Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/794/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Іванова Н.Ю.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого - Черненко В.В.

Суддів -
Франко В.А.,Потапенко В.І.

За участю
секретаря - Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 27.01.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Кіровоградського міського
нотаріального округу, ОСОБА_5 про
визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на ? частини
квартири в порядку спадкування за
заповітом, визнання частково недійсним
договору купівлі продажу та
витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Кіровоградського міського
нотаріального округу, ОСОБА_5 про
визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на ? частини
квартири в порядку спадкування за
заповітом, визнання частково недійсним
договору купівлі продажу та
витребування ? частини майна з чужого
незаконного володіння.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла - ОСОБА_6, яка приходилась їй
тіткою. Після смерті відкрилась
спадщина яка складалась із квартири
АДРЕСА_1. Позивач зазначив, що за життя,
ОСОБА_6 склала. заповіт яким визначила ,
що належна їй на праві приватної
власності квартира АДРЕСА_1,
заповідається в рівних частках( по ?)
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначив, що ОСОБА_7, 24.05.2012 р. до
приватного нотаріуса Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
подана заява про прийняття спадщини за
законом та за заповітом, після смерті
його матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 На підставі поданої заяви,
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
заведено спадкову справу за № 5/2012. В
подальшому, відповідно до заяви про
видачу свідоцтва, поданої ОСОБА_7 13.06.2012
р., приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, йому
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на ? частину квартири та
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частину вказаної квартири.

Позивач зазначив , що прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_6 в порядку,
встановленому ст. 1269 ЦК України, про що
свідчить подана заява про прийняття
спадщини від 02.07. 2013 р. до нотаріальної
контори на підставі рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 30.04.2013 р., яким було
визначено позивачу додатковий строк
терміном два місяці з моменту набрання
судовим рішенням законної сили для
прийняття спадщини. Приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на ?
частину спірної квартири з тих
підстав, що ОСОБА_7 13.06.2012 р. видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ? частину квартири та
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частину вказаної квартири.

Позивач зазначив, враховуючи те , що
ОСОБА_6 на випадок своєї смерті склала
заповіт, то спадкування повинно було
відбуватися за заповітом.

Позивач зазначив, що відповідно
довідки обласного комунального
підприємства «Кіровоградське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» № 98476 від 12.08.2013 р. на
даний час право власності на вказану
квартиру зареєстровано на ОСОБА_4, на
підставі договору купівлі-продажу від
21.06.2012 р. за № 842, посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 Вказаний
договір купівлі-продажу спірної
квартири укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 потрібно
визнати частково недійсним, з тих
підстав , що продавець при його
вчиненні порушив права позивача на ?
частину квартири АДРЕСА_1. Оскільки
спірне майно вибуло з володіння
позивача поза його волею то
відповідно підлягає витребуванню з
чужого незаконного володіння, ?
частина квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на статті
16,203,215,216,387,388,392,396,1216,1217,1220,1222,1268,1297,1301 ЦК
України позивач просив визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину після смерті ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на ? частини
квартири АДРЕСА_1, видане 13.06.2012
року,приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_8.

Визнати за позивачем право власності
на ? частину квартириАДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати частково недійсним договір
купівлі продажу квартири АДРЕСА_1
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, від
21.06.2012 року за №842, посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_5

Витребувати на користь позивача з
чужого незаконного володіння ? частини
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 27.01.2014 року, у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_6 (а.с. 10).

Після її смерті відкрилась спадщина на
квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 за
заповітом є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 11).

24.05.2012 р. до приватного нотаріусу
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою
про прийняття спадщини, після смерті
ОСОБА_6, звернувся ОСОБА_7.

13.06.2012 р., приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_7
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на ? частину квартири
АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на
спадщину за законом на ? частину
вказаної квартири (а.с. 76, 78).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 21.06.2012 р., посвідченого приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр №
667, ОСОБА_7 продав ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 63-66).

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась у
суд з позовом до ОСОБА_7 про визначення
додаткового строку для подання заяви
на прийняття спадщини.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 30.04.2013 р. позов ОСОБА_2
до ОСОБА_7 про визначення додаткового
строку для подання заяви на прийняття
спадщини задоволено. Визначено ОСОБА_2
додатковий строк терміном два місяці з
моменту набрання судовим рішенням
законної сили, для подання нею заяви до
нотаріальної контори на прийняття
спадщини, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-9).

Відповідно відповіді приватного
нотаріуса Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 № 118/02-14
від 10.07.2013 р., на заяву ОСОБА_2, їй
роз'яснено право звернутися до суду в
порядку ст. 1280 ЦК України про
перерозподіл спадщини в зв'язку з тим,
що свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ? частину , та свідоцтво
про право на спадщину за законом на ?
частину видано ОСОБА_7 (а.с. 13).

Суд першої інстанції зазначив, що
відповідно Цивільного кодексу України
особа, яка вважає, що її речові права
порушені, має право звернутися до суду
як з позовом про визнання відповідної
угоди недійсною (ст.ст. 215-235), так і з
позовом про витребування майна з
чужого незаконного володіння (ст.ст. 330,
388).

Позивач, як спадкоємець ОСОБА_6,
вважаючи, що її речові права порушені,
відповідно до ст.215 ЦК України
звернулася до суду з позовом про
визнати недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
21.06.2012 р., укладеного між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, та витребування від
добросовісного набувача ОСОБА_4
вказаної квартири.

Тобто, ОСОБА_2 звернулася з позовом про
визнання договору купівлі продажу
квартири недійсним з підстав
невідповідності договору вимогам
закону.

Суд першої інстанції посилаючись на
статтю 215 ЦК України зазначив,що в
момент продажу в установленому законом
порядку квартири у 2012 році її
власником на законних підставах був
ОСОБА_7 і мав законне право
розпоряджатись майном на власний
розсуд. Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда про визначення
додаткового строку ОСОБА_2 для подання
заяви на прийняття спадщини, яке давало
право позивачу на частину майна
відповідно до заповіту , винесено лише
30.04.2013 р.

Суд першої інстанції дійшов висновку ,
приймаючи до уваги встановлені
обставини , що позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню у
зв'язку з відсутністю правових підстав.

Суд першої інстанції зазначив, що права
особи, яка вважає себе власником майна,
не підлягають захистові шляхом
задоволення позову до добросовісного
набувача з використанням правового
механізму, встановленого ст.ст. 215, 216 ЦК
України. Такий захист можливий лише
шляхом задоволення віндикаційного
позову, якщо є підстави, передбачені ст.
388 ЦК України, які дають право
витребувати майно у добросовісного
набувача.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно: 1)
було загублене власником або собою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України
добросовісність набувача презюмується
(п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними»).

Суд першої інстанції зазначив, що судом
не встановлено факт того , що ОСОБА_4
під час укладання договору купівлі
продажу квартири, знав чи міг знати про
наявність перешкод для вчинення
такого правочину. Рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда яким
визначено додатковий строк позивачу
для подання заяви на прийняття
спадщини не є підставою для
витребування спірної квартири.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що оспорений договір купівлі-продажу є
чинним, оскільки ОСОБА_4 є
добросовісним набувачем, відповідно
підстави для задоволення позовних
вимог в частині витребування частини
квартири володіння відповідача
ОСОБА_4 - відсутні.

Суд першої інстанції зазначив , що
відповідно висновків ВССУ № 6-10098св13
від 22.05.2013 р. при розгляді справи для
суду важлива підстава позову, тобто
обґрунтування позовних вимог, яку
зазначає позивач, а не норма права на
яку він посилається, якщо вона не
відповідає обставинам справи. Відтак,
суд повинен вирішити спір по суті
відповідно до позовних вимог та норм
права, якими ці вимоги регулюються.
Зазначене не є виходом за межі позовних
вимог.

Із обґрунтування позовних вимог
вбачається, що фактично позивач
звернулася до суду про перерозподіл
спадкового майна.

Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України якщо
після спливу строку для прийняття
спадщини і після розподілу її між
спадкоємцями спадщину прийняли інші
спадкоємці (частини друга і третя
статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає
перерозподілу між ними.

У разі ж продажу (відчуження іншим
способом) спадкового майна особою, на
користь якої було видано свідоцтво про
право на спадщину, як спосіб захисту
інтересів спадкоємців судом може бути
застосовано передання їм частки в
натурі шляхом перерозподілу майна, що
збереглося, або сплати грошової
компенсації.

Згідно з положенням ст. 1280 ЦК України
перерозподілу підлягає лише спадкове
майно.

Таким чином, за змістом ст. 1280 ЦК
України спадкоємці, які прийняли
спадщину з пропуском встановленого о
законом строку, мають право вимагати
передання їм у натурі майна, яке
збереглося, а за неможливості, тобто у
разі його втрати, пошкодження або
відчуження - сплати грошової
компенсації.

Суд першої інстанції дійшов висновку ,
враховуючи вище викладене, що позивач
мав право вимагати від ОСОБА_7
отримання грошової компенсації за ?
частку спірної квартири відповідно до
статті 1280 ЦК України , однак, такої
вимоги позивач не заявляв , відповідно
суд не може вийти за межі позовних
вимог.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначається, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають дійсним обставинам
справи , а рішення суду ухвалено з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права. Зокрема
зазначається , що суд не звернув увагу
на ті обставини, що у позивача були всі
підстави ставити питання про визнання
за ним право власності на спадкове
майно в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_6 померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме на ? частини
спірної квартири при цьому
посилається на статті 1220,1222,1223, ч.5
статті 1268, ч.1 статті 1297, статті 1301, 1216,1217
ЦК України. Також посилаючись на
статтю 215 ЦК України зазначено, що
договір купівлі продажу спірної
квартири укладений між ОСОБА_10 та
ОСОБА_4 необхідно визнати недійсним , з
тих підстав, що продавець при його
укладенні порушив права позивача на ?
частини спірної квартири.

Також зазначається, що суд першої
інстанції дійшов неправильного
висновку відмовляючи у задоволені
позовних вимог про витребуванні
майна з чужого незаконного володіння.

Колегія суддів перевіривши доводи
апеляційної скарги , дійшла висновку,
що суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
з чим погодилась і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина на
підставі заповіту. В заповіті померла
заповідала свою квартиру АДРЕСА_1 у
рівних частках ОСОБА_2. та ОСОБА_7

Відповідно до статті 1269 - 1270 ЦК України,
24.05.2012 року ОСОБА_7 подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини в якій зазначив, що
спадщину він приймає , крім нього є ще
інший спадкоємець за заповітом ,
ОСОБА_2, 1972 року народження , інших
спадкоємців передбачених ст.. 1241 ЦК
України немає.

13.06.2012 року ОСОБА_7 подав до
нотаріальної контори заяву про видачу
свідоцтва про право на спадщину і
13.06.2012 року йому видане свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на ?
частину квартири. З матеріалів справи
вбачається, що відповідно до заповіту
позивач зазначений спадкоємцем тільки
на ? частини квартири, а на іншу ?
частину спадкоємцем за заповітом
зазначена позивач. Оскільки позивач
у строк, визначений статтею 1270 ЦК
України спадщину не прийняла, то
зазначена частина успадковується на
загальних підставах , тобто свідоцтво
про право на спадщину видається за
законом. Так як , а ОСОБА_7 був
спадкоємцем першої черги, відповідно
до статті 1245 ЦК України, йому видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частину спірної квартири.

Встановлене свідчить , що оскільки
позивач не прийняв спадщину
відповідно до діючого законодавства,
то у нотаріуса були всі правові
підстави видати ОСОБА_7 свідоцтво про
право на спадщину за законом на ?
частину спірної квартири, відповідно
ОСОБА_7 мав право розпорядитись
майном отриманим в спадщину на
законних підставах, оскільки перешкод
для цього на той час не було.

Відповідно до статті 1280 ЦК України
якщо після спливу строку для прийняття
спадщини і після розподілу її між
спадкоємцями спадщину прийняли інші
спадкоємці(частина 2, 3 статті 1272 цього
Кодексу) вона підлягає перерозподілу
між ними.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач в позовних вимогах не ставить
питання про перерозподіл спадкового
майна, а вибрав інший спосіб захисту,
зокрема просив визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину видане ОСОБА_7, після смерті
матері. З матеріалів справи не
вбачається, що такі доводи позивача
підтвердженні належними доказами
виходячи із вимог діючого
законодавства. Крім того позивач
просив визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину видане
ОСОБА_7 однак при цьому не зазначає, яке
саме свідоцтво позивач вимагає
визнати недійсним - про право на
спадщину за заповітом чи за законом,
оскільки видавалось два свідоцтва і
правові підстави для цього були різні.

Встановлені обставини свідчать проте ,
що відповідач по справі ОСОБА_7,
отримав спадщину і розпорядився нею на
власний розсуд відповідно до діючого
законодавства. Докази які б
спростовували зазначене в матеріалах
справи відсутні.

Не знайшли свого підтвердження
викладенні в апеляційній скарзі
доводи на підтвердження того, що
договір купівлі продажу спірної
квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_4
укладений з порушенням вимог ст.. 215 ЦК
України.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції розглянув справу в
межах доводів позовної заяви , та
наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 27.01.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді