Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/13734/14-ц

Ім'ям України Провадження № 2/200/3327/14

18 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Ставицькій О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 у серпні 2014 року звернулась до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_2, прохаючи суд про наступне: зобов'язати ОСОБА_2 та його родину усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності домоволодінням АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача звільнити домоволодіння, стягнути з відповідача орендну плату в розмірі 1200,00 гривень за місяць, вартість комунальних платежів у сумі 250,00 гривень за місяць, починаючи з 25 червня 2014 року, до дня такого звільнення, а також стягнути моральну шкоду у сумі 5000,00 гривень (а.с. 2-4). У вересні 2014 року позивач надала письмову заяву про уточнення позовних вимог, у якій прохала: усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов'язання відповідача звільнити домоволодіння, стягнути з відповідача орендну плату в розмірі 1200,00 гривень за місяць, вартість комунальних платежів у сумі 250,00 гривень за місяць, починаючи з 25 червня 2014 року по 20 вересня 2014 року, всього у сумі 4110,00 гривень, стягнути орендну плату в розмірі 700,00 гривень за місяць, починаючи з 04 липня 2013 року по 25 червня 2014 року, у сумі 8190,00 гривень, моральну шкоду у сумі 5000,00 гривень (а.с.14).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що є власницею домоволодіння АДРЕСА_1. В березні 2014 року вона вирішила продати частину домоволодіння ОСОБА_2 Між ними була досягнута усна домовленість, згідно з якою, ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною вселиться до її домоволодіння, і поки не назбирає всю суму на придбання частини домоволодіння, буде проживати у будинку та сплачувати 1/2 частину комунальних послуг. У березні 2014 року відповідач із дружиною вселились. Однак, згодом, стосунки між нею та ОСОБА_2 погіршились, між ними почали виникати сварки, в зв'язку із чим вона звернулась до нього з проханням виселитись з її домоволодіння. Добровільно виселитись із будинку ОСОБА_2 відмовляється, порушуючи її право на вільне користування та розпорядження своїм майном. Для захисту свого порушеного права вимушена звернутися із даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав позов задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що ОСОБА_4 дозволила вселитись у належне їй домоволодіння ОСОБА_2 тимчасово, до моменту придбання ним частини будинку. Відповідач не сплачував за користування житлом у вигляді орендної плати та комунальні платежі. Після того, як між чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виникла сварка, яка переросла у бійку, вона звернулась до відповідача із письмовою вимогою про звільнення домоволодіння. Лише 20 вересня 2014 року, за допомогою правоохоронних органів, відповідач та його родина звільнили частину домоволодіння. Договір оренди у нотаріальній формі між сторонами не укладався з метою економії грошових коштів, а також в зв'язку із тим, що ОСОБА_2 мав намір придбати частину домоволодіння. Сума позовних вимог нарахована із розрахунку 1200 гривень, як середня плата за оренду житла на місяць, 250 гривень - це вартість комунальних послуг на місяць, розрахована приблизно. Через численні конфлікти та сварки, які виникали між сторонами, ОСОБА_4 несла моральні страждання, розмір відшкодування яких визначено нею довільно, із принципу розумності, у сумі 5000,00 гривень.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Пояснив, що разом із ОСОБА_4 він колись працював на заводі. У березні 2014 році він одружився. Дружина була вагітною і тому виникла потреба у придбанні житла. В цей же час ОСОБА_4 запропонувала йому придбати частину належного їй домоволодіння АДРЕСА_1 за 10000 доларів США із розстрочкою на 3 роки. Через те, що у ОСОБА_4 не були готові усі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, вона запропонувала їм вселитись до 1/2 частини будинку. Він прийняв її пропозицію . Також він погодився і підписав попередній договір купівлі-продажу у простій письмовій формі. Відповідно до умов укладеного попереднього договору, ОСОБА_4 зобов'язалась після оформлення документів на приватизацію земельної ділянки і отримання кадастрового номеру, продати ОСОБА_2 частину будинку, розміром 8 х 4,25 м., підвал та підвальне приміщення, а також 300 кв.м. земельної ділянки АДРЕСА_1 за 10000 доларів США із розстрочкою сплати на 3 роки (а.с. 28). В цей же день, 18 березня 2014 року, на виконання укладеного договору, він передав ОСОБА_4 першу частину коштів за придбання майна в розмірі 8000,00 гривень (а.с. 27). В березні 2014 року відповідно до домовленостей, він та його дружина переїхали до домоволодіння ОСОБА_4 та почали робити ремонт у тій частині будинку, яку мали намір придбати. Загалом на ремонт та будівельні матеріали ним було витрачено 3755,00 гривень. Відповідно до домовленості, гроші за половину вартості комунальних послуг він щомісяця передавав ОСОБА_4 01 липня 2014 року у нього народився син - Назар, а вже через тиждень після народження дитини ОСОБА_4 почала вимагати сплати орендної плати за проживання в будинку в сумі 80 доларів США щомісяця та оплати комунальних послуг. 24 липня 2014 року ОСОБА_4 відключила світло та воду у тій частині будинку, де мешкав ОСОБА_2 зі своєю родиною. 16 вересня 2014 року, поки ОСОБА_2 знаходився на роботі, а його дружина із дитиною вийшли до магазину, ОСОБА_4 разом із сторонніми особами, заклали цеглою вхід у ту частину домоволодіння, де вони мешкали, а також зачинили двері у будинок. На прохання повернути хоча б дитячі речі, ОСОБА_4 відповіла відмовою. 20 вересня 2014 року ОСОБА_4 викинула їх особисті речі на вулицю, з тих пір в домоволодінні вони не проживають. Вважає, що сума 8000,00 гривень, яка була їм передана ОСОБА_4 за попереднім договором купівлі-продажу, а також витрати, понесені на ремонті роботи, значно перевищують суму позовних вимог, заявлених позивачкою. На неодноразові виклики ним міліції та не завжди з'являлась та не реагувала належним чином на такі звернення.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі. Додатково пояснила, що ОСОБА_2 не мав можливості укласти договір у нотаріальній формі через те, що ОСОБА_4 не мала необхідних правовстановлюючих документів на землю для його посвідчення. З березня по червень 2014 року ОСОБА_2 робив ремонт у кімнаті, в якій проживав зі своєю сім'єю та в кухні, якою вони користувались разом із ОСОБА_4 Жодних листів з проханням виселитись від ОСОБА_4 ОСОБА_2 не отримував.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків і перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_2 В 2013 році вона познайомилась із ОСОБА_4, яка є колишньою співробітницею її чоловіка. Коли ОСОБА_4 дізналась про те, що вона вагітна, то сама запропонувала переїхати до неї у домоволодіння, а згодом запропонувала придбати його частину - 2 кімнати, підвал, підвальне приміщення та 300 кв.м. земельної ділянки АДРЕСА_1 за 10000 доларів США із розстрочкою на 3 роки. 18 березня 2014 року її чоловік уклав попередній договір купівлі-продажу, і в той же день передав ОСОБА_4 8000,00 гривень. В тих кімнатах, куди вона переїхала разом із чоловіком, ремонту не було - не було ні дверей, у стелі були дірки. В зв'язку із чим, з березня по червень 2014 року, вони зробили капітальний ремонт. Щомісяця вона разом із ОСОБА_4 підраховували вартість комунальних послуг за місяць, і грошові кошти за половину їх вартості вона передавала ОСОБА_4 01 липня 2014 року вона народила сина. Коли повернулась із пологового будинку, проживати у домоволодінні стало неможливим. ОСОБА_4 разом із чоловіком з ранку і до пізнього вечора на подвір'ї гучно вмикали музику, а 24 липня 2014 року їм взагалі вимкнули воду та світло. 23 липня 2014 року ОСОБА_4 попрохала сплатити другу частину вартості домоволодіння у сумі 1000 доларів США, однак вони відмовились та зажадали нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На що ОСОБА_4 сказала, що доки вони не виплатять вартість частини домоволодіння у повному розмірі, вони повинні будуть сплачувати їй щомісячно орендну плату за житло. 16 вересня 2014 року, поки вона із дитиною вийшла до магазину, ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком закрила вхідні двері до будинку і з того часу вони в будинку не живуть. 20 вересня 2014 року їх особисті речі були викинуті ОСОБА_4 на дорогу біля будинку. Крім того, ОСОБА_4 викрала у їх сім'ї багато грошей, які залишились у квартирі, що вони знімали.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_4, їх земельні ділянки межують між собою. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 проживали у будинку ОСОБА_4 з її згоди, тому як мали бажання придбати частину будинку. у. ОСОБА_2 разом із дружиною навели порядок на городі та дворі, зробили ремонт у будинку. ОСОБА_4 пограла із родиною ОСОБА_2 у «доньки-матері». Вона створила їм нестерпні умови мешкання гучною музикою, відпусканням на двір собак, викинула їх із будинку. А після того, як вони виїхали у вересні із будинку, на дворі знову безлад.

Свідок ОСОБА_7 показала, що є сусідкою ОСОБА_4 Сім'я ОСОБА_2 шукала житло для придбання. Вони переїхали до домоволодіння ОСОБА_4 де зробили ремонт. Однак згодом стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 погіршились, вона неодноразово чула як ОСОБА_4 скаржиться на поведінку ОСОБА_8 Виселення ОСОБА_2 відбувалось без участі міліції.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що товаришує із ОСОБА_2, який мав намір придбати частину будинку АДРЕСА_1 під викуп у ОСОБА_4 З березня 2014 року він та інші друзі ОСОБА_2 допомагали йому робити ремонт у тих приміщеннях, де жила сім'я ОСОБА_8 Щодо здійснення такого ремонту ОСОБА_4 та її чоловік не заперечували. Він дізнався від ОСОБА_2, що його з маленькою дитиною та жінкою ОСОБА_4 вигнала на вулицю.

Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 6-7). 18 березня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підписали документ, який назвали «попередній договір купівлі-продажу частини домоволодіння», відповідно до якого, ОСОБА_4 зобов'язалась після оформлення документів на приватизацію земельної ділянки, продати ОСОБА_2 частину належного їй будинку, розміром 8 х 4,25 м., підвал та підвальне приміщення, а також 300 кв.м. земельної ділянки за 10000 доларів США із розстрочкою оплати на 3 роки (а.с. 28). 18 березня 2014 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 8000,00 гривень як оплату першої частини за придбання ним будинку, про що позивач дала письмову розписку (а.с. 27). За згодою ОСОБА_4 в березні 2014 року, як майбутні власники, ОСОБА_2 разом із дружиною вселились до тієї частини домоволодіння, яку мали намір придбати, та почали в ній робити ремонт. Загальна вартість будівельних матеріалів, придбаних ОСОБА_2, складає 3755 гривень (а.с. 30-35). Судові витрати по справі складають 730,80 гривень (а.с. 1,9)

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності, а власник може звернутися до суду з вимогою про захоронення вчинення іншою особою дій, які порушують його право власності та з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з нормою ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормою ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено що, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивачу, на праві власності, належить домоволодіння АДРЕСА_1, у якому вона проживає разом із чоловіком. ОСОБА_4 мала намір продати ОСОБА_2 частину домоволодіння, однак в зв'язку із тим, що документація на землю для укладання такого договору у неї відсутня, 18 березня 2014 року вона звернулася до відповідача із пропозицією підписати документ, який назвала «попередній договір купівлі-продажу частини домоволодіння та земельної ділянки», згідно з яким сторони домовились щодо вартості та строків розстрочки оплати. В той же день, ОСОБА_2, на виконання цього договору, передав ОСОБА_4 першу суму в розмірі 8000 гривень. За згодою ОСОБА_4, у березні 2014 року, ОСОБА_2, разом із дружиною, вселилися у ту частину домоволодіння, яку мали намір придбати. За період з березня по червень 2014 року ОСОБА_2 виконав ремонтні роботи за власні кошти на загальну суму 3755 гривень. Щомісячно сплачував комунальні послуги ОСОБА_4 24 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_2 з вимогою про оплату ним вартості орендованого житла до тих пір, доки він не розрахується за купівлю житла в повному обсязі. На дану вимогу ОСОБА_2 відповів відмовою, а з 16 вересня 2014 року вхідні двері до будинку ОСОБА_4 за допомогою сторонніх осіб були зачинені, вхід до частини домоволодіння, де мешкала родина ОСОБА_2, закладений цеглою. З того часу, ОСОБА_2 та його сім'я у домоволодінні не проживають. У зв'язку із чим право позивачки вільно володіти та користуватися своєю власністю не порушено, а тому, позовні вимоги про усунення їй перешкод у користуванні та розпорядження своєю власністю - будинку АДРЕСА_1 шляхом звільнення ОСОБА_2 належного їй домоволодіння не підлягають задоволенню.

Суд також не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача орендної плати та комунальних послуг, так як та сума, що була витрачена ОСОБА_2 на ремонт будинку та передана ОСОБА_4 як перша частина оплати вартості частини будинку, значно перевищує ту суму, яку вимагає стягнути з нього позивач.

В частині відшкодування моральної шкоди позов не підлягає задоволенню, так як саму моральну шкоду, як це встановлено судом, позивачці діями відповідача взагалі не заподіяна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 10, 15, 60, 75-76, 88, 208, 212-215, 218, 256, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко