Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Ковальчук
Н.М.,

при секретарі судового засідання -
Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду в м. Рівному цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Володимирецького районного
суду Рівненської області від 19.02.2014
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування компенсації на
утримання дітей у зв'язку із втратою
годувальника, заподіяної внаслідок
спричинення смерті в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, колегія
суддів,-

В с т а
н о в и л а :

Рішенням Володимирецького
районного суду Рівненської області від
19 лютого 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду у зв'язку із
втратою годувальника донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі триста п'ятдесят
гривень щомісячно, починаючи з 17
листопада 2012 року і до закінчення
навчання, але не пізніше досягнення нею
двадцяти трьохрічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду у зв'язку із
втратою годувальника сином ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі триста п'ятдесят
гривень щомісячно, починаючи з 17
листопада 2012 року і до досягнення ними
вісімнадцяти років.

Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
порушує питання про скасування рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права та просить
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити в повному обсязі.

________________________________________________________________________
________

Справа №556/2642/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Іванків О.В.

Провадження №22-ц/787/686/2014

Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

Зазначає, що районним судом не
враховано, що спір між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав щодо стягнення з
відповідача щомісячного грошового
утримання на трьох дітей позивача у
зв'язку з втратою годувальника
вирішувався у кримінальному
провадженні по обвинуваченню
відповідача за ч.2 ст.286 КК України.
Вирок ухвалено 24.10.2013 року. У даному
кримінальному провадженні позивач
заявляла цивільний позов про стягнення
моральної шкоди та щомісячного
грошового утримання на трьох дітей в
розмірі по 500 гривень на кожну дитину у
зв'язку із втратою годувальника. В
мотивувальній частині вироку суду
зазначено, що позовні вимоги позивача
про стягнення з відповідача
щомісячного грошового утримання по 500
гривень на трьох дітей задоволенню не
підлягають. Таким чином, спір щодо
стягнення щомісячного грошового
утримання на дітей за шкоду, завдану
втратою годувальника вже вирішено
судом і позивачу відмовлено в
задоволенні позову.

Вказує, що в матеріалах справи
відсутні докази, які б підтверджували
наявність та розмір середньомісячного
доходу годувальника, а відтак судом
зроблені неправильні висновки щодо
розміру суми грошей в розмірі 350
гривень на кожну дитину, яка підлягає
стягненню з відповідача за рішенням
суду.

Ухвалюючи рішення суд першої
інстанції не врахував той факт, що на
утриманні відповідача є двоє
неповнолітніх дітей, та двоє
повнолітніх, які навчаються. Те, що
відповідач ніде не працює, що вироком
суду з відповідача стягнуто на користь
позивачки моральну шкоду в розмірі 200
000 гривень.

Зазначає, що суд не з'ясував ,
що цивільно-правова відповідальність
відповідача на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована у страховій компанії
«Універсальна».

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 309 ч.1
ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Статтею 1200 ЦК України
передбачено порядок, умови та розмір
відшкодування шкоди, завданої смертю
потерпілого.

Зокрема, ч.1 ст.1200 ЦК України
передбачено, що у разі смерті
потерпілого право на відшкодування
шкоди мають непрацездатні особи, які
були на його утриманні або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
потерпілого, народжена після його
смерті.

Відповідно до ч.2 ст. 1200 ЦК
України особам, визначених у пунктах 1-5
частини першої цієї статті, шкода
відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку / доходу/
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія,
суми, що належали йому за договором
довічного утримання /догляду/, та інші
аналогічні виплати, які він одержував.

Частиною 3 цієї статті передбачено,
що особам, які втратили годувальника,
шкода відшкодовується в повному обсязі
без урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

Згідно з ч. 1 ст. 1202 ЦК України
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю потерпілого, здійснюється
щомісячними платежами.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки
Форд Транзіт, в порушення вимог
підпункту б/ пункту 2.3, пунктів 12.3 та 13.3
Правил дорожнього руху, проявив
неуважність, вчинив ДТП, скоїв наїзд на
громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_2, які керували
велосипедами. Внаслідок ДТП від
отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у Володимирецькій
центральній районній лікарні.

Вироком Володимирецького
районного суду Рівненської області від
24.10.2013 року по кримінальній справі
ОСОБА_1 було визнано винуватим у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.286 КК України і призначено покарання
у вигляді 5 років позбавлення волі
умовно та стягнуто з нього 200 000
моральної шкоди.

Згідно з копією паспорта
громадянина України ОСОБА_2 була
дружиною ОСОБА_7 Відповідно до копій
свідоцтв про народження дітей ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 являється
матір'ю дітей, а ОСОБА_7 був батьком
дітей /а.с. 4; 29/

Задовольняючи позов, суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
з того, що діти померлого ОСОБА_7, дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повнолітня, яка
навчається, двоє неповнолітніх : син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували на його
утриманні, у зв'язку з чим мають право
на відшкодування шкоди за втратою
годувальника і така шкода, відповідно
до ст..1200 ЦК України підлягає стягненню
з відповідача.

Як роз'яснено в п.21. Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди « що
непрацездатним особам, які знаходились
на утриманні померлого і мають право на
відшкодування у зв'язку з його смертю,
відшкодування визначається у розмірі
середньомісячного заробітку померлого
(при одночасній смерті годувальників,
які разом їх утримували, - в розмірі
загальної суми заробітку померлих) за
відрахуванням частки, що припадала на
нього самого і працездатних осіб, які
знаходились на його утриманні, але не
мають права на відшкодування шкоди.

Вирішуючи питання про
розмір щомісячно платежу на кожну
дитину, суд в порушення ч.2 ст 1200 ЦК
України стягнув 350 гривень щомісячно на
кожну дитину, не врахувавши розмір
пенсії, яку отримував ОСОБА_7 по
інвалідності.

Судом встановлено, що ОСОБА_7,
окрім пенсії по інвалідності іншого
доходу не мав, оскільки ніде не
працював.

При визначенні розміру
відшкодування відповідно до ст.1200 ЦК
України береться до уваги
середньомісячний заробіток / дохід
потерпілого. Сума заробітку ділиться
на кількість осіб, які мають право на
відшкодування згідно з ч.1 ст.1200 ЦК
України з врахуванням померлого та тих
працездатних осіб, які перебували на
утриманні, але не мають права на
відшкодування. Таким чином, розмір
пенсії станом на жовтень місяць 2012
року, яку отримав потерпілий до дня
смерті становив, відповідно до довідки
УПФ України у Володимирецькому районі
Рівненської області 1280, 64 гривень : 5 =
256, 13 копійок.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що підлягає
відшкодуванню матеріальна шкода у
зв'язку із втратою годувальника в сумі
256 гривень щомісячно на кожну дитину: на
дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є
повнолітньою до закінчення навчання,
але не більш як до досягнення нею 23
років, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ними
вісімнадцяти років на користь ОСОБА_2
на утриманні якої в даний час
перебувають діти.

В іншій частині рішення
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права і здобутим по
справі доказам.

Доводи апеляційної скарги
про те, що місцевим судом раніше вже
вирішувався даний спір 24.10.2013 року при
ухваленні вироку Володимирецьким
районним судом Рівненської області у
кримінальному провадженні по
обвинуваченню відповідача за ч. 2 ст.286
КК України, де в мотивувальній частині
вказано, що позов в цій частині
задоволенню не підлягає, є
неспроможними, оскільки в резулятивній
частині вироку позов в частині
стягнення матеріальної шкоди у зв'язку
із втратою годувальника не вирішено.

Судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги про те, що
вирішуючи спір, суд першої інстанції не
урахував майновий стан відповідача не
заслуговують на увагу і є такими, які
повністю спростовуються ч.4 ст.1193 ЦК
України, відповідно до якої підставою
для зменшення розміру відшкодування
шкоди, завданою фізичною особою, може
бути матеріальне становище фізичної
особи. Однак ця норма не поширюється на
випадки, коли шкоди завдано вчиненням
злочину.

Доводи відповідача про те, що
суд не з'ясував при ухваленні рішення
того, що цивільно-правова
відповідальність відповідача на
момент скоєння дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована у страховій
компанії «Універсальна», не
підтверджуються належними та
допустимими доказами у відповідності
до вимог ст.ст. 57-61 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної
скарги є несуттєвими і також не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 309,313-315,
324-325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу
задовольнити частково.

Рішення Володимирецького
районного суду Рівненської області від
19 лютого 2014 року в частині стягнення
матеріальної шкоди у зв'язку із втратою
годувальника в сумі 350 гривень
щомісячно на кожну дитину змінити,
зменшивши розмір щомісячного
стягнення з 350 гривень до 256 гривень
щомісячно на кожну дитину.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук