінити в частині
задоволення позовних вимог до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус» та
відмовити у задоволенні даних вимог у
повному обсязі.

ОСОБА_3 рішення суду не оскаржує.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутності відповідачів,
які повідомлені про час та місце
судового засідання, що підтверджується
розписками про отримання судових
повісток про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, заперечення
на неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковими підставами для
скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 10.01.2012 року по
вул. Терешкової в м. Одесі сталася
дорожньо-транспортна пригода, винним в
якій визнано водія автомобіля ХЮНДАЙ,
держномер НОМЕР_1, ОСОБА_3, що
підтверджується постановою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 09 липня 2012 року / а.с. 14/.

Згідно довідки № 8942391 про
дорожньо-транспортну пригоду УДАІ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області в
результаті зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
отримали механічні пошкодження:
автомобіль ХЮНДАЙ держномер НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_3; автомобіль марки
ВАЗ 21093 держномер НОМЕР_4, який належить
ОСОБА_5; автомобіль марки КІА РІО
держномер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4
/ а.с. 10,11/.

Автомобіль КІА РІО держномер НОМЕР_3
застрахований за полісом
добровільного страхування у ПАТ «УСК
«Гарант-авто» / а.с. 8/.

Відповідно висновку експертного авто
товарознавчого дослідження № 249
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого автомобіля КІА РІО
держномер НОМЕР_3 внаслідок ДТП
становить 4650,28 грн.

На підставі страхового акту від 06
лютого 2012 року власнику пошкодженого
автомобіля КІА РІО держномер НОМЕР_3
сплачено страхове відшкодування у
розмірі 5086,25 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 82 від 15.02.2012
року / а.с.7, 13/.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
/регресу/ до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована у ПрАТ «СК «Статус»
згідно полісу № АВ/0289663 з лімітом
відповідальності за шкоду 50000 грн. та
франшизею 1000 грн.

При встановлених обставинах суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про стягнення
з ПрАТ «СК «Статус» шкоди у розмірі 4086,25
грн.

Посилання апеляційної скарги на
порушення правил юрисдикції, а саме на
те, що позов в частині спору між
страховими компаніями підлягає
розгляду в порядку господарського
судочинства є безпідставним.

Як роз»яснено в Постанові № 3 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» суди мають виходити з того, що
критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом із тим суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.

В даній справі одною із сторін є
фізична особа ОСОБА_3, заявлені вимоги
про відшкодування завданих збитків до
фізичної особи ОСОБА_3 та ПрАТ
«Страхова компанія «Статус» пов»язані
між собою.

Посилання апеляційної скарги на
відсутність доказів спричинення
пошкоджень автомобілю марки КІА РІО
держномер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4,
в результаті ДТП від 10.01.2012 року, винним
в скоєнні якої визнано ОСОБА_3, є
помилковими та спростовуються
доказами, котрі знаходяться в
матеріалах справи, належність та
допустимість яких перевірена судом
першої інстанції та їм надана оцінка в
рішенні суду. Встановлено та
підтверджено довідкою № 8942391 УДА УМВС
України в Одеській області, страховим
актом № 14/12-010/1033225/131849 від 06.02.2012 року,
повідомленням про страховий випадок,
довідкою відділу УДАІ на ім»я ОСОБА_4,
що автомобіль марки КІА РІО держномер
НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4, отримав
механічні пошкодження в результаті
ДТП, яка мала місце 10.01.2012 року на вул.
Терешковій в м. Одесі. Згідно постанови
Суворовського районного суду м. Одеси
від 09.02.2012 року винним в скоєнні ДТП
10.01.2012 року на вул. Терешковій в м. Одесі
визнано ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована в
ПрАТ «СК «Статус».

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах

справи, належність та допустимість
яких перевірена судом та їм надана
оцінка в рішенні суду.

Однак, колегія суддів прийшла до
висновку, що при розгляді справи суд
першої інстанції в рішенні суду зробив
зайвим посилання на ст. 1191 ЦК України,
яка регулює відносини про стягнення
коштів в порядку регресу.

Як вбачається з позовної заяви
позивач зазначив підставами свого
позову і статтю 1191 ЦК України і статтю
993 ЦК України та ст. 27 Закону України
«Про страхування».

Вирішуючи спір суд першої
інстанції в своєму рішенні також
зазначив обидві норми матеріального
права: і ст. 1191 ЦК України, і ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування».

В суді апеляційної інстанції
представник позивача зазначив та
підтвердив, що позов ним заявлено на
підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування».

При вирішенні спорів про право
зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгація». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається.

При цьому регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею
38 Закону № 1961-IV, а для суброгації
відповідно до статті 993 ЦК і статті 27
Закону України «Про страхування»
встановлено особливий правовий режим.

Оскільки при суброгації відбувається
заміна особи в зобов'язанні, тому з
урахуванням положення статті 515 ЦК
суброгація застосовується лише до
майнового страхування.

По даній справі автомобіль КІА
держномер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4,
застрахований в порядку майнового
страхування, тобто за полісом
добровільного страхування
транспортного засобу.

Дійсно, правовідносини, котрі
виникли між сторонами регулюються
нормами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону
України «Про страхування», на яку
посилається і позивач і суд в судовому
рішенні.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
зазначення в рішенні суду першої
інстанції обох норм матеріального
закону суперечить нормам
цивільного-процесуального права та
посилання суду на ст. 1191 ЦК України є
зайвим і підлягаю виключенню з
мотивувальної частини судового
рішення.

В решті рішення суду в частині позовних
вимог до ПрАТ «СК «Статус»
постановлено з додержанням вимог
закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» задовольнити
частково.

Виключити з мотивувальної частини
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 12 грудня 2013 року посилання
на ст. 1191 ЦК України.

В решті рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 12 грудня 2013
року в частині задоволення позовних
вимог ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» до ПрАТ
«Страхова компанія «Статус» залишити
без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П. Мартинова

Судді
Ю.І. Кравець

О.В. Оверіна