РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/13149/13-ц

Пров. №2/668/248/14

19.03.2014 року Суворовський районний суд
міста Херсона у складі:

Головуючого судді - Гонтар
Д.О.

При секретарі -Решетніковій
В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні цивільну
праву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання частки в спільному майні
подружжя та поділ його в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вказаним позовом, в якому просить суд
визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
спільній сумісній власності подружжя є
рівними і становлять для кожного по 1/2
частині житлобудівлі АДРЕСА_1, поділити
житлобудівлю АДРЕСА_1 в натурі,
виділивши у власність ОСОБА_1 житловий
будинок під літ. "А", гараж літ. "З",
виділити у власність ОСОБА_2 житловий
будинок під літ. "Б", туалет літ. "В" за
адресою АДРЕСА_1, стягнути з
відповідача на мою користь відповідну
грошову компенсацію за перевищення її
частки, з урахуванням вартості та
розміру часток кожного із подружжя,
визначену експертом за дійсною
вартістю будинку на час розгляду
справи, визначити порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1
пропорційно до часток співвласників у
праві власності на цю житлобудівлю.

ОСОБА_2 звернулась до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому
просила суд визнати особистою
приватною власністю ОСОБА_2 житловий
будинок літ. "А" по АДРЕСА_1, визнати
спільним сумісним майном ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 житловий будинок літ. "Б", гараж
літ. "З", туалет літ. "В" по АДРЕСА_1,
автомобілі та доходи отримані ОСОБА_1
за 2012-2013 рр., визначити частки
співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
домоволодінні те земельній ділянці
площею 0,0542 га по АДРЕСА_1, здійснити
поділ майна.

Ухвалою Суворовського районного
суду від 19.03.2014 року зустрічну позовну
заяву було залишено без розгляду, за
заявою представника позивача за
зустрічним позовом.

В судовому засіданні
представник позивача уточнила позовні
вимоги та просила суд визначити, що
частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній
сумісній власності подружжя є рівними
і становлять для кожного по 1/2 частині
житлобудівлі АДРЕСА_1. Поділити
житлобудівлю АДРЕСА_1 в натурі,
виділивши у власність ОСОБА_1 48/100
частин житлобудівлі, а саме: житловий
будинок літ. «А» з прибудовою літ. «а»
та надбудовою, гараж літ. «З», 1/2 частину
водопроводу № 1, частину огородження №
З, хвіртку № 4, 1/2 частину мостіння № 1
на загальну суму 280 681 гривня. Виділити у
власність ОСОБА_2 52/100 частин
житлобудівлі АДРЕСА_1, а саме: житловий
будинок літ. «Б», прибудову літ. «б»,
туалет літ. «В», 1/2 частину водопроводу
№ 1, ворота № 2, 1/2 частину огородження №
3, 1/2 частину мостіння № 1 на загальну
суму 303 219 гривень. Розділити земельну
ділянку площею 0,0542 га по АДРЕСА_1,
виділивши у власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 258 кв. м. зі сторони
фасадної межі, лівої бокової межі і
правої бокової межі з існуючим виходом
(входом) на АДРЕСА_1 через хвіртку № 4; у
власність ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 284 кв. м. зі сторони лівої бокової
межі, задньої межі і правої бокової
межі з існуючим виходом (входом) на
провулок Зрошувальний через існуючі
ворота № 2, відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 26.02.2014 р.

Представник відповідача уточнені
позовні вимоги визнала, погодилась з
висновком експертизи.

Заслухавши сторін, ознайомившись
з матеріалами справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб
виданого повторно 12.03.2013 року Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Суворовського районного управління
юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 478,
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 16.08.1986 року.

Відповідно до рішення
Суворовського районного суду м.Херосна
від 15.11.2013 року шлюб між сторонами
розірвано.

Власником житлового будинку літ.
"А" з надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 20.06.1989 року, за
реєстровим номером 13337 є ОСОБА_2, копія
договору міститься в матеріалах
справи.

Також в період шлюбу на даній
земельній ділянці площею 426 кв.м. був
збудований житловий будинок під літ.
"Б", який прийнятний в експлуатацію в 1997
році., відповідно до акту про
закінчення будівництва та введення в
експлуатацію індивідуального будинку
від 12.12.1997 року.

12.12.1997 року виконкомом
Суворовської районної ради народних
депутатів було прийнято рішення № 140,
яким ОСОБА_2 видано свідоцтво № 187 від
16.12.1997 року про право приватної
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
замість договору купіві-продажу від
20.06.1989 р. В документі зазначено, що
домоволодіння складається з двох
житлових будинків, гаража та туалету,
копія свідоцтва міститься в матеріалах
справи.

Статтею 60 СК України
встановлено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України
встановлено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України
встановлено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України
встановлено, що дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ
майна, що перебуває на праві спільної
сумісної власності подружжя, належить
кожному з них незалежно від того, в який
момент здійснюється поділ: під час
шлюбу або після його розірвання. Поділ
може бути здійснений як за
домовленістю подружжя, так і за судовим
рішенням. В основу поділу покладається
презумпція рівності часток подружжя,
яка може бути спростована домовленістю
подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1,2 ст.70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Оскільки спільна сумісна
власність не передбачає визначення
часток учасників, а поширюється на усе
майно, при здійсненні поділу такого
майна слід виходити з презумпції
рівності часток. Принцип рівності
часток застосовується незалежно від
того, чи здійснюється поділ у судовому
або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України
встановлено, що майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними. Речі для професійних занять
присуджуються тому з подружжя, хто
Використовував їх у своїй професійній
діяльності. Вартість цих речей
враховується при присудженні іншого
майна другому з подружжя. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в
тому, що кожному з подружжя
присуджуються в особисту власність
конкретні речі, а також здійснюється
розподіл майнових прав та обов'язків.
При здійсненні поділу в судовому
порядку суд має виходити з презумпції
рівності часток. При винесенні рішення
суд має керуватися "обставинами, що
мають істотне значення", якими можуть
бути, насамперед, ступінь трудової та
(або) фінансової участі кожного з
подружжя в утриманні спільного майна,
зроблених поліпшеннях, доцільність та
обґрунтованість укладених правочинів,
спрямованих на розпорядження спільним
майном, наявність або відсутність
вчинення одним з подружжя дій, що
порушують права другого з подружжя,
суперечать інтересам сім'ї,
матеріальне становище співвласників
тощо. Поділ спільного сумісного майна
подружжя здійснюється з визначення
кола об'єктів спільної сумісної
власності подружжя і встановлення
їхньої вартості. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи
(абзац перший пункту 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" від 21 грудня
2007 р. N 11). Поділу підлягає усе майно, що є
у спільній сумісній власності. При
здійсненні поділу речей, неподільних
за своєю природою, слід враховувати
положення, викладені у пункті 14
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
власності громадян на жилий будинок"
від 4 жовтня 1991 р. N 7, якими встановлено,
що квартира, яка перебуває у спільній
сумісній власності, на вимогу учасника
цієї власності підлягає поділу в
натурі, якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення із
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Так в судовому засіданні було
встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1
було придбано в період щлюбу, що не
заперечувалось сторонами у справі.

Так, відповідно до ст. 364 ЦК
України співвласник має право на виділ
у натурі частки з майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно з законом або є
неможливим, співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Таке ж право співвласників
передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Згідно рішення Конституційного
суду України від 19.09.2012 р. по справі
№17-рп/2012 «Право подружжя на поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,
закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,
здійснюється шляхом виділення його в
натурі, а у разі неподільності
присуджується одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними (частини перша, друга статті 71
Кодексу), або реалізується через
виплату грошової чи матеріальної
компенсації вартості його частки
(частина друга статті 364 ЦК України).

Також Конституційний суд
зазначив: Відповідно до Конституції
України усі суб'єкти права власності
рівні перед законом (частина четверта
статті 13); кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю; право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом (частини перша, друга статті 41);
правовий режим власності визначається
виключно законами України (пункт 7
частини першої статті 92).

Так, відповдіно до висновків
експертизи № 14 від 26.02.2014 року
експертом запропоновано один варіант
розподілу домовлодіння, з відхиленням
від часток у праві власності на
домоволодіння, відповідно до якого
співвласнику с часткою 1/2 ОСОБА_1
пропорунується виділити будівлі і
споруди, а саме житловий будинок літ.
«А» з прибудовою літ. «а» та надбудовою,
гараж літ. «З», 1/2 частину водопроводу №
1, частину огородження № З, хвіртку № 4,
1/2 частину мостіння № 1 на загальну
суму 280 681 гривня, що дорівнює 48/100
частинам від вартсоті домоволодіння.

В свою чергу ОСОБА_2 експертом
запропоновано виділити 52/100 частин
житлобудівлі АДРЕСА_1, а саме: житловий
будинок літ. «Б», прибудову літ. «б»,
туалет літ. «В», 1/2 частину водопроводу
№ 1, ворота № 2, 1/2 частину огородження №
3, 1/2 частину мостіння № 1 на загальну
суму 303 219 гривень.

У відповідності до ст.88
Земельного кодексу України, учасник
спільної часткової власності на
будинок має право на отримання у
володіння та користування частину
земельної ділянки, яка відповідає
розміру належної йому частки в жилому
будинку.

Як зазначив Пленум Верховного
Суду України в своїй постанові №7 від
16.04.2004 року «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ»(п.19,21), суд
з'ясовує і враховує можливість
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, можливість проходу з вулицю на
подвір'я тощо, враховуються також
вимоги санітарних правил і правил
протипожежної безпеки.

Експертизою, було запропоновано
один варіант визначення розподілу
приватизованої земельної ділянки
АДРЕСА_1 відповідно до якого експертом
запропоновано розділити земельну
ділянку площею 0,0542 га по АДРЕСА_1,
виділивши у власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 258 кв. м. зі сторони
фасадної межі, лівої бокової межі і
правої бокової межі з існуючим виходом
(входом) на АДРЕСА_1 через хвіртку № 4; у
власність ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 284 кв. м. зі сторони лівої бокової
межі, задньої межі і правої бокової
межі з існуючим виходом (входом) на
провулок Зрошувальний через існуючі
ворота № 2.

З урахуванням викладеного, згоди
сторін з висновками експертизи про
реальний розподіл домоволодіння та
земельної ділянки, суд вважає можливим
позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.
Враховуючи те, що представник позивача
не наполягала на стягненні витрат з
відповідача по проведенню експертизи
та судових витрат, стягненню з
відповідача на користь позивача судові
витрати не підлягають.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити, що частки ОСОБА_1
та ОСОБА_2 у спільній сумісній
власності подружжя є рівними і
становлять для кожного по 1/2 частині
житлобудівлі АДРЕСА_1.

Виділити у власність ОСОБА_1
48/100 частин житлобудівлі, а саме:
житловий будинок літ. «А» з прибудовою
літ. «а» та надбудовою, гараж літ. «З», 1/2
частину водопроводу № 1, частину
огородження № З, хвіртку № 4, 1/2 частину
мостіння № 1 на загальну суму 280 681
гривня.

Виділити у власність ОСОБА_2 52/100
частин житлобудівлі АДРЕСА_1, а саме:
житловий будинок літ. «Б», прибудову
літ. «б», туалет літ. «В», 1/2 частину
водопроводу № 1, ворота № 2, 1/2 частину
огородження № 3, 1/2 частину мостіння № 1
на загальну суму 303 219 гривень.

Розділити земельну ділянку
площею 0,0542 га по АДРЕСА_1.

Виділити у власність ОСОБА_1
земельну ділянку площею 258 кв. м. зі
сторони фасадної межі, лівої бокової
межі і правої бокової межі з існуючим
виходом (входом) на АДРЕСА_1 через
хвіртку № 4.

Виділити у власність ОСОБА_2
земельну ділянку площею 284 кв. м. зі
сторони лівої бокової межі, задньої
межі і правої бокової межі з існуючим
виходом (входом) на провулок
Зрошувальний через існуючі ворота № 2,
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
26.02.2014 р.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
через Суворовський районний суд м.
Херсона протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

СуддяД. О. Гонтар