Справа № 4с-116/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховська М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва в особі державного виконавця Мельниченко В.С., стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,-

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва у виконавчому провадженні № 41918175 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо проведених виконавчих дій, неповідомлення боржника про результати проведеної оцінки, не виділення частки боржника у спільному майні, відмові у розгляді заяви божника про проведення рецензування звіту про оцінку майна неправомірними та зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва провести виконавчі дії згідно чинного законодавства.

Скаргу мотивував тим, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва від 08.02.2014 року було відкрито виконавче провадження №41918175 щодо звернення стягнення на майно (квартиру), що знаходиться у спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Стверджує, що про те, що проводяться виконавчі дії з реалізації майна, боржник дізнався випадково від сусідів. 16.06.2014 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження і цього ж дня подав письмове заперечення державному виконавцю, а також звернувся із заявою про те, що не згоден з проведеною оцінкою та просив призначити рецензування. Однак державний виконавець відмовився розглядати цю заяву, письмової відповіді не надав, ніяких процесуальних документів не виніс.

Більше того, у державному Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень немає ніяких процесуальних документів, окрім постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, вважає, що державний виконавець обмежив доступ боржника до виконавчого провадження через реєстр.

Крім того, вважає, що, оскільки згідно з матеріалами виконавчого провадження сума боргу складає 271 831,48 грн., а оціночна вартість ? частини квартири, яка належить боржнику, - 307157,00 грн., то цього цілком достатньо для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Однак посилається, що, на його думку, державним виконавцем порушено вимоги ч. 6 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження», якою передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Суб'єкт оскарження в судовому засіданні заперечував проти викладених заявником обґрунтувань, посилався на те, що всі виконавчі дії були вчинені відповідно до вимог чинного законодавства та безпосередньо ЗУ «Про виконавче провадження», а тому просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні також вважала вчинені державним виконавцем дії правомірними, а скаргу необґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого судами в порядку цивільного судочинства, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Так, згідно з ч.1, 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 08.02.2014 року державним виконавцем Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Мельниченко В.С. було відкрито виконавче провадження №41917932 на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28.11.2013 року по зверненню стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2001 року, на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості у розмірі 271 831,48 грн.

Відповідно до п. 1.1. Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 43/5 від 20.05.2003 року, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

Пунктами 2.2., 2.3. Положення передбачено, що дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВЄ, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру. Унесення до Єдиного реєстру даних про виконавчий документ здійснюється у відповідному органі ДВЄ протягом двох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця.

Згідно з п. п. 3.1., З.2., 3.3. Положення до Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВЄ. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Пунктом 3.6. Положення встановлено, що постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Відповідно до п. 5.2. Положення, з метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі Інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

З наданої копії витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що постанова державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження були своєчасно виготовлені за допомогою реєстру, до якого учасники виконавчого провадження мають можливість доступу, що в судовому засідання підтвердила також представник стягувача.

Щодо надсилання документів виконавчого провадження та повідомлення боржника, то у відповідності до ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так, державним виконавцем надані копії реєстрів на відправлення поштової кореспонденції про направлення боржнику документів виконавчого провадження, що свідчить про виконання ним вимог закону, зокрема щодо повідомлення 08.05.2014 року боржника про результат оцінки майна.

Згідно з правилами ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден, а також у разі, якщо визначити вартість майна і окремих предметів складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно ч.3 статті 58 згаданого Закону державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Частиною 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

З наданих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за заявою боржника про проведення рецензування постановою від 26.06.2014 року був призначений експерт для проведення рецензування висновку з незалежної оцінки майна від 07.05.2014 року.

22.07.2014 року була складена рецензія на звіт з незалежної оцінки майна, повідомлення про що 24.07.2014 року також було направлено боржнику.

Послання представника заявника на не отримання останнім поштової кореспонденції свідчить лише про зловживання боржником правом та нехтування ним своїх обов'язків.

У разі звернення стягнення на майно, яке перебуває у спільній власності, постає потреба визначення частки у ній боржника питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, відповідно до ст.379 ЦПК України вирішується судом за поданням державного виконавця.

Таким чином, посилання заявника на не виділення частки боржника у спільному майні, спростовується тим, що майно, на яке звернуто стягнення, перебуває у спільній частковій власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2001 року з визначенням рівних часток власників - боржників, якими за виконавчими провадженнями №41917932 та №41912140 відповідно є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому потреби та необхідності в повторному виділу частки боржників немає.

З огляду на вищевикладене та сукупність досліджених судом доказів, суд приходиться до висновку, що викладені заявником доводи є необґрунтованими та надуманими, а скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 209-210, 379, 383-388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва в особі державного виконавця Мельниченко В.С., стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь при розгляді справи, але не були присутні при оголошенні можуть оскаржити ухвалу до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: