Справа №127/338/14-ц
Провадження № 2/127/1380/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області у складі головуючого судді
Дернової В.В., за участю секретаря
Кукуленко Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої злочином, та просив
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 2068 гривень
та моральну шкоду у розмірі 25000 гривень,
мотивуючи свої вимоги тим, що як особа,
що постраждала від злочину, вчиненого
ОСОБА_2 (ч. 2 ст. 125 КК України), має право
на відшкодування йому матеріальної та
моральної шкоди, що і стало підставою
для звернення до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні
вимоги не визнала та просила відмовити
у їх задоволенні у повному обсязі з
підстав, викладених у письмовому
запереченні на позов від 20.03.2014 року,
яке долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, матеріали досудового
кримінального провадження № 0000298,
матеріали судового кримінального
провадження № 127/15412/13-к,
медичну карту стаціонарного хворого
ОСОБА_1 № 11038/1077, медичну карту
амбулаторного хворого ОСОБА_1 №
0194, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, оцінивши
докази у їх сукупності, суд вважає, що
позов частково обґрунтований та
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати потерпілому
заробіток (дохід), втрачений ним
внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що ухвалою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 26.07.2013 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, було звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого
ст. 125 ч. 2 КК України, на підставі ст. 49 КК
України (у зв'язку з закінченням
строків давності); кримінальне
провадження № 0000298 про
обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, було
закрито; при цьому, цивільний позов
потерпілого ОСОБА_1 підлягав залишенню
без розгляду (а.с. 5-6).

Разом з тим, звільнення від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з закінченням строків давності
(ст. 49 КК України) є звільненням від
кримінальної відповідальності з
нереабілітуючих підстав, а тому не
звільняє особу від обов'язку
відшкодувати завдану моральну та
матеріальну шкоду.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК
України, особа, яка не пред'явила
цивільний позов в кримінальному
провадженні, а також особа, цивільний
позов якої залишено без розгляду, має
право пред'явити його в порядку
цивільного судочинства.

Як вбачається з ухвали
Вінницького міського суду Вінницької
області від 26.07.2013 року, відповідач
ОСОБА_2, маючи умисел на нанесення
легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я, вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ст. 125 ч.2 КК
України, за наступних обставин. Так,
18.12.2007 року приблизно о 22.30 год. біля
вхідних дверей адміністративного
приміщення Замостянського РВ ВМУ ГУМВС
України у Вінницькій області, який
розташований по вулиці Київській, 3 у м.
Вінниці, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті
особистих неприязних відносин виникла
словесна суперечка, яка переросла у
сварку. Під час виниклої сварки ОСОБА_2
умисно наніс два і більше ударів
кулаком правої руки по обличчю та
голові ОСОБА_1, внаслідок чого
останньому були спричинені тілесні
ушкодження.

Відповідно до Висновку експерта
(повторна комісійна судово-медична
експертиза) № 535/10, складеного
ДУ «Головне бюро судово-медичної
експертизи МОЗ України» 05.04.2013 року,
позивач (потерпілий) ОСОБА_1 отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, синця в лівій лобній
ділянці; саден на переніссі, обох щоках,
нижній повіці правого ока; перелому
кісток перенісся без зміщення
відламків; ушкодження такого характеру
належать до категорії ЛЕГКИХ тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я, спричинені дією
твердих тупих з обмеженою контактуючою
поверхнею предметів, яким міг бути
кулак тощо, могли виникнути 18.12.2007 року;
тривале перебування ОСОБА_1 на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, з урахуванням виявлених у
нього захворювань, не пов'язане з
характером та тяжкістю травми,
перенесеної 18.12.2007 року, а обумовлено
загостренням захворювань зі сторони
центральної нервової системи та
серцево-судинної системи.

ОСОБА_1 у період з 19 грудня 2007 року до 11
січня 2008 року проходив лікування, що
підтверджується медичною
документацією, а саме: медичною картою
стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 11038/1077,
медичною картою амбулаторного хворого
ОСОБА_1 № 0194, дослідженими у судовому
засіданні, листком призначень ОСОБА_1
(а.с. 40-41).

Розмір матеріальних збитків (витрат на
придбання ліків) підтверджується
листком призначень ОСОБА_1,
витребуваного судом за клопотанням
представника відповідача (а.с. 40-41),
квитанціями, чеками на придбання ліків,
які знаходяться у матеріалах
досудового кримінального провадження
№ 0000298, витребуваного судом за
клопотанням позивача (копії долучено
до матеріалів цивільної справи).

Однак, розмір матеріальних збитків
складає 1 986,44 грн., а не 2068,00 грн. як
заявлено позивачем, оскільки до
наданих ним квитанцій та чеків
включено глину синю косметичну,
вартістю 1,65 грн., препарат «Жанін»
(монофазний пероральний контрацептив з
антиандрогенними властивостями),
вартістю 60 грн., «Піносол» (краплі в
ніс), вартістю 5,10 грн.,
«Доктор МОМ» (засіб від кашлю), вартістю
5,80 грн., «Фармацитрон» (противірусний
препарат), вартістю 5,96 грн., «Дермазол»
(«Кетоконазол») - протигрибковий засіб
та таблетки від кашлю, загальною
власністю 3,05 грн., які не належать до
курсу лікування ОСОБА_1 внаслідок
заподіяних йому легких тілесних
ушкоджень.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав; моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи; моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб; розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення; при визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості;
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування;
моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

У даному випадку моральна шкода,
завдана ОСОБА_1, полягала у душевних
стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо нього та
у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я (п.п. 2, 3 ст. 23 ЦК
України).

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Таким чином, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд
вважає за необхідне та можливе
відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 10000 грн., що є обґрунтованою
компенсацією (справедливою
сатисфакцією) за душевні страждання,
яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням
здоров'я (заподіянням йому ЛЕГКИХ
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я) та у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
нього (вчинення злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 125 КК України, який є злочином
невеликої тяжкості).

При цьому, позивачем ОСОБА_1 не було
доведено розмір моральної шкоди - 25 000
грн., зокрема, клопотання про
призначення судово-психологічної
експертизи для визначення розміру
моральної шкоди ним не заявлялося.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, а саме про
стягнення з відповідача ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1 986,44 грн.
матеріальної шкоди та 10000 грн.
моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60
грн. судового збору (вимога немайнового
характеру) та на користь держави 243,60
грн. судового збору (вимога майнового
характеру).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК
України, ч. 7 ст. 128 КПК України, ст. 49, ч. 2
ст. 125 КК України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Замостянським РВ УМВС України у
Вінницькій області 15.09.2002 року, ІПН суду
невідомий) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, 1 986,44 грн. матеріальної
шкоди та 10 000 грн. моральної
шкоди.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Суддя
В.В. Дернова