У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Регіональний центр «Мікрохірургія
ока», ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
приватне лікувальне підприємство
«Центр мікрохірургії ока «Офтальмед»,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, про виділ частки майна
товариства та звернення стягнення на
неї,

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
угоди про відступлення права вимоги
від 10 березня 2008 року, укладеної між ним
та ОСОБА_9, до нього перейшли вимоги до
ОСОБА_5 у розмірі 12 626 730 грн, яку ОСОБА_5
зобов'язаний сплатити за договором
позики від 2 травня 1998 року та на
підставі рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 18 січня
2008 року. У ОСОБА_5 відсутнє
майно, за рахунок якого може бути
стягнута вказана сума боргу, однак
ОСОБА_5 є учасником товариства з
обмеженою відповідальністю
«Регіональний центр «Мікрохірургія
ока» (далі - ТОВ «РЦ «Мікрохірургії
ока») та має в статутному фонді цього
товариства частку в розмірі 50 %, що
становить 600 тис. грн. ТОВ «РЦ
«Мікрохірургія ока» належать
нежитлові приміщення загальною площею
1182,3 кв. м, які займають частину за
адресою: АДРЕСА_1 та становлять 29/100 їх
ідеальної частки, та земельна ділянка
площею 0,0994 га за адресою: АДРЕСА_2, на
якій розташовані вказані нежитлові
приміщення.

Ураховуючи вищевикладене й те, що ТОВ
«РЦ «Мікрохірургії ока» є збитковим
підприємством і вартість його чистих
активів становить 1 156 900 грн, уточнивши
позовні вимоги, позивач просив:

- виділити для звернення стягнення в
натурі частку з приватної спільної
часткової власності нежитлової
будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та
виділити відповідачу ТОВ «РЦ
«Мікрохірургія ока» на праві приватної
власності лікувальну установу ТОВ «РЦ
«Мікрохірургія ока» по АДРЕСА_2, що
складається з основної будівлі літ. «А»
загальною площею 1107,9 кв. м, котельні
літ. «Б» загальною площею 28,90 кв. м;

- зобов'язати відповідача ТОВ «РЦ
«Мікрохірургія ока» вчинити всі
необхідні дії для реєстрації права
власності та зареєструвати право
власності на лікувальну установу ТОВ
«РЦ «Мікрохірургія ока» по АДРЕСА_2 в
Чернівецькому комунальному обласному
бюро технічної інвентаризації та
органах державної реєстрації прав
протягом 30 днів з дня набрання законної
сили рішенням суду;

- звернути стягнення на приміщення
лікувальної установи ТОВ «РЦ
«Мікрохірургія ока» по АДРЕСА_2 та
земельну ділянку площею 0,0994 га за
адресою: АДРЕСА_2, на якій розташовані
вказані нежилі приміщення, в обсязі
необхідному для задоволення суми
кредиторських вимог до ОСОБА_5, які
становлять 9 985 730 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 15 червня 2012
року позов задоволено частково.
Виділено для звернення стягнення у
натурі частку з приватної спільної
часткової власності на нежитлові
будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та
виділено ТОВ «РЦ «Мікрохірургія ока»
на праві приватної власності
приміщення лікувальної установи по
АДРЕСА_2, що складається з основної
будівлі літ. «А» загальною площею
1107,9 кв. м, котельні літ. «Б»
загальною площею 28,9 кв. м. Зобов'язано
ТОВ «РЦ «Міркохірургія ока»
вчинити всі необхідні дії для
реєстрації права власності та
зареєструвати право власності на
лікувальну установу по
АДРЕСА_2 в Чернівецькому
комунальному обласному бюро технічної
інвентаризації протягом 30 днів з дня
набрання законної сили рішенням суду.
Виділено для звернення стягнення
частину майна ТОВ «РЦ «Мікрохірургія
ока» пропорційну частці учасника
ОСОБА_5 у статутному фонді даного
товариства, а саме: 3/4 лікувальної
установи по АДРЕСА_2, 3/4 земельної
ділянки площею 0,0994 га за адресою:
АДРЕСА_2, на якій розташовані нежилі
приміщення та звернуто стягнення на
вказане майно на користь ОСОБА_3 в
обсязі необхідному для задоволення
суми його кредиторських вимог до
ОСОБА_5, які становлять 9 985 730 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 8 серпня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від
імені ОСОБА_3, відхилено.
Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 8 серпня 2012
року залишено без змін.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, подана
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року з підстави
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального закону, зокрема ст.
149 ЦК України, у якій порушено
клопотання про поновлення строку на
звернення до суду з відповідною заявою,
оскільки він пропущений з поважних
причин.

Клопотання про поновлення строку на
звернення до суду із заявою про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року
підлягає задоволенню, оскільки
наведені заявником доводи свідчать про
поважність причин пропуску такого
строку.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявником додано до неї ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 червня 2013 року (6-16817св13),
прийняте за результатом розгляду, на
його думку, аналогічної справи.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

При постановленні ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2013 року
суд виходив із того, що позивач не
довів, які саме його права та інтереси
порушені ТОВ «РЦ «Мікрохірургія ока»
та всупереч вимог ст. ст. 149,
366 ЦК України обрав спосіб захисту, який
не передбачений законом.

Зі змісту ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 червня 2013 року, на
яку заявник посилається як на підставу
перегляду судового рішення, вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, яке полягає в тому, що
в одному випадку суд погодився з тим, що
подачі позову має передувати звернення
державного виконавця при
недостатності майна боржника до суду в
порядку ст. 379 ЦПК України з клопотанням
про виділення частки боржника -
учасника товариства в майні цього
товариства, для звернення стягнення на
неї, а в іншому випадку суд,
застосувавши ст. 149 ЦК України, відмовив
у задоволенні подання державного
виконавця про визначення частки майна
боржника, обґрунтовуючи це тим, що
право вимоги виділення частки для
звернення стягнення мають лише
кредитори, які мають майнові вимоги до
боржника, а не державний виконавець.

Так, ч. 1 ст. 149 ЦК України пов'язує
можливість звернення стягнення на
частину майна товариства, пропорційну
частці учасника товариства у
статутному капіталі за його особистими
боргами лише з однією умовою -
недостатність іншого майна учасника -
боржника для задоволення вимог
кредиторів. Будь-які посилання на
обов'язків досудовий порядок вирішення
кредитором даного питання з
товариством у цій нормі відсутні.

Тому висновок апеляційного суду, з яким
погодився касаційний суд, про те, що
дана норма може застосовуватися за
наявності в сукупності ще таких умов,
як звернення з вимогою кредиторів до
товариства та спору між кредиторами та
товариством, які є передумовою для його
вирішення в судовому порядку, з
урахуванням змісту ст. 149 ЦК України, є
прикладом неоднакового застосування
норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що наведені у заяві
доводи вказують на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, що
згідно вимог ст. 355 ЦПК України є
підставою для перегляду судових
рішень.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що вказана справа підлягає
допуску до провадження.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до
суду із заявою про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року.

Допустити справу за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Регіональний центр
«Мікрохірургія ока», ОСОБА_5, треті
особи: ОСОБА_6, приватне лікувальне
підприємство «Центр мікрохірургії ока
«Офтальмед», ОСОБА_7, ОСОБА_8, про виділ
частки майна товариства та звернення
стягнення на неї до провадження
Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська