Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/1358/14 Головуючий у 1
інстанції: Новікова Н.В.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 18» березня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 28 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Токмацької
міської ради Запорізької області,
треті особи: ОСОБА_4, відділ
Держземагентства у Токмацькому районі
Запорізької області, про визнання
частково недійсним рішення
Виконавчого комітету Токмацької
міської ради Запорізької області, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом до Виконавчого
комітету Токмацької міської ради
Запорізької області, треті особи:
ОСОБА_4, відділ Держземагентства у
Токмацькому районі Запорізької
області.

В обгрунтування позову зазначив, що на
підставі договору купівлі-продажу від
17 липня 1984 року є власником 22/50 частин
житлового будинку №26, розташованого на
земельній ділянці площею 1833,3 кв.м. по
АДРЕСА_1

Співвласником зазначеного жилого
будинку є ОСОБА_4 якій належить 14/25
частин будинку на підставі договору
міни, укладеного 22 березня 2001 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Відповідно до п. 1 підпункту 1.33 рішення
Виконавчого комітету Токмацької
міської ради Запорізької області від 21
лютого 2001 року № 48 «Про встановлення
розмірів земельних ділянок громадянам
м. Токмак», йому та ОСОБА_10 встановлено
розмір земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1 - 1864,00 кв.м.

Вважає, що вказане рішення Виконавчого
комітету Токмацької міської ради
Запорізької області прийняте з грубим
порушенням норм діючого законодавства
та процедури його прийняття.

Площа земельної ділянки, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, та фактично
розділеної між ним та ОСОБА_10 парканом
на окремі земельні ділянки, становила
2733,30 кв.м..

Заяв стосовно передачі йому у
власність або у користування земельної
ділянки, на якій розташований вказаний
будинок, він та колишній співвласник
жилого будинку ОСОБА_10 не подавали, до
Токмацької міської ради з цього
приводу не зверталися. Дій по
виготовленню (наданню) матеріалів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки, земельно-кадастрової
документації, надання даних з бюро
технічної інвентаризації він не
вчиняв.

Крім того, оскаржуваним рішенням було
виділено 1864 кв.м., тобто в більшому
розмірі, ніж передбачено ст. 67 ЗК
України 1990 року.

Рішенням Виконавчого комітету
Токмацької міської ради від 29.03.1965 року
№352 було зменшено розмір земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, до 2733,30
кв.м. за спільною заявою попередніх
співвласників ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Вважає, що оскаржуваним рішенням
Виконавчого комітету Токмацької
міської ради в частині, що
оскаржується, порушено його право на
безоплатне отримання земельної
ділянки зазначеного виду використання
площею 2700 кв.м.

Посилаючись на ст.ст.10,17,67 Земельного
Кодексу України (в ред.1990 року), просив
поновити строк звернення до суду з
позовом та визнати недійсним рішення
Виконавчого комітету Токмацької
міської ради Запорізької області № 48
від 21 лютого 2001 року в частині пункту 1
підпункту 1.33 про встановлення розміру
земельної ділянки громадянам м. Токмак
ОСОБА_3 та ОСОБА_10, які мешкають на
АДРЕСА_1 - 1864,00 кв.м.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 28 січня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій зазначає, що висновки суду
ґрунтуються на припущеннях,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове про задоволення
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи апеляційним
судом встановлено, що суд першої
інстанції дотримався вимог ст. 212 ЦПК
України і оцінив всі надані сторонами
докази на ґрунті всебічного, повного,
об'єктивного та безпосереднього їх
дослідження, а також оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності,
відобразив в рішенні результати
оцінки доказів.

За змістом ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право у встановленому цим Кодексом
порядку звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог. Статтями 58,
59 ЦПК України передбачено поняття
належності та допустимості доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору купівлі-продажу № 2382
від 17.07.1984 р., укладеного між ОСОБА_13,
ОСОБА_14 та ОСОБА_3, позивач є
власником 22/50 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 розташованого на земельній
ділянці площею 1833,3 кв.м.( а.с.26).

Відповідачці ОСОБА_4 на підставі
договору міни № 696 від 22.03.2001 р.,
укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, належить 14/25 частин
вказаного будинку, розташованого на
земельній ділянці площею 1864,00 м. кв. (
а.с.27).

Судом першої інстанції встановлено, що
розбіжності площ земельної ділянки по
вул. К.Маркса, 26 в м. Токмаку Запорізької
області у договорі купівлі-продажу №
2382 від 17.07.1984 р. (1833,3 кв.м.) та в договорі
міни № 696 від 22.03.2001 р.( 1864,00 кв.м.),
пов'язані з тим, що виміри земельної
ділянки проводились не чітким приладом
(рулеткою).

Рішенням виконавчого комітету
Токмацької міської ради № 48 від 21.02.2001
р. ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які мешкають по
АДРЕСА_1 встановлено розмір земельної
ділянки 1864,00 м. кв. (а.с.8).

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 17 травня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Токмацької міської ради Запорізької
області, ОСОБА_3, треті особи: відділ
Держкомзему у м.Токмак, про визнання
недійсним рішення Токмацької міської
ради №16 від 09.11.2006 року. та визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку
встановлено, що зовнішні межі
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
були погоджені з іншими
землекористувачами (землевласниками)
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, чиї земельні ділянки
знаходяться поряд із зазначеною
ділянкою (а.с.24).

Суд першої інстанції надав оцінку
доводом позивача про порушення його
права на отримання у власність
земельної ділянки, виходячи з площі 2733
кв.м., зазначивши, що з судового рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 17 травня 2013
року вбачається, що ОСОБА_3 не
оспорювався загальний розмір
земельної ділянки, закріпленої за
домоволодінням по АДРЕСА_1.

Колегія суддів також вважає
неприйнятними доводи апеляційної
скарги про те, що на даний момент
позивач може отримати земельну
ділянку в десять разів більшу,
оскільки, як за положеннями ст. 67 ЗК
України 1990 року, який діяв на час
прийняття оскаржуваного рішення, так і
за положеннями ст. 121 ЗК України, який
діє на теперішній час, для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в містах,
безоплатно надасться - 0,10 га. землі.

За вказаних обставин висновок суду
першої інстанції про недоведеність
позивачем позовних вимог є
обгрунтованим та таким, що відповідає
матеріалам справи.

Інші приведені в апеляційній скарзі
доводи є такими, що не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
вони зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 310, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 28 січня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: