Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2014 року

м. Южне

Южний міський суд Одеської області

в складі : головуючого судді : Котова
В.Г.

при секретарі :
Слісаренко Г.В.

Розглянувши в відкритому
судовому засіданні м. Южне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення порядку
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Южного
міського суду Одеської області з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, мотивуючи свої
вимоги тим, що сторони є власниками
трьохкімнатної квартири розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, яка належить
сторонам на праві приватної, спільної
часткової власності по 1/3 частині
кожному.

Зазначена квартира складається з
трьох ізольованих кімнат загальною
площею 39,2 кв.м: а саме з кімнат площею
18,62 кв.м, 12,32 кв.м, 8,26 кв.м.

31.05.2001 року шлюб між позивачем та
ОСОБА_2 було розірвано та через
неприязні стосунки позивач вимушений
винаймати житло, але на даний час це
занадто дорого в зв'язку з чим позивач
має намір повернутися до вищевказаної
квартири, де він є власником 1/3 частки.
На даний час між сторонами виник спір
стосовно користування квартирою, який
неможливо вирішити в позасудовому
порядку

. Позивач, враховуючи те, що
спільна житлова площа квартири складає
39,2 кв.м (18,62+12,32+8,26), 1/3 частина від якої
складає 13,07 кв.м., вважає, що йому в
користування можливо виділити житлову
кімнату площею 12,32 кв.м., адже такий
порядок користування квартирою не
порушить прав інших співвласників.

Позивач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином, надав до суду заяву, згідно якої
просив розглядати справу за його
відсутності за участю представника.

Представник в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про день та час розгляду
справи була повідомлена належним
чином, надала до суду заяву, згідно якої
просила справу розглянути за її
відсутності за участю представника.

Відповідач ОСОБА_3 судовому засіданні
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі, заперечував проти задоволення
позову, мотивуючи це тим, що на його
думку позивач не буде проживати у
спірній квартирі, адже кімната, на яку
претендує позивач, мала для проживання.
Крім того, ОСОБА_3 пояснив суду, що
позивач після розлучення не проживає у
спірній квартирі та в неї проживають та
нею користуються відповідачі.

Представник ОСОБА_2 судовому засіданні
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі, заперечував проти задоволення
позову, мотивуючи це тим, що дані
правовідносини регулюються Житловим
кодексом України, тому фактично буде
проведена зміна договору найму, яка
передбачає надання згоди інших членів
сім'ї наймача. Крім того, представник
зазначив, що позивач не проживає в
даній квартирі, оскільки створив нову
сім'ю, з якою проживає окремо від
відповідачів, комунальні послуги та
квартплату по квартирі за адресою
АДРЕСА_1, не сплачує на протязі більш
ніж три роки відповідно до вимог ст. 162
ЖК України, фактично користуватися
зазначеною квартирою не має намір,
тобто, встановлення порядку
користування квартирою для позивача не
має ніякого значення. Крім того, зміна
договору найму передбачає окрему
сплату квартплати та комунальних
послуг, які позивач не має можливості
робити, адже позивач є приватним
підприємцем та згідно наданої
позивачем довідки з податкової
інспекції в м. Южному у цивільній
справі № 519/ 816/14-ц, за 2013 рік він мав
чистого прибутку 45,98 гривень, тобто,
позивач не спроможний сплачувати
квартплату та комунальні послуги при
зміні договору найму квартири.

Вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
необхідно задовольнити в повному
обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно Свідоцтва № 161, копія якого
міститься в матеріалах справи, про
право власності на квартиру № 49,
виданого на підставі Рішення
Виконавчого комітету Южненської
міської ради № 436 від 24.12.2001 року,
квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 (1/3),
ОСОБА_1 (1/3), ОСОБА_4 (1/3).

Відповідно до договору дарування
частки квартири від 12.08.2014 року,
відповідач ОСОБА_2 дарувала належну її
1/3 частку вказаної квартири
відповідачу ОСОБА_3, що підтверджується
інформаційною довідкою з Реєстру прав
власності на нерухоме майно №29189190 від
07.11.2014 року, яка міститься в матеріалах
справи.

Відповідач ОСОБА_2 продовжує проживати
та користуватися вказаною квартирою
разом з відповідачем ОСОБА_3, що
підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_3
та представник ОСОБА_2

Рішенням Южного міського суду
Одеської області від 31.05.2001 року, копія
якого міститься в матеріалах справи,
шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було
розірвано, та згідно пояснень позивача,
через неприязні стосунки позивач
вимушений винаймати житло, але в
зв'язку з великою орендною платою,
позивач має намір повернутися до
вищевказаної квартири, де він є
власником 1/3 частки.

Між сторонами згоди про користування
спірною квартирою не досягнуто.

Згідно технічного паспорту, копія
якого міститься в матеріалах справи,
зазначена квартира складається з трьох
ізольованих кімнат загальною площею 39,2
кв.м: а саме з кімнат площею 18,62 кв.м, 12,32
кв.м, 8,26 кв.м. В середньому на кожного
користувача приходиться по 13,07 кв.м.
корисного житла.

Згідно зі ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України
власнику належать права володіння,
користування і розпорядження своїм
майном; власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст.321 Цивільного кодексу України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути позбавлений цього права або
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.383 ЦК України
власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частки спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної власності.

Відповідно до п.14 Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року «Про судову
практику по справах про захист права
приватної власності» (із змінами та
доповненнями), квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири, або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п.6 Пленуму Верховного
Суду України від 04.10.1991року №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» (із змінами і доповненнями),
якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня коридор
тощо) можуть бути залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності.

Суд вважає, що виділення відповідачу
ізольованої кімнати жилою площею 12,32
кв.м., не порушить житлових прав та
інтересів сторін та не призведе до
штучного погіршення житлових умов
відповідачів, оскільки позивач
особисто погоджується із зазначеним
розподілом, та не викличе необхідності
постановки його на облік як такого, що
потребує поліпшення житлових умов.

Крім того, виділення позивачу у
користування ізольованої кімнати
жилою площею 12,32 кв.м., відповідає
вимогам ст.ст. 48, 63 ЖК України, та саме
цей розмір жилої площі кімнати.
знаходиться в межах норми житлової
площі на одну особу, встановлений
законодавством.

Суд критично ставиться до твердження
відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач
не буде проживати у спірній квартирі,
так як кімната, на яку претендує
позивач, мала для проживання, адже
позивач сам запропонував вказаний
порядок користування квартирою.

Також суд критично ставиться до
твердження представника відповідача
ОСОБА_2 про те, що позивач фактично
користуватися зазначеною квартирою не
має намір, адже суд вважає, що подання
позивачем возову свідчить про намір
позивача проживати в цієї квартирі.

Також суд критично ставиться до
твердження представника відповідача
ОСОБА_2 про те, що позивач не спроможний
сплачувати квартплату та комунальні
послуги при зміні договору найму
квартири, адже представником не надано
належних доказів неспроможності
сплати позивачем цих платежів.

Щодо твердження представника
відповідача ОСОБА_2 про те, що дані
правовідносини регулюються Житловим
кодексом України, тому фактично буде
проведена зміна договору найму, яка
передбачає надання згоди інших членів
сім'ї наймача, суд вважає таке
твердження помилковим, адже
користування житловим приміщенням
згідно з договором найму жилого
приміщення здійснюється відповідно до
ст. 61 ЖК України лише в будинках
державного житлового фонду тоді як в
даному випадку йдеться про
правовідносини щодо права власності,
які регулюються в тому числі Цивільним
кодексом України.

Крім того, суд вважає, що відмова у
задоволені позову порушить
конституційні права позивача щодо
володіння, користування і
розпорядження своєю власністю.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення порядку
користування житловим приміщенням
необхідно задовольнити в повному
обсязі та встановити запропонований
позивачем порядок користування
квартирою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК
України, ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 317, 319, 321, 358, 383 ЦК України, п.14
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.1995 року «Про судову практику по
справах про захист права приватної
власності», п.6 Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.1991року №7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», суд -

В
И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням- задовольнити в
повному обсязі.

Встановити порядок користування
житловим приміщенням - квартирою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1,
виділивши у користування ОСОБА_1
житлову кімнату площею 12,32 кв.м., ОСОБА_2,
ОСОБА_3 виділити у користування кімнати
площею 18,62 кв. м. та 8,26 кв.м., всі інші
приміщення (кухню, коридор, ванну та
туалетну кімнату) залишити у спільному
користуванні.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.Г.Котов