Справа № 2-1454/11 Провадження № 22-ц/795/572/2014
Головуючий у I інстанції -Циганко М.О.
Доповідач - Мамонова О. Є.Категорія -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі :

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С.,
Позігун М.І.,

при секретарі: Остапенко Г.С.

з участю: представника
заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції Оніщенко Д.О. на ухвалу
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 28 січня 2014
року у справі за поданням державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Оніщенко Д.О. про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі державний
виконавець Оніщенко Д.О. просить
скасувати ухвалу Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 28 січня 2014 року, якою
відмовлено у задоволенні подання
державного виконавця про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України, та
ухвалити нове судове рішення, яким
подання задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що оскаржувана ухвала є
незаконною, необґрунтованою через
невірне застосування норма
матеріального та процесуального права,
а також норм Закону України „Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України". Апелянт
зазначає, що судом не взято до уваги ту
обставину, що невжиття заходів щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон ОСОБА_3 може утруднити чи
зробити неможливим належне виконання
рішень суду. Апелянт вказує, що боржник
від виконання зобов'язань ухиляється,
борг на користь стягувачів не сплачує.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника заінтересованої особи
ПАТ «Банк «Демарк», яка підтримала
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а ухвала
суду залишенню без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем не було надано
доказів, які свідчили б про те, що
боржник свідомо ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судом, а його доводи викладені в
поданні про те, що несплата боргу є
ухиленням від виконання зобов'язань не
ґрунтуються на вимогах закону і є лише
його припущенням.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам чинного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у відділі ДВС Прилуцького
МУЮ знаходиться зведене виконавче
провадження № 41512081 від 28.03.2012 року, з
виконання: виконавчих листів виданих
Прилуцьким міськрайонним судом: № 2-1079
від 26.08.2011 року; № 2-1272 від 04.10.2011 року; №
2-1272 від 04.10.2011 року; № 2-1454 від 01.11.2011
року; № 2-1454 від 01.11.2011; № 2-1272 від 08.11.2011
року; № 2-1079 від 25.11.2011 року та судового
наказу № 2-н-301 від 05.05.2011 року, про
стягнення з ОСОБА_3 боргу на загальну
суму 136126,91 грн. (а.с. 82-99).

Постанови про відкриття виконавчих
проваджень за зазначеними виконавчими
листами та судовим наказом були
винесені державним виконавцем
вказаного відділу ДВС відповідно 31.03.2012
року, 23.07.2012 року, 23.05.2012 року, 17.05.2012 року,
18.01.2012 року, 31.03.2012 року та 06.12.2011 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - ухилення громадянина
України від виконання ним зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобовязань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної
особи за межі України до виконання
зобовязання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних
правових приписів, обов'язковою
законною підставою для обмеження
громадянина України у його праві
виїзду за межі України може бути лише
ухилення боржника від виконання ним
своїх зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи).

Крім того, доказуванню підлягають не
тільки факти ухилення боржника від
виконання рішення суду, а й вжиття
державним виконавцем заходів
примусового виконання рішення суду
відповідно до ст. 32 Закону України „Про
виконавче провадження".

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що поза увагою суду залишилась
обставина ухилення боржника від
виконання своїх боргових зобов'язань
перед банком є необґрунтованими,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Проте, матеріали справи не містять в
собі доказів ухилення боржника від
виконання своїх боргових зобов'язань, а
саме доказів вручення боржнику копій
всіх постанов про відкриття
виконавчого провадження, направлення
боржнику викликів про явку до відділу
ДВС з метою добровільного погашення
заборгованості, доказів належного
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження, відомостей
щодо наявності чи відсутності у
боржника рухомого або нерухомого
майна, за рахунок якого можливе
погашення заборгованості.

Відтак, висновок суду першої інстанції
про передчасність заявленого подання є
вірним, а тому відповідно до ч. 1 ст. 312
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає ухвалу
суду без змін як законну і
обгрунтовану.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Оніщенко Д.О. - відхилити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 28 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала не підлягає оскарженню в
касаційному порядку.

Головуючий:Судді: