Справа № 458/1106/13
Головуючий у 1 інстанції: Федитник І.Д.
Провадження № 22-ц/783/403/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Тропак О.В., Штефаніци Ю.Г..

при секретарі - Брикайло М.В..

за участ.: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Турківського
районного суду Львівської області від 1
жовтня 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а
н о в и л а :

оскаржуваним рішенням задоволено
позов ПАТ «КБ «Надра». Стягнуто з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ
«КБ «Надра» солідарно заборгованість
по кредитному договору в сумі 34145, 59
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 272925, 70 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3,
просять його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилаються на те, що на
прилюдних торгах була продана
квартира, яку вони придбали за кредитні
кошти Банку у розмірі 26900 доларів США і
ця квартира знаходилась в іпотеці
Банку, однак у зв'язку із важким
матеріальним становищем вони не мали
змоги виконувати належним чином
зобов»язання. Зазначають, що вони на
протязі 2007-2009 р.р. сплатили кошти Банку
у розмірі 8156 доларів США, а так як ними
частина коштів була сплачена і
квартира продана та прилюдних торгах,
то вважали, що кредитні кошти повністю
виплачені банку. Вважають, що рішення
суду про стягнення з них кредитних
коштів є не законним і судом порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання скарги,
ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає скаргу безпідставною і тому її
слід відхилити, а рішення залишити без
змін.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2.
відповідно до кредитного договору від
10.05.2007 р. отримав від позивача кредит у
розмірі 26900 дол. США з терміном
погашення до 08.05.2037 р. із відсотковою
ставкою за користування кредитом 12,99 %
річних.

Відповідно до іпотечного договору від
10.05.2007 р. ОСОБА_2 надав в забезпечення
банку житлову квартиру АДРЕСА_1, яка
була придбана за кредитні кошти.

Відповідно до договорів поруки від
10.05.2007 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зобов'язалися
перед Банком відповідати за
невиконання ОСОБА_2 усіх його
зобов'язань, що виникли з кредитного
договору, укладеного між Банком та
боржником в повному обсязі.

Судом також встановлено, що у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачами
зобов'язання приватним нотаріусом
було вчинено виконавчий напис № 2872 від
10.05.2007 р. про звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1 на суму 140064, 80 грн.

Відповідно до протоколу прилюдних
торгів від 19.09.2011 р. вказана квартира
була продана на прилюдних торгах за
ціною 63062, 10 грн.

27.10.2011 р. постановою старшого
державного виконавця виконавчий
документ було повернуто стягувачу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
просив стягнути заборгованість з
відповідачів, так як коштів з
реалізації предмету іпотеки було
недостатньо для повного погашення
заборгованості по кредитному договору.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 48 Закону України
«Про іпотеку» якщо сума, одержана від
реалізації предмета іпотеки, не
покриває вимоги іпотекодержателя, він
має право отримати решту суми з
іншого майна боржника у порядку,
встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 частково сплачено
кредитні кошти у тому числі й кошти,
отримані від реалізації квартири на
прилюдних торгах у розмірі 16062, 78
доларів США.

Разом з тим, станом на 20.06.2013 р.
заборгованість за кредитним договором
у зв'язку із неналежним виконанням
боржником зобов'язання становить 34145, 59
доларів США, з яких: 19861, 57 дол. США -
заборгованість по кредиту; 10547, 97 дол.
США - заборгованість по відсотках; 1046, 05
дол. США - пеня за порушення строків
сплати кредиту; 2690 дол. США - штраф, що
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с.12).

Відповідно до п. 5.1., 5.2. кредитного
договору у разі прострочення
позичальником строку сплати
мінімально необхідного платежу по
погашенню кредиту, визначених у п. 3.3.3.3.
цього договору, а також у випадку
прострочення строку виконання
зобов»язань позичальника щодо
повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк,
визначений у п. 4.3.5. цього договору,
позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення. У разі порушення
позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9,
4.3.10 цього договору, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 10% від суми кредиту, визначеної
у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.

Оскільки боржником прострочено
строк сплати визначеного кредитним
договором платежу, і коштів з
реалізації предмету іпотеки
недостатньо для повного погашення
заборгованості, то позивач правомірно
звернувся із позовом про стягнення
заборгованості за кредитним
договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення заборгованості
за кредитним договором у зв»язку з
невиконанням відповідачами
зобов»язання.

Твердження апелянтів про те, що рішення
є незаконним, оскільки квартира
продана на прилюдних торгах по
заниженій ціні, що не відповідає
ліквідаційній її вартості, а тому
вважають, що кошти отримані боржником
повернуті Банку повністю, є
безпідставним, так як протокол
проведення прилюдних торгів по
реалізації майна апелянтами у судовому
порядку не оскаржувався.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, судом правильно застосовано
норми матеріального права та не
порушено норми процесуального права, і
тому апеляційну скаргу слід відхилити,
а рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Турківського районного суду
Львівської області від 1 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: