Справа № 352/449/14-ц
Провадження № 2/352/478/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Гургули В.Б.

секретаря
Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Підлузької
сільської ради про визнання права
власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернувлась в суд з позовом
до відповідача про визнання права
власності на земельну ділянку. Свої
позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в
2009 році її батько ОСОБА_2 подав до
Підлузької сільської ради заяву про
погодження місця розташування
земельної ділянки. Рішенням сесії
Підлузької сільської ради від 28.05.2009
року №115-15/2009 року, після розгляду його
заяви, було вирішено клопотати перед
районною комісією про погодження місця
розташування земельної ділянки під
будівництво житлового будинку,
господарських будівель та споруд на
масиві «Ксьондзові городи» с. Підлужжя
для громадян, згідно з списком, в тому
числі і ОСОБА_2. В подальшому рішенням
сільської ради від 04.08.2009 року №119-16/2009
було внесено зміни у попереднє рішення
від 28.05.2009 року, яким замість ОСОБА_2
внесено в списки дочку ОСОБА_1.
Відповідно до Проекту детального
планування масиву індивідуальної
забудови с. Підлужжя (урочище
«Ксьондзові городи») Тисменицького
району Івано-Франківської області,
зареєстрованого 15.05.2009 року, їй (ОСОБА_1)
виділено земельну ділянку площею 0,08 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Даний Проект
погоджено управлінням містобудування
і архітектури Тисменицької районної
державної адміністрації, відділом
регіонального розвитку містобудування
і архітектури Тисменицької районної
державної адміністрації, відділом
Держкомзему Тисменицької районної
державної адміністрації та Підлузькою
сільською радою. Згідно з ст.ст. 269, 270
Податкового кодексу України
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі, а об'єктами
оподаткування є земельні ділянки, що
перебувають у власності або
користуванні, та земельні частки (паї),
які перебувають у власності. Так,
керуючись нормами вищезазначених
статей Податкового кодексу України,
вона вже чотири роки, починаючи з 2010
року, сплачую податок за землю (копії
квитанцій додаються). Також, в 2009 році
було сплачено 1 300 грн. (одну тисячу
триста грн.) на газифікацію та технічну
документацію. Починаючи з 2009 року вона
робить спроби виготовити
правоустановчі документи на виділену
мені земельну ділянку. Та на даний час,
тільки отримала дозвіл на складання
проекту щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
площею 0,08 га в урочищі «Ксьондзові
городи» в с. Підлужжя, Тисменицького
району Івано-Франківської області
(рішення сесії Підлузької сільської
ради від 19.03.2010 року). Просить визнати за
нею право власності на земельну
ділянку площею 0,08 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в с.
Підлужжя, (урочище «Ксьондзові городи»)
Тисменицького району
Івано-Франківської області, виділену
їй відповідно до Проекту детального
планування масиву індивідуальної
забудови с. Підлужжя (урочище
«Ксьондзові городи»), від 15.05 2009
року.Позивачка в судове засідання не
з'явилась, просила справу слухати у її
відсутності, позовні вимоги підтримує,
просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, від сільського
голови Підлузької сільської ради
Бурачок Н.М. до суду надійшла заява,
проте що вона не заперечує проти
задоволення позову та просить
розглянути справу у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Статтею 116 Земельного Кодексу України
визначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі, зокрема,
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
передбачено ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст. 122 цього Кодексу. Згідно з ст. 118 ЗК
України, відповідний орган розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка звернулась до Підлузької
сільської ради Тисменицького району з
клопотанням щодо надання дозволу в
одержанні земельної ділянки та
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.
Відповідно до ст.118 ЗК України
Підлузька сільська рада розглянула
клопотання позивачки та рішенням сесії
сільської ради від 19.03.2010 року надала
дозвіл позивачці на складання проекту
щодо відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 0,08 га в
урочищі «Ксьондзові городи» в с.
Підлужжя, Тисменицького району
Івано-Франківської області. Тобто, ще в
2010 році відповідачем було надано
дозвіл на складання проекту
землеустрою. Відповідно до п.7 ст.118 ЗК
України проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. З
матеріалів справи вбачається, що з 2010
року по даний час позивачка не
замовила розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, та не погодила його, тобто, не
вчинила жодних дій спрямованих на
отримання у власність спірної
земельної ділянки.

Згідно з п.9 ст. 118 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність. Відмова органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду.

Таким чином, аналіз наведених норм
законодавства свідчить про те, що право
власності на земельну ділянку в особи
може виникнути лише після прийняття
уповноваженим органом відповідного
рішення, якому має передувати розробка
та погодження проекту відведення
земельної ділянки.

Як вбачається з поданих до суду
матеріалів, рішення щодо передачі чи
відмови у передачі спірної земельної
ділянки у власність позивачці
Підлузька сільська рада не приймала
так, як проект відведення земельної
ділянки відповідно, не розроблявся та
не погоджувався. Тобто, оформлення
документів, що «бюрократично
затягнулось в часі», як вказує
позивачка у позовній заяві, є тільки з
вини самої позивачки. Жодних
неправомірних дій, які би порушили
право позивачки на оформлення права
власності на земельну ділянку зі
сторони відповідача не було зроблено.

Відповідно до п.1 ст. 122 Земельного
кодексу України та ст. 26 ч.1 п.34 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" прийняття рішення про
передачу у власність громадянам
земельних ділянок належить виключно до
компетенції сільських, селищних,
міських рад.

Крім того судом встановлено, що
позивачка по питанню затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надання її у
власність до Підлузької сільської ради
Тисменицького району не зверталась.
Враховуючи подані позивачкою докази та
обставини справи, суд не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог.

Відповідно до правових позицій
Верховного Суду України викладених у
листі Верховного суду України від
29.10.2008 № 19-3767/0/8-08 «При розгляді справ
за позовами до

органів державної влади чи органів
місцевого самоврядування про
визнання неправомірною бездіяльності
щодо нерозгляду заяви про надання
земельної ділянки в оренду, про
передачу земельної ділянки у
власність, суди вправі зобов'язати
відповідний орган розглянути
зазначене питання, а не приймати
рішення про надання в оренду
(передачу у власність), що не належить
до компетенції суду.

За таких обставин з огляду на
відсутність відповідного рішення
органу місцевого самоврядування суд
мігби розглядати по суті лише вимогу
щодо бездіяльності відповідача та за
наявності доказів надходження до
сільської ради заяви позивачки про
надання у власність земельної ділянки
та залишення її без розгляду -
зобов'язати сільську раду розглянути
цю заяву та прийняти відповідне
рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 116,118, 122 ЗК України, ст. 26 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.
10, 11, 60, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Підлузької сільської ради про визнання
права власності на земельну ділянку 0,08
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в с. Підлужжя
(урочище «Кзьондзові городи»)
Тисменицького району
Івано-Франківської області- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Тисменицький районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий

Гургула В.Б.