АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22-ц/796/4315/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Горкава В.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Семенюк Т.А.

- МузичкоС.Г.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 04.02.2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 04.02.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
зареєстрований 07.06.2001 року у
Центральному відділі реєстрації
шлюбів міста Києва, актовий запис №795
розірвано.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 04.02.2014 року змінити,
зазначивши в описовій частині рішення,
що «майнові інтереси в рамках цього
позову не обговорювалися», а також
внести зміни в резолютивну частину
рішення, зазначивши, що «малолітня
дитина ОСОБА_5, за рішенням суду
проживає чотири дні (неділя, понеділок,
вівторок, середа) з татом та три дні
(четвер, п'ятниця та субота) з матір'ю»,
«прізвище після розірвання шлюбу
позивачка змінює на дошлюбне».

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
судом 1-ї інстанції в мотивувальній
частині рішення безпідставно
встановлено, що «сторони домовилися
про те, що їхня спільна дитина
залишиться проживати разом з матір'ю»,
оскільки відповідач неодноразово в
судових засідання вказував на те, що
має намір звернутися до Опікунської
ради з клопотанням про визначення
місця проживання дитини, а тому ніякої
домовленості між сторонами досягнуто
не було. Крім того, в оскаржуваному
рішенні судом 1-ї інстанції не
зазначено, що позивач після розірвання
шлюбу змінює прізвище на дошлюбне та не
вказано, що майнові інтереси в рамках
цього позову сторонами не
обговорювалися.

В судовому засіданні ОСОБА_4 проти
доводів апеляційної скарги
заперечувала.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
про день та час слухання справи судом
повідомлений у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомив, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення позивача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2001 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено
шлюб, який зареєстрований Центральним
відділом реєстрації шлюбів міста
Києва, актовий запис №795.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки шлюбні відносини між
сторонами не склалися, то 07 жовтня 2014
року ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги та
розриваючи шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
зареєстрований 07 червня 2001 року
Центральним відділом реєстрації
шлюбів міста Києва суду, актовий запис
№795, суд 1-ї інстанції виходив з того, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу є неможливим, а тому
шлюб підлягає розірванню.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Частиною 1 статті 24 СК України
встановлено, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

В силу ст.56 СК України кожен з подружжя
має право на припинення шлюбних
відносин.

Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у
п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року шлюб
може бути розірвано в судовому порядку
лише за умови, якщо встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам одного з них чи інтересам їх
дітей.

Судом достовірно встановлено, що між
сторонами втрачене взаєморозуміння та
почуття любові, примирення подружжя та
збереження сім'ї неможливе, а тому
колегія суддів вважає, що суд 1-ї
інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що подальше спільне
життя подружжя неможливе та наявні
правові підстави для розірвання шлюбу.

Разом з тим, зробивши в мотивувальній
частині рішення висновок, що сторони
домовилися про те, що їхня спільна
дитина залишиться проживати разом з
матір'ю, суд 1-ї інстанції в порушенні
вимог ст.11 ЦПК України вийшов за межі
позовних вимог, так предметом спору по
даній справі є розірвання шлюбу між
сторонами, а не спір щодо місця
проживання їхньої спільної дитини, а
тому колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги в цій частині
обґрунтованими та приходить до
висновку про виключення з
мотивувальної частини рішення
посилання на те, що «сторони домовилися
про те, що їхня спільна дитина
залишиться проживати разом з матір'ю».

Доводи апеляційної скарги про
відсутність в рішенні суду висновку, що
позивач після розірвання шлюбу змінює
прізвище на дошлюбне та що майнові
інтереси в рамках цього позову
сторонами не обговорювалися, колегія
суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_4 звернулася до Печерського
районного суду міста Києва з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Будь-яких
позовних вимог щодо зміни прізвища на
дошлюбне та щодо вирішення майнових
інтересів подружжя позивачем не
заявлялося

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що вимоги відповідача про зазначення у
рішенні суду висновку, що «позивач
після розірвання шлюбу змінює прізвище
на дошлюбне» та того, що «майнові
інтереси в рамках цього позову
сторонами не обговорювалися» є
безпідставним, так як виходять за межі
позовних вимог.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, то колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 04.02.2014 року в частині
посилання в мотивувальній частині
рішення на те, що «сторони домовилися,
що їхня спільна дитина залишиться
проживати разом з матір'ю» необхідно
змінити, виключивши з мотивувальної
частини рішення посилання на те, що
«сторони домовилися, що їхня спільна
дитина залишиться проживати разом з
матір'ю».

В іншій частині рішення Печерського
районного суду міста Києва від 04.02.2014
року є законним та обґрунтованим,
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального
права, а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3
в даній частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 04.02.2014 року змінити,
виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на те, що «сторони
домовилися про те, що їхня спільна
дитина залишиться проживати разом з
матір'ю».

В іншій частині рішення Печерського
районного суду міста Києва від 04.02.2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: