Справа № 587/2927/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Куца В.І., при секретарі Домненко Н.І., з участю: представника позивачки ОСОБА_1, відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про боргове зобов*язання від 19 лютого 2013 року,

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в її інтересах до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про боргове зобов*язання від 19 лютого 2013 року з тих підстав, що в той день її чоловік ОСОБА_3 склав розписку про його боргове зобов*язання, перед ОСОБА_2 на суму 2 500 доларів США. Даний договір був укладений між сторонами без її згоди, не є дрібним побутовим і кошти по ньому ніяким чином не були використані в інтересах сім*ї, тому вважав, його незаконним і просив визнати його недійсним.

Позивачка ОСОБА_4 повторно в судове засідання не з*явилась, хоч про час судового розгляду справи була належним чином повідомлена.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі і пояснив, що за пропуском строку позовної давності у відповідачів не було підстав проводити розподіл грошей, отриманих від продажу належавшої ОСОБА_3 квартири.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала повністю і пояснила, що під час шлюбу та спільного життя з ОСОБА_3 вони придбали квартиру АДРЕСА_1. За пропозицією відповідача та домовленістю між ними вона подала письмову заяву про свою згоду на продаж квартири як колишня його дружина приватному нотаріусу, а відповідач зобов*язався віддати їй 5 000 доларів США від продажу їх квартири. Їз них 2 500 доларів США він повернув їй в день складання розписки, а на іншу суму 2 500 доларів США написав розписку, де зобов*язався віддати їх їй до 1 вересня 2014 року. Тоді вона не позичала відповідачу ніяких грошових сум. Вона склала розписку про отримання від відповідача 2 500 доларів США. Але спочатку ОСОБА_3 написав розписку про зобов*язання віддати їй 5 000 доларів США, але у зв*язку з передачею їй 2 500 доларів США він 5 000 виправив на 2 500 доларів США. Вважала, що борг відповідача витікає з поділу спільного майна бувшого подружжя і інтереси позивачки як його теперішньої дружини не були порушені, тому позов не визнала повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав повністю і пояснив, що на його прохання 19 лютого 2013 року бувша його дружина написала заяву приватному нотаріусу про її згоду на продаж двохкімнатної квартири в АДРЕСА_1. Дана квартира була придбана ним за його особисті кошти в 2001 році, хоч і не заперечував, що вона була придбана під час шлюбу і спільного життя з відповідачкою, тому між ними не було ніякої домовленості про розподіл грошей від її реалізації і він не передавав їй ніяких грошових коштів від її продажу. В той же день 19 лютого 2013 року на його прохання ОСОБА_2 позичила йому 2 500 доларів США на придбання автомобіля і він написав їй про це письмову розписку. Автомобіль він не купив і повернув їй 2 500 доларів США, про що вона також написала розписку. На складання боргового зобов*язання він не питав згоди дружини і дані кошти не були витрачені в інтересах сім*ї.

Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідачів і дослідивши матеріали справи суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованістю.

Під час шлюбу та спільного життя і за спільні кошти 25 травня 2001 року відповідачі купили двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 право власності на яку було оформлено на ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про розірвання шлюбу, паспорту відповідачки та договору купівлі-продажу квартири від 11 березня 2013 року і фактично визнав в судовому засіданні відповідач ( а.с.13, 14-16).

19 лютого 2013 року на прохання відповідача ОСОБА_2 подала письмову заяву приватному нотаріусу про її згоду як бувшої дружини на продаж даної квартири.

В той же день ОСОБА_3 склав розписку, згідно якої він зобов*язався віддати ОСОБА_2 2 500 доларів США до 1 вересня 2014 року, в якій спочатку вказав суму повернення 5 000 , а потім виправив на 2 500 доларів США, що підтверджується її копією ( а.с.12).

В той же день 19 лютого 2013 року ОСОБА_2 склала розписку про отримання від відповідача 2 500 доларів США, що підтверджується її копією. 11 березня 2013 року ОСОБА_3 продав вказану вище квартиру за 138 000 гривень, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири.

Дані обставини свідчать про те, що між відповідачами була усна домовленість про поділ грошових коштів від продажу квартири, яка була їх спільною сумісною власністю як майно подружжя, і від її реалізації відповідач 19 лютого 2013 року передав ОСОБА_2 2 500 доларів США, а іншу частину в сумі 2 500 доларів США зобов*язався передати до 1 вересня 2014 року. Відповідач склав дану розписку під час шлюбу з позивачкою, але цей борг відповідача витікає з поділу спільного сумісного майна бувшого подружжя, позивачка не була співвласником проданої відповідачем квартири, від її реалізації він отримав грошові кошти в сумі 138 000 гривень, тому права позивачки не були порушені і у неї відсутні правові підстави для визнання недійсним договору про боргове зобов*язання ОСОБА_3 перед відповідачкою на суму 2 500 доларів США від 19 лютого 2013 року, в зв*язку з чим їй необхідно відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованістю.

Вимоги ст.. 65 СК України стосуються прав подружжя на розпорядження майном, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому посилання представника позивачки на неї є безпідставним.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, 203, 215 ЦК України та ст.. 65 СК України,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про боргове зобов*язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 на суму 2 500 доларів США від 19 лютого 2013 року за його необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-и днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя В.І.Куц