У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А, Писаної Т.О.,-
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Полтава-Сад», третя особа - державне
підприємство «Центр Державного
земельного кадастру» в особі
Полтавської регіональної філії ДП
«Центр Державного земельного
кадастру», про визнання недійсним
договору оренди землі та скасування
державної реєстрації, за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтава-Сад» на
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 6 листопада 2013
року, додаткове рішення цього ж суду
від 6 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що вона є власником
земельної ділянки, розташованої на
території Заворсклянської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області, яка орендується відповідачем.

Позивач вважала, що укладений між нею
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Полтава-Сад» (далі -
ТОВ «Полтава-Сад») договір оренди
земельної ділянки не містить всіх
істотних умов, визначених Законом
України «Про оренду землі», у зв'язку з
цим повинен бути визнаний недійсним.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 6
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 24 грудня 2013 року, позов
ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсним
договір оренди землі від 15 січня 2010
року, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ
«Полтава-Сад», зареєстрований у
Полтавському районному відділі
Полтавської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» 9 вересня 2010 року за №
22 та скасовано його державну
реєстрацію. Додатковим рішенням
районного суду від 6 грудня 2013 року
вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень, мотивуючи свої
доводи неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
із ухваленням нового рішення у справі
про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_6 є власником
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
що розташована на території
Заворсклянської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області площею 4,33 га, про що свідчить
державний акт серії ЯА № 911740 (а.с. 5).

15 січня 2010 року між ОСОБА_6 та ТОВ
«Полтава-Сад» було укладено договір
оренди землі площею 4,33 га, який
зареєстровано у Полтавській
регіональній філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України» 9 вересня
2010 року за № 22 (а.с. 6-10).

Звертаючись до суду з позовом, позивач
стверджувала, що укладений між нею та
ТОВ «Полтава-Сад» договір оренди землі
не відповідає вимогам Закону, зокрема
ст. 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року
№ 161- XIV «Про оренду землі»,
оскільки спірний договір не містить
таких істотних умов як умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» визначені істотні умови
договору оренди, відсутність хоча б
однієї з цих істотних умов є відповідно
до ч. 2 цієї ж статті підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору оренди недійсним.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Розглядаючи справу, суди повинні були
прийняти до уваги, що відповідно до ст.
15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України у
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право,
суд повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю в договорах
оренди умов, передбачених статтею 15
Закону України від 6 жовтня 1998
року № 161-ХІV «Про оренду землі»,
визначити істотність цих умов, а також
з'ясувати у чому саме полягає порушення
їхніх законних прав.

Зазначені висновки суду касаційної
інстанції узгоджуються з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 25 грудня
2013 року № 6-78цс13 та № 6-94цс13.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення
місцевого суду та ухвала апеляційного
суду підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Полтава-Сад» задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 6
листопада 2013 року, додаткове рішення
цього ж суду від 6 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 24 грудня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О.
Леванчук А.В.
Маляренко

В.А.
Нагорняк Т.О. Писана