Єдиний унікальний номер 247/5307/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1664/2014
Головуючий в 1 інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого - судді: Лоленко А.В.

суддів: Груіцької Л.О., Могутової Н.Г.

при
секретарі: Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою Донецької
обласної організації Товариства
Червоного Хреста України на рішення
Торезького міського суду Донецької
області від 10 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної
організації Товариства Червоного
Хреста України про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
допомоги по тимчасовій
непрацездатності, премії, середнього
заробітку за час затримки розрахунку, -

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням Торезького міського
суду Донецької області від 10 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 до
Донецької обласної організації
Товариства Червоного Хреста України
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, премії, середнього
заробітку за час затримки розрахунку -
задоволено частково.

Стягнуто з Донецької обласної
організації Товариства Червоного
Хреста України на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі за
грудень 2012 року у розмірі 191 грн. 18 коп.,
допомогу по тимчасовій
непрацездатності в сумі 310 грн. 33 коп.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 14384 грн. 64 коп. (сума
визначена без вирахування податків з
доходів фізичних осіб та інших
обов'язкових платежів), витрати на
правову допомогу у розмірі 1980 грн.

Зобов'язано Донецьку обласну
організацію Товариства Червоного
Хреста України при виконанні судового
рішення утримати з нарахованої ОСОБА_1
суми середнього заробітку за час
затримки розрахунку в розмірі 14384 грн. 64
коп. податок з доходів фізичних осіб та
інші обов'язкові платежі.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судового
збору.

Судом встановлено, що
розпорядженням № 9-ЛС від 17.01.2011 року
ОСОБА_1 була прийнята 17.01.2011 року у
Донецьку обласну організацію
Товариства Червоного Хреста України,
в.о. голови Торезької міської
організації Товариства Червоного
Хреста України з випробовувальним
терміном 3 місяці. Розпорядженням № 42-а
від 12.04.2011 року зарахована 17.04.2011 року по
16.04.2012 року. 17.04.2012 року з ОСОБА_1 було
укладено контракт № 4 на строк з 17.04.2012
року по 31.12.2012 року.

Згідно табелю обліку використання
робочого часу за грудень 2012 року ОСОБА_1
з 03.12.2012 року по 14.12.2012 року указано її
робочі дні, з 17.12.2012 року і по 25.12.2012 року
в цьому табелі проставлено лікарняний,
з 26.12.2012 року по 29.12.2012 року указано
робочі дні, 30 та 31 грудня - вихідні дні.

За поясненнями представників
відповідача додатковий табель обліку
використання робочого часу за грудень
2012 року ОСОБА_1 було надано 28.12.2012 року. В
цей же день з ОСОБА_1 було проведено
розрахунок, а саме: позивачці було
виплачено нараховану по 14.12.2012 року
заробітну плату і компенсацію за
невикористану відпустку.
Невиплаченими залишились суми, які
були заявлені додатковим табелем,
наданим 28.12.2012 року: 4 робочих дні і
лікарняні.

Згідно із довідкою відповідача за 4
робочих дні грудня 2012 року позивачці
нараховано заробітну плату у розмірі 236
грн. 19 коп., з урахуванням утриманих
податків та інших обов'язкових
платежів до виплати належить - 191 грн. 18
коп. За лікарняним листком позивачці
нараховано: підприємством за 3 робочих
дні - 159 грн. 66 коп., соціальним
страхуванням за 4 робочих дні - 212 грн. 88
коп., всього: 372 грн. 54 коп., з урахуванням
утриманих податків та інших
обов'язкових платежів до виплати
належить - 310 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі Донецька
обласна організація Товариства
Червоного Хреста України просить
рішення суду змінити, та скасувати його
приписи щодо стягнення на користь
ОСОБА_1 заборгованості по заробітній
платі за грудень 2012 року у розмірі 191
грн. 18 коп.; допомоги по тимчасовій
непрацездатності в сумі 310 грн. 33 коп.;
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 14384 грн. 64 коп.,
посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 за
отримання належних їй виплат за 26-29
грудня 2012 року не тільки не зверталася
до відповідача, але й ігнорувала
неодноразові прохання відповідача їх
отримати. Неможливість виплатити
вказані суми позивачу ОСОБА_1 у день її
звільнення не було можливим не з вини
відповідача. Вимог про проведення
розрахунку після 31.12.2012р. позивачка до
відповідача не заявляла. Також не
відповідає трудовому законодавству,
нормам матеріального та
процесуального права і частина
оскаржуваного рішення, щодо сплати на
користь позивачки середнього
заробітку за час затримки розрахунку в
сумі 14384 грн. 64 коп., оскільки їх вини в
невиплаті заробітної плати та
лікарняних немає.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників апелянта - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтримали доводи
апеляційної скарги, просили рішення
суду скасувати, посилались на те, що
після того , як було винесено рішення
суду першої інстанції вони
перерахували на рахунок позивача
невиплачену суму по заробітній платі
-191,18 грн. та лікарняні в розмірі 310,33 грн.
Вважають, що вини відповідача в
неотриманні позивачем вказаних сум
немає, оскільки до підприємства
позивачка не зверталась; заперечення
позивача ОСОБА_1, яка просила рішення
суду залишити без змін, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає за таких
підстав.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред»явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. Непроведення
з вини власника або уповноваженого ним
органу розрахунку з працівником у
зазначені строки є підставою для
відповідальності , передбаченої ст.. 117
КЗпП України , тобто виплати
працівникові середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку по день
фактичного розрахунку.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення невиплаченої
заробітної плати та лікарняних в
розмірі 191 грн.18 коп. та 310 грн. 33 коп.,
розмір яких позивачка не оспорювала.
Оскільки на момент ухвалення рішення
судом першої інстанції розрахунок
вищевказаних сум не був проведений,
суд обгрунтовано стягнув за весь час
затримки розрахунку при звільненні
середній заробіток.

Посилання апелянта на те, що позивач
сама не приходила для отримання
невиплаченої заробітної плати та
лікарняних не може служити підставою
для скасування рішення суду, оскільки
відсутні письмові докази про
повідомлення відповідачем позивача
про нарахування належних їй сум при
звільненні і про можливість їх
отримати. Позивач же заперечувала
проти того, що відповідач їй
повідомляв про нарахування цих сум і
можливість їх отримання, навпаки,
посилалась на те, що в день звільнення
з нею ніхто не розрахувався, а
спочатку наступного року їй по
телефону повідомили, що вказані суми
перераховані до бюджету.

Посилання апелянта на те, що немає їх
вини у несвоєчасній виплаті
заборгованості по заробітній платі,
оскільки позивач не приходила в
організацію для отримання
невиплачених сум не може служити
підставою для скасування рішення суду ,
оскільки відповідачем не надано
письмових доказів про виконання вимог
ч.1 ст.. 116 КЗпП України, де вказано, що
про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні власник
або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не є
підставами для скасування рішення
суду.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону і підстав для його скасування
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303-315
ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної
організації Товариства Червоного
Хреста України відхилити.

Рішення Торезького міського суду
Донецької області від 10 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвали суду.

Головуючий:

Судді: