Справа № 317/1429/13- ц
пр. № 2/317/24/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді -
Мінгазова Р.В. ,

при секретарі -
Балкової Л.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 завернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 з позовом про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, яка була спричинена в результаті
ДТП. В позові зазначив, що 07.11.2012 року
ОСОБА_4 керуючи автомобілем М-2140 д/н
НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі с.
Володимирівське - с. Дніпрельсан, при
повороті ліворуч не впевнився в
безпеці дорожнього руху, скоїв
аварійну обстановку автомобілю Джилі
Н52мн, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1,
який рухався в попутному напрямку, чим
змусив останнього змінити напрямок
руху та гальмувати, щоб уникнути ДТП,
внаслідок чого автомобіль позивача
перевернувся в кювет та був
пошкоджений.

Постановою Запорізького районного
суду Запорізької області від 26.11.2012
року в діях відповідача не виявлено
складу адміністративного
правопорушення, однак вказана
постанова суду першої інстанції була
скасована постановою Апеляційного
суду Запорізької області від 28.02.2013
року, а провадження у справі закрито на
підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із
закінченням строків передбачених ст. 38
КУпАП.

Посилаючись на те, що справа про
притягнення ОСОБА_4 була закрита не по
реабілітуючим обставинам, позивач
вважаючи, що діями останнього йому було
спричинено матеріальну та моральну
шкоду, просив суд стягнути з
відповідача на свою користь
матеріальну шкоду в розмірі 37345,82 грн.
та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали в повному
обсязі, просили його задовольнити з
викладених в ньому підстав, крім
завданої матеріальної та моральної
шкоди також просили суд, стягнути з
відповідача витрати на проведення
експертної оцінки пошкодженого
транспортного засобу, а також витрати
на проведення судової авто технічної
експертизи.

Крім того позивач ОСОБА_1 в
обґрунтування позову в частині
стягнення моральної шкоди повідомив,
що моральна шкода полягає у
відсутності у позивача можливості
користуватись своїм автомобілем, через
його пошкодження.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, проти
задоволення позову заперечував
посилаючись на те, що докази позивача є
недостатні для задовлення позову, а
також вважає, що при розгляді справи
було порушено право відповідача на
захист, яке полягає у тому, що його не
було допитано при розгляді справи, та
його пояснення не були враховані під
час проведення судової авто технічної
експертизи. Також, при проведенні
експертизи не були враховані покази
відповідача, які він надавав під час
досудового розслідування
кримінального провадження №0000084
за кримінальним правопорушенням
передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, та
які на думку відповідача, повинні були
міститись у вказаному кримінальному
провадженні.

Крім того вважає, що в постанові
Апеляційного суду Запорізької області
від 28.02.2013 року, яку було скасовано
постанову Запорізького районного суду
Запорізької області від 26.11.2012 року, не
встановлено наявність в діях ОСОБА_4
ознак адміністративного
правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.11.2012 року з на
автодорозі с. Володимирівське - с.
Дніпрельстан, відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, при цьому у
відношенні відповідача ОСОБА_4, який
керував автомобілем М-2140 д/н НОМЕР_1,
було складено протокол про
адміністративне правопорушення,
відповідно до якого в діях останнього
було виявлено порушення вимог п. 10.1 ПДР
України, що відповідно призвело до
створення аварійної обстановки
автомобілю Джилі Н52мн, д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого
автомобіль позивача, отримав механічні
пошкодження.

Відповідно до постанови Запорізького
районного суду Запорізької області від
26.11.2012 року по справі № 0810/5697/2012 року
провадження у справі про притягнення
ОСОБА_4 до відповідальності за
адміністративне правопорушення по ст.
122 ч. 4 КУпАП було закрито за відсутності
складу адміністративного
правопорушення.

Постановою Апеляційного суду
Запорізької області від 28.02.2013 року
вищевказану постанову суду першої
інстанції від 26.11.2012 року було визнано
незаконною та скасовано, а справу
закрито у зв'язку з закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Згідно до п. 5 висновків судової авто
технічної експертизи №1045/13 від 16.01.2014
року було встановлено, що в діях водія
автомобіля М-2140 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 є
невідповідність вимогам п.п. 9.2, 9.4, 10.1
ПДР України, де невідповідність
вимогам п. 10.1 ПДР України у діях водія
ОСОБА_4 знаходяться в причинному
зв'язку з подією дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим права фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до звіту № 01/04/13 від 22.11.2012
року вартість відновлювального
ремонту з урахуванням фізичного зносу
автомобіля Джилі Н52мн, д/н НОМЕР_2
становить 36815,82 грн.

Також позивачем було сплачено 530 грн. за
послуги по визначенню матеріального
збитку, що стверджується товарним
чеком від 28.03.2013 року, та 675,36 грн. витрат
на проведення судової авто технічної
експертизи, що підтверджується
довідкою НДЕКЦ при ГУМВС України (а.с. 79)

А тому, позов в частині стягнення з
відповідача 36815,82 грн. спричиненої
матеріальної шкоди, 530 грн. витрат на
послуги по оцінки спричиненої
матеріальної шкоди та 675,36 грн. витрат
на проведення судової авто технічної
експертизи підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача про, те що
ОСОБА_4 не було допитано під час
розгляду справи та його доводи не були
враховані при проведенні експертизи,
оскільки відповідно до ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом, при цьому
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості,
відповідач, не дивлячись на те, що
заздалегідь повідомлявся про час та
місце розгляду справи, жодного разу не
з'явився у судове засідання, та не надав
жодного доказу на підтвердження своїх
заперечень.

Також суд не бере до уваги доводи
представника відповідача про те,
покази відповідача, повинні були
міститись у кримінальному провадженні
№0000084 за кримінальним
правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 286
КК України, яке відповідно також
надавалось на експертизу, оскільки
відповідач та його представник мали
реальну можливість знайомитись з
матеріалами справи, та заявляти
відповідні клопотання.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, в
супереч вказаної норми представником
відповідача не надано жодного доказу,
якій би спростовував доводи позивача.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в
розмірі 5000 грн., суд прийшов до
наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленум
Верховного Суду України, що містяться у
постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Позивач вказав, що дії відповідачів
стали наслідком неможливості
користування транспортним засобом, що
потягло за собою певні моральні
страждання.

На підставі вищезазначеного, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача, про стягнення коштів на
відшкодування моральної шкоди не
обґрунтовані і задоволенню не
підлягають.

Вирішуючи спір, суд, відповідно до ст. 88
ЦПК України, присуджує з відповідача на
користь позивача суму сплаченого
судового збору у розмірі 423,46 грн., що
підтверджується квитанцією №8215.233.1
від 11.04.2013 р.

З врахуванням вищенаведеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України,
ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про стягнення
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
матеріальну шкоду в розмірі 37 354,82 грн.,
судовий збір в розмірі 423,46 грн., а також
витрати на проведення судової авто
технічної експертизи в розмірі 675,36 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Р.В. Мінгазов