Номер провадження № 22-ц/785/2354/14
Головуючий у першій інстанції Семенюк
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за скаргою
ОСОБА_2 до головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Козюка Олександра Михайловича,
начальника відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Шапошніка Володимира Вікторовича на
постанову від 29. 07. 2013 року про
закінчення виконавчого провадження, на
дії та бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби і
державного виконавця, за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 23. 10. 2013 року,-

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася зі
скаргою до головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Козюка О.М., начальника відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Шапошника В.В. на
постанову від 29.07.2013 року про
закінчення виконавчого провадження, на
дії та бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби і
державного виконавця.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2
посилалася на те, що постановою
головного державного виконавця
вищезазначеного відділу Козюк О.М. від
29.07.2013 року про закінчення виконавчого
провадження ВП №38459062 закінчено
виконавче провадження за виконавчим
листом №2-8/2009 року, виданого
Татарбунарським районним судом
Одеської області 03.12.2009 року, про
усунення перешкод в користуванні
переданої ОСОБА_2 Татарбунарською
міською радою в оренду земельної
ділянки по АДРЕСА_1 шляхом знесення
самовільного будівництва за рахунок
ОСОБА_5 згідно ст.49 ч.1 п.8 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
примусовим виконанням рішення суду в
повному обсязі шляхом знесення
самовільного будівництва на земельній
ділянці, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1.

Вказану постанову, затверджено 29.07.2013
року начальником відділу Шапошник В.В.

ОСОБА_2 зазначала, що постанова
держвиканавця, інші дії та
бездіяльність начальника відділу,
державного виконавця є незаконними з
огляду на те, що згідно змісту
виконавчого листа №2-8/2009, виданого
Татарбунарським районним судом
Одеської області 03.12.2009 року, державний
виконавець зобов'язаний був в
примусовому порядку усунути перешкоди
в користуванні переданої ОСОБА_2
Татарбунарською міською радою в оренду
земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом
знесення самовільного будівництва за
рахунок боржника. Тобто, відповідне
рішення суду, згідно з цим виконавчим
документом, складається з двох заходів
примусового виконання: знесення
самовільного будівництва, яке повинно
бути здійснено за рахунок саме
боржниці. Відтак, у разі знесення
будівництва за рахунок іншої ніж
боржниці особи, відповідні витрати
підлягають відшкодуванню за рахунок
саме боржниці на користь такої особи.
Водночас, жодних обставин щодо того, за
чий саме рахунок це було здійснено, ця
постанова не містить, хоча відділу було
відомо, що боржниця в добровільному
порядку рішення суду не виконувала,
державний виконавець знав, що саме
стягувач, за власний рахунок залучав
відповідну техніку та робітників для
примусового виконання рішення суду, в
той час як боржниця усіляко
перешкоджала такому виконанню.

Крім того, державний виконавець в
оскаржуваній постанові знов вказує
боржника як ОСОБА_5 замість ОСОБА_5, не
врахувавши ухвалу суду про виправлення
описки у виконавчому документі.

Начальник відділу Шапошник В.В. належно
не проконтролював та не зобов'язав
державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку, встановленому
законом, не зобов'язав його виправити
відповідну помилку в прізвищі
боржниці, допущену державним
виконавцем в оскаржуваній постанові.

ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю
підтримала вимоги скарги.

Представник боржника - ОСОБА_9 в
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення скарги, вважаючи, що
скаржниця має право звернутися до суду
в загальному порядку з позовом щодо
стягнення витрат, понесених нею в
результаті виконання рішення суду,
оскільки під час виконавчого
провадження не скористалась своїм
правом.

Головний державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Козюк О.М. та
начальник відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Шапошник В.В. в судове засідання не
з'явилися.

Ухвалою Татарбунарського районного
суду Одеської області від 23. 10. 2013 року
скарга задоволена частково.

Постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Козюка О.М. від 29.07.2013 року про
закінчення виконавчого провадження ВП
№38459062 з примусового виконання
виконавчого листа №2-8/2009, виданого
Татарбунарським районним судом
Одеської області 03.12.2009 року, про
усунення перешкод в користуванні
переданої ОСОБА_2 Татарбунарською
міською радою в оренду земельної
ділянки строком на п'ять років
розташованої по АДРЕСА_1 шляхом
знесення самовільного будівництва за
рахунок ОСОБА_5 - скасовано.

Зобов'язано головного державного
виконавця Козюка О.М. відновити
виконавче провадження ВП №38459062 для
вирішення питання за чий рахунок
здійснено знесення самовільного
будівництва та щодо відшкодування
витрат, пов'язаних з примусовим
виконанням рішення суду, та вказувати у
відповідних виконавчих документах
боржника як ОСОБА_5

Визнано неправомірними дії начальника
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Шапошника В.В. щодо
затвердження постанови головного
державного виконавця відділу Козюка
Олександра Михайловича від 29.07.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження ВП №38459062 з примусового
виконання виконавчого листа №2-8/2009,
виданого Татарбунарським районним
судом Одеської області 03.12.2009 року, про
усунення перешкод в користуванні
переданої ОСОБА_2 Татарбунарською
міською радою в оренду земельної
ділянки по АДРЕСА_1, шляхом знесення
самовільного будівництва за рахунок
ОСОБА_5.

Зобов'язано начальника відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Шапошника В.В.
проконтролювати належне виконання в
повному обсязі виконавчого
провадження ВП №38459062 для вирішення
питання щодо відшкодування витрат,
пов'язаних з примусовим виконанням
рішення суду та вказувати у
відповідних виконавчих документах
боржника як ОСОБА_5

Не погодившись з зазначеною ухвалою
суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду в зв'язку з
тим, що вона постановлена з порушенням
норм процесуального права, і ставиться
питання про постановлення нової ухвали
про відмову в задоволенні скарги
ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу задоволення
скарги, суд першої інстанції посилався
на те, що копією виконавчого листа №2-8/09
від 03.12.2009 року виданого
Татарбунарським районним судом
Одеської області (а.с.7) передбачено:
усунути перешкоди в користуванні
переданої ОСОБА_2 Татарбунарською
міською радою у оренду строком на п'ять
років земельної ділянки по АДРЕСА_1
шляхом знесення самовільного
будівництва за рахунок ОСОБА_5.

Із копій актів старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Хлєбнікова О.В. від 15.11.2012 року (а.с.11-12)
вбачається, що при проведенні
виконавчих дій по виконанню
вищевказаного виконавчого документа
боржнику роз'яснено про
відповідальність за невиконання вимог
державного виконавця та за
перешкоджання діям державного
виконавця ОСОБА_5 та невідомі особи
вчинили перешкоджання самовільного
будівництва на вимогу державного
виконавця, чим суттєво порушили
примусове виконання рішення суду.

Із копії оскаржуваної постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 29.07.2013 року(а.с.5) видно, що виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-8/09 виданого 03.12.2009
року Татарбунарським районним судом
Одеської області про усунення перешкод
в користуванні переданої ОСОБА_2
Татарбунарською міською радою у оренду
строком на п'ять років земельної
ділянки по АДРЕСА_1 шляхом знесення
самовільного будівництва за рахунок
ОСОБА_5 закінчено, оскільки 26.07.2013 року
при здійсненні заходів примусового
виконання рішення суду, воно виконане в
повному обсязі шляхом знесення
самовільного будівництва за
вищевказаною адресою.

Із копії ухвали апеляційного суду
Одеської області від 26.10.2010 року (а.с.8)
видно, що апеляційну скаргу підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
було відхилено.

Ухвала Татарбунарського районного
суду Одеської області від 04 серпня 2010
року була залишена без змін.

Із копії ухвали апеляційного суду
Одеської області від 07.05.2013 року (а.с.18-16)
видно, що апеляційні скарги начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Шапошнікова В.В. та
ОСОБА_5 було відхилено. Ухвалу
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 12.02.2013 року
залишено без змін.

Копією ухвали Татарбунарського
районного суду від 25.01.2013 року (а.с.63-65)
від 10.11.2009 року та у виконавчому листі
по справі №2-8/2009 по справі про усунення
перешкод в користуванні переданої
ОСОБА_2 Татарбунарською міською радою у
оренду строком на п'ять років земельної
ділянки по АДРЕСА_1, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 11.04.2013 року (а.с.17-18),
підтверджено виправлення описки у
вищезазначеному рішенні та
виконавчому листі, де замість прізвища
відповідача "ОСОБА_5" слід вважати
правильним "ОСОБА_5". Копію цього
судового рішення було надано відділу
заявою стягувача від 05.06.2013 року
(а.с.61-62).

На аркуші справи 51 міститься копія
постанови головного держвиконавця
виконавчої служби ГУЮ Козюка О.М. від
29.07.2013 року про накладення штрафу на
боржника ОСОБА_5 за невиконання у
наданий державним виконавцем строк
вимог виконавчого листа №2-8/2009 по
вищезазначеній справі.

Копіями постанов головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Козюка О.М. від 10.07.2013 року
підтверджується залучення
співробітників МНС України (а.с.52) та
п'ятьох співробітників органів
внутрішніх справ (а.с.56) для уникнення
перешкод, забезпечення охорони
громадського порядку при примусовому
проведенні виконавчих дій по виконанню
виконавчого листа №2-8/2009, призначених
на 26.07.2013 року о 12 годині.

Із копії акту державного виконавця від
26.07.2013 року (а.с.57) вбачається, що
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Козюком О.М., при
примусовому виконанні виконавчого
листа №2-8/2009 виданого 03.12.2009 року
Татарбунарським районним судом
Одеської області про усунення перешкод
в користуванні переданої ОСОБА_2
Татарбунарською міською радою у оренду
строком на п'ять років земельної
ділянки по АДРЕСА_1 шляхом знесення
самовільного будівництва за рахунок
ОСОБА_5 у присутності двох понятих
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та підполковника
міліції Татарбунарського РВ ГУМВС
України в Одеській області Лускало Ю.І.
здійснено примусові заходи щодо
знесення самовільної будівлі за
адресою: АДРЕСА_1. Особисті речі, а саме
одяг, загальною кількістю 786 одиниць
був переданий боржнику ОСОБА_5
добровільно. Також при здійсненні
виконавчих дій була знесена будівля,
яка була самочинно збудована за
адресою: АДРЕСА_1. Таким чином рішення
суду виконано в повному обсязі згідно з
виконавчим документом. При здійсненні
заходів примусового виконання були
здійсненні всі необхідні дії щодо
повного, законного виконання рішення
суду.

В силу п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
виконавче провадження», витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Витрати виконавчого
провадження здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовується у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Кошти виконавчого провадження
складаються з:

1) коштів виконавчого збору, стягнутого
з боржника; 2) авансового внеску
стягувача на організацію та проведення
виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій; 4) інших
надходжень, що не суперечать
законодавству. До витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату: 1)
перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника; 2) послуг експертів,
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання та інших осіб,
залучених у встановленому законом
порядку до провадження виконавчих дій;
3) поштового переказу стягувану
стягнених аліментних сум; 4) проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; 5) розміщення
оголошення в засобах масової
інформації; 6) виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень; 7) інших витрат, необхідних
для забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Пунктом 3.13.2 Інструкції з організації
примусового виконання рішень
передбачено, що у разі якщо виконавче
провадження було завершено, а витрати
на організацію та проведення
виконавчих дій не були стягнуті,
постанова про стягнення витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій виділяється в окреме провадження в
порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4
пункту 3.7 цього розділу.

Відповідно до виконавчого листа №2-8/2009
(а.с.7), виданого Татарбунарським
районним судом Одеської області 03.12.2009
року, державний виконавець
зобов'язаний був в примусовому порядку
усунути перешкоди в користуванні
переданої ОСОБА_2 Татарбунарською
міською радою в оренду земельної
ділянки по АДРЕСА_1 шляхом знесення
самовільного будівництва за рахунок
боржника. Відтак, у разі знесення
будівництва за рахунок іншої, ніж
боржниця, особи відповідні витрати
підлягають відшкодуванню за рахунок
саме боржниці на користь такої особи.

Відповідно до оскаржуваної постанови
(а.с.5), державний виконавець встановив,
що рішення суду виконане в повному
обсязі шляхом знесення відповідного
самовільного будівництва. Водночас
жодних обставин щодо того, за чий саме
рахунок це було здійснено, ця постанова
не містить.

За таких обставин, суд першої інстанції
вважав, що державний виконавець
всупереч вимогам ч.2 ст.19 Конституції
України, ст.49 ч.1 п.8 Закону України «Про
виконавче провадження», прийняв
оскаржувану постанову без фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом, тому що
не з'ясовував та не вказав в
оскаржуваній постанові, за чий рахунок
рішення в частині зносу самовільного
будівництва було виконано, та не
встановлював, чи виконано воно саме за
рахунок боржника.

Відділу було відомо, що
боржниця в добровільному порядку
рішення суду не виконувала, про що,
зокрема, свідчать ухвала апеляційного
суду Одеської області від 26.10.2010 року
(а.с.8), листи відділу від 22.10.2012 року(а.с.9)
та від 10.07.2013 року (а.с.10) про призначення
примусового виконання рішення на 15.11.2012
року та 26.07.2013 року відповідно, у зв'язку
з не виконанням його боржницею в
добровільному порядку.

Більше того, державний
виконавець знав, що саме стягувач, за
власний рахунок залучав відповідну
техніку та робітників для примусового
виконання рішення суду, в той час як
боржниця усіляко перешкоджала такому
виконанню. Це підтверджується актами
від 15.11.2012 року старшого державного
виконавця відділу О.В. Хлєбникова,
підписаними в тому числі й головним
державним виконавцем Козюк О.М. (а.с.11-12),
клопотаннями представника стягувача
від 21.11.2012 року(а.с.13) та від 21.06.2013 року
(а.с.14) до відділу. ОСОБА_2 надані
документи щодо понесених нею витрат
(а.с.25, 26), але не взятих до уваги
державним виконавцем.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2
ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець мав
вжити усіх передбачених законом
заходів примусового виконання рішення,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому
числі, роз'яснити стягувачу його право
надати докази понесених ним витрат,
пов'язаних з примусовим виконанням
рішення суду 26.07.2013 року, та
відшкодувати їх на користь стягувача
за рахунок боржниці в межах
виконавчого провадження ВП №38459062 за
виконавчим листом №2-8/2009, виданим
Татарбунарським районним судом
Одеської області 03.12.2009 року, але цього
не законно не зробив.

Крім того, державний виконавець не
прийняв до уваги ухвалу
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 25.01.2013 року,
залишену без змін ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 11.04.2013 року,
якою виправлено описку у
вищезазначеному виконавчому листі, де
замість прізвища відповідача "ОСОБА_5"
слід вважати правильним "ОСОБА_5". Копію
цього судового рішення було надано
відділу заявою стягувача від 05.06.2013
року.

Всупереч цьому, державний
виконавець в оскаржуваній постанові
знов вказує боржника як ОСОБА_5 замість
ОСОБА_5 і в порушення вимог ст.83 ч.3
Закону України "Про виконавче
провадження", не врахував зміст
наведеної ухвали та не виправив
відповідну помилку.

Також ухвалою
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 12.02.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
07.05.2013 року, зобов'язано начальника
відділу Шапошника В.В. організувати
належним чином примусове виконання
зазначеного вищевказаного рішення
суду.

Відповідно до ст.83 ч.1 Закону
України "Про виконавче провадження",
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
здійснює контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
рішень державним виконавцем.

Однак, в порушення вимог наведених
судових рішень та приписів закону
начальник відділу Шапошник В.В. не
проконтролював повноту виконання
рішення державним виконавцем та
відповідність оскаржуваної постанови
вимогам закону, зокрема, ігнорував
відсутність встановлення обставин
виконання рішення суду про знесення
будівництва за рахунок саме боржника,
не виправив відповідну помилку в
прізвищі боржниці, допущену державним
виконавцем в оскаржуваній постанові, а
тому безпідставно затвердив цю
постанову.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції частково задовольнив скаргу.

З зазначеними висновками суд першої
інстанції колегія не погоджується. Суд
першої інстанції встановивши фактичні
обставини справи дійшов до помилкового
висновку про задоволення скарги.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
виконавче провадження», витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Витрати виконавчого
провадження здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовується у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Кошти виконавчого провадження
складаються з:

1) коштів виконавчого збору, стягнутого
з боржника; 2) авансового внеску
стягувача на організацію та проведення
виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій; 4) інших
надходжень, що не суперечать
законодавству. До витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату: 1)
перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника; 2) послуг експертів,
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання та інших осіб,
залучених у встановленому законом
порядку до провадження виконавчих дій;
3) поштового переказу стягувану
стягнених аліментних сум; 4) проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; 5) розміщення
оголошення в засобах масової
інформації; 6) виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень; 7) інших витрат, необхідних
для забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Зазначені витрати виконавчого
провадження є виключними та
розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про
виконавче провадження» з метою
забезпечення провадження виконавчих
дій стягувач може за погодженням з
державним виконавцем внести на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби певну грошову суму
для здійснення необхідних витрат або
покриття їх частини, якщо інше не

передбачено цим Законом. Після
завершення виконавчого провадження
авансовий внесок

повністю повертається стягувачу, якщо
інше не передбачено цим Законом.

ОСОБА_2 не надано відповідних доказів
того, що вона з метою забезпечення
провадження виконавчих дій за
погодженням з державним виконавцем
внесла на відповідний рахунок органу
державної виконавчої служби певну
грошову суму для здійснення необхідних
виконавчих витрат виконавчого
провадження, навпаки ОСОБА_2 в скарзі
зазначає, що вона самостійно без
погодження з державним виконавцем за
свій рахунок сплатила кошти пов'язані з
виконанням рішення суду.

Підстави зазначені ОСОБА_2 про сплату
нею витрат пов'язаних з виконанням
рішення суду першої інстанції не є
витратами виконавчого провадження і
тому у державного виконавця при
винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження були відсутні
підстави для зазначення в зазначеній
постанові за чий рахунок здійснено
знесення самовільного будівництва та
щодо відшкодування витрат, пов'язаних з
примусовим виконанням рішення суду, та
вказувати у відповідних виконавчих
документах боржника як ОСОБА_5
Здійснені у скарзі ОСОБА_2 дій пов'язані
з виконанням рішення суду не є діями
державного виконавця визначені
законом України «Про виконавче
провадження».

Підстави зазначені ОСОБА_2 як підставу
для задоволення скарги те, що
відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець мав
вжити усіх передбачених законом
заходів примусового виконання рішення,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому
числі, роз'яснити стягувачу його право
надати докази понесених ним витрат,
пов'язаних з примусовим виконанням
рішення суду 26.07.2013 року, та
відшкодувати їх на користь стягувача
за рахунок боржниці в межах
виконавчого провадження не є підставою
для скасування постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження, оскільки зазначені
порушення в разі їх існування є
самостійною підставою для оскарження
дій державного виконавця, а не
підставою для скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Зазначення ОСОБА_2 в скарзі як підставу
для скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження, що
державний виконавець не прийняв до
уваги ухвалу Татарбунарського
районного суду Одеської області від
25.01.2013 року, залишену без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
11.04.2013 року, якою виправлено описку у
вищезазначеному виконавчому листі, де
замість прізвища відповідача «ОСОБА_5»
слід вважати правильним «ОСОБА_5»,
однак всупереч цьому, державний
виконавець в оскаржуваній постанові
знов вказує боржника як ОСОБА_5 замість
ОСОБА_5 і в порушення вимог ст.83 ч.3
Закону України «Про виконавче
провадження», не врахував зміст
наведеної ухвали та не виправив
відповідну помилку є помилковим.

ОСОБА_2 в скарзі зазначає, що
державний виконавець припустився
помилки про зазначенні прізвища
боржника замість ОСОБА_5 зазначив як
ОСОБА_5 Припущення описки у прізвищі
боржника у постанові про закінчення
виконавчого провадження не є підставою
для її скасування, оскільки зазначена
помилка може бути усунена шляхом
винесення відповідної постанови
державного виконавця про виправлення
помилки.

На підставі наведеного колегія
вважає, що відсутні підстави для
задоволення скарги ОСОБА_2 про визнання
дій державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Козюка О.М.
неправомірними і зобов'язання
державного виконавця вчинити певні
дії.

В зв'язку з відсутністю підстав
для задоволення скарги ОСОБА_2 про
визнання неправомірними дій
державного виконавця, відсутні
підстави і для задоволення скарги
ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій
начальника відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
Шапошніка В.В.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313-315
ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Татарбунарського районного
суду Одеської області від 23. 10. 2013 року
скасувати. Постановити нову ухвалу про
відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 до
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Козюка Олександра
Михайловича, начальника відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області Шапошніка Володимира
Вікторовича на постанову від 29. 07. 2013
року про закінчення виконавчого
провадження, на дії та бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби і державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич