Єдиний унікальний номер 253/8143/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3422/2014
Головуючий у 1 інстанції: Лук'янова О.В.
Доповідач: Краснощокова Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Безрученко Ю.О., Могутової Н.Г.

при секретарі: Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Центрально - Міського
районного суду міста Горлівки
Донецької області від 24 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально - Міського
районного суду міста Горлівки
Донецької області від 24 лютого 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати вказане
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.
Вказує, що суд неповністю з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам позовної заяви
та справи, а обставини, які суд вважав
встановленими, недоведені. Зокрема,
зазначає, що суд не прийняв до уваги її
посилання на те, що відповідач у 2012р.
звертався до суду з позовом до неї про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини, при цьому і в
судовому засіданні, і за межами суду,
постійно ображав її і пам'ять її
покійного чоловіка ОСОБА_4, називаючи
їх шахраями, стверджуючи, що набито її
покійний чоловік заволодів спадщиною,
яка відкрилась після смерті їх батьків,
шахрайським шляхом. Своїми діями та
поведінкою ОСОБА_3 довів її до
емоційного зриву, психічного розладу.
Відповідач неодноразово приходив до
неї додому, погрожував їй, розповідав
сусідам, що вона незаконно має маєток.
У зв'язку з діями відповідача вона
вимушена була звернутись до міської
психоневрологічної лікарні, де була
поставлена на облік, тривалий час
перебувала на лікуванні, проходила
курс реабілітації, витратила в період
лікування 628 грн. 23 коп. Однак, і після
цього відповідач не залишив її у
спокої, переслідує її, вимагає, щоб
вона продала будинок та розділила з ним
гроші, або щоб вони спільно проживали в
будинку, що викликає у неї ще більші
переживання і страждання, на ґрунті
чого до неї приходять ідеї покінчити
життя самогубством і нарешті
позбавитись від знущань. Суд не
врахував зазначених пояснень
позивачки щодо безпринципної
поведінки відповідача, безпідставних
звинувачень з його боку, тому ухвалив
необґрунтоване рішення.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення виходив із того, що позивачкою
надано докази того, що вона перебувала
на лікуванні в КЛПУ «Міська
психоневрологічна лікарня м.
Горлівки», однак, не доведено, що
пройдене нею лікування, з яким вона
пов'язує наявність матеріальної та
моральної шкоди, мало місце внаслідок
протиправних дій відповідача, жодних
фактів погроз з боку відповідача
зареєстровано не було.

В засідання апеляційного суду сторони
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені, представник
позивачки ОСОБА_1 подав заяву про
розгляд справи за його відсутності та
за відсутності ОСОБА_2, у якій зазначив,
що вони підтримують апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
обґрунтовано виходив із встановлених у
справі фактичних обставин та
дотримався вимог матеріального і
процесуального закону.

Звертаючись із даним позовом, ОСОБА_2
просила стягнути з відповідача
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди через образи з його
боку її та пам'яті її покійного
чоловіка, звинувачення про те, що її
чоловік заволодів спадщиною, що
залишилась після смерті його та
відповідача батьків шахрайським
шляхом, своїми діями та поведінкою
відповідач довів її до емоційного
зриву та психічного розладу,
відповідач переслідує її, чинить тиск,
вимагає продати домоволодіння та
розділити гроші або проживати спільно.

На підтвердження зазначених обставин
позивачкою надані копії документів,
зокрема, копії свідоцтв про шлюб та про
смерть, із яких вбачається, що
позивачка з 1970р. перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4,
останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2.. Із копії
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 19.10.2000р. вбачається, що
ОСОБА_4 успадкував після смерті матері
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право
на земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Партизан» розміром 5,85 умовних
кадастрових гектарів. Із витягу з БТІ
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_4
був власником домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 19.02.2003р. Копією свідоцтва
про право на спадщину за законом від 13
квітня 2010р. підтверджено, що після
смерті ОСОБА_4 позивачка успадкувала
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель і споруд
загальною площею 0,2500 га, розташовану
по АДРЕСА_1. Копіями договорів купівлі -
продажу підтверджено, що позивачка
29.12.2010р. продала домоволодіння АДРЕСА_1,
а 15.06.2011р. купила будинок АДРЕСА_2.

Також, із копій рецептів вбачається, що
у січні, березні 2013р. позивачці були
виписані медичні препарати, із копій
товарних чеків вбачається, що у січні,
лютому, березні 2013р. витрачено на
придбання медичних препаратів всього
628,23 грн.

Однак, належних та допустимих доказів
того, що лікування позивачки та
пов'язані із ним витрати на медичні
препарати є наслідком дій відповідача,
позивачкою не надано і в судовому
засіданні таких доказів не добуто.

Відповідач заперечував обставини, на
які посилалась позивачка, щодо погроз з
його боку та погіршення стану здоров'я
позивачки з його вини, зазначив, що
востаннє він був у будинку АДРЕСА_1 на
похороні свого брата у 2009р..

Відповідно до наданої на запит суду
відповіді начальника Центрально -
Міського районного відділу
Горлівського міського управління
ГУМВС України в Донецькій області № 8096
від 24.10.2013 р. згідно БД «АРМОР» за період
часу з 2012 р. по теперішній час 2013 р.
заяви та повідомлення від ОСОБА_2 про
погрози та переслідування з боку
ОСОБА_3 до зазначеного районного
відділу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
чи юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки позивачкою не надано доказів
протиправних дій відповідача, його
вини у спричиненні позивачці
матеріальної і моральної шкоди суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до перелічення тих же
обставин, на які позивач посилалась у
позові та яким суд дав належну оцінку.
Посилань на наявність доказів, які б
спростовували висновок суду про
недоведеність позову, апеляційна
скарга не містить.

Виходячи з наведеного, судом першої
інстанції вірно були встановлені
фактичні обставини справи, а рішення
ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 -315 ЦПК
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду міста Горлівки Донецької області
від 24 лютого 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: