РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/18825/13-ц

пр. № 2/759/971/14

20 березня 2014 року

м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді
Миколаєць І.Ю.

при секретарі
Руденко Ю.Ф.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація про виділення в
користування житлових кімнат та зміну
договору найму,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернулася до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом у
якому просить виділити їй з дітьми в
користування кімнати 17,3 кв.м. та 11,6
кв.м., а ОСОБА_2 кімнату 10,8 кв.м. у
квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати
Святошинську районну в м. Києві
державну адміністрацію укласти з нею
та ОСОБА_2 окремі договори найму
виділених у користування кімнат. У
своїх вимогах посилається на неприязні
стосунки, що склалися між нею та ОСОБА_2
і які перешкоджають нормальному
користуванню житловою площею спірної
квартири.

У судовому засіданні позивач
підтримує заявлені вимоги та просить
їх задовольнити, проти заочного
розгляду справи не заперечує.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,
про місце та час розгляду справи був
повідомлений належним чином,
клопотання про розгляд справи за своєї
відсутності не подавав. Слід зазначити,
що суд двічі відкладав розгляд справи
16.01.2014 р. та 04.03.2014 р. за клопотаннями
відповідача у зв»язку із хворобливим
станом його здоров»я та його цивільної
дружини, але доказів поважності неявок
ним не було пред»явлено суду (а.с.29, 43). У
судове засідання 20.04.2014 р. через
канцелярію суду було подане аналогічне
клопотання відповідача (а.с.51), але суд
зазначає про своє право проведення
судового засідання та заочного
розгляду справи за відсутністю
відповідача належним чином
повідомленого про місце та час
судового засідання у разі його
повторної неявки і за будь-яких причин
його відсутності, якщо про це не
заперечує позивач.

Суд вважає за можливе ухвалити у
справі заочне рішення, оскільки
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Третя особа Святошинська районна
в м. Києві державна адміністрація явку
свого представника в судове засідання
не забезпечила, надіслала лист у якому
зазначила, що договір найму
укладається між наймачем на ім'я якого
видано ордер та
житлового-експлуатаційною
організацією. Справу просить слухати у
відсутність представника
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та її представника,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно довідки форми № 3 Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва» ЄРРЦ
філія 814 від 30.10.2013 року, спірна квартира
АДРЕСА_1 є трикімнатною ізольованою
квартирою жилою площею 39,70 кв. м. (а.с.4).
Власником особового рахунку є ОСОБА_2
Разом з ним проживають та
зареєстровані в квартирі: ОСОБА_1 -
онука, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - праонук,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - праонука.

ОСОБА_1 надане свідоцтво про
народження її сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
видане 18.02.2006 року відділом РАЦС
Святошинського РУЮ м. Києва (актовий
запис 443) (а.с.5) та свідоцтво про
народження доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, видане 02.12.2009 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Святошинського РУЮ у м. Києві
(актовий запис 3784 (а.с.6).

В матеріалах справи містяться
сплачені ОСОБА_1 рахунки за
житлово-комунальні та інші послуги
спірної квартири за деякі місяці 2013
року (а.с.13-15). Як пояснює позивач,
рахунки на сплату заповнювались нею за
її приблизними підрахунками зважаючи
на перешкоджання відповідачем у її
праві користування спірною квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК України
предметом договору найму житлового
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
житловий будинок.

Відповідно до ст. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму житлового приміщення. До членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки.

Як випливає зі змісту ст.104
Житлового Кодексу України, член сім'ї
наймача, може вимагати укладення з ним
окремого договору найму жилого
приміщення, якщо жилу площу, що
припадає на нього, може бути виділено у
вигляді окремої ізольованої кімнати у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно викопіювання з
поверхневого плану квартири АДРЕСА_1
(а.с.52), спірна квартира складається з
трьох ізольованих кімнат жилою площею
10,8 кв. м., 17,3 кв.м. та 11,6 кв. м. загальною
житловою площею 39,7 кв. м. Таким чином,
ідеальна доля кожного з проживаючих в
квартирі складає 9,93 кв. м. (39,7 кв.м. : 4
зареєстрованих особи = 9,93 кв. м.).

Із пояснень позивача та наданих
нею доказів вбачається наявність
напружених та конфліктних стосунків
між нею та ОСОБА_2 на протязі досить
довгого періоду часу. На підтвердження
їх існування позивач надала довідку
лікаря невропатолога поліклініки
Шевченківського району м. Києва від
04.04.2013 року в якій зазначено її діагноз
- забій м'яких тканин голови та довідку
№ 5/11 травмпункту Святошинського
району м. Києва від 04.04.2013 року з
діагнозом струс головного мозку (а.с.16),
звернення до Прокурора Святошинського
району м.Києва від 24.01.2014 р.(а.с.53-57),
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України від 26.12.2012 р. у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: ВГІРФО
Святошинського РУГУ МВС України в м.
Києві, Святошинська районна у м. Києві
державна адміністрація про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, та
зустрічним позовом ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про вселення та усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням (а.с.59-61).

Задовольняючи вимогу про
виділення у конкретне користування
заявлених у позовній заяві кімнат, суд
виходить із аналізу наступних правових
норм.

. Відповідно до ст. 47 ЖК України,
норма жилої площі в Українській РСР
встановлюється в розмірі 13,65
квадратного метру на одну особу.
Наступна ст.48 ЖК України передбачає, що
жиле приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України і Федерацією
професійних спілок України.

Засновуючись на положенні статті 48 ЖК
УРСР, Кабінетом Міністрів і Федерацією
профспілок України 11.12.1984 р. була
прийнята постанова № 470 «Про
затвердження «Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, і надання їм жилих приміщень в
Українській РСР» пунктом 53 якого
визначено, що жиле приміщення
надається громадянам у межах 13,65
квадратного метра жилої площі на одну
особу, але не менше рівня середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
даному населеному пункті.

На виконання вищезазначеної постанови,
Виконавчим комітетом Київської
міської ради народних депутатів та
Президією Київської міської ради
профспілок 15.07.1985 року була прийнята
постанова № 582 «Про порядок
застосування в м.Києві Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР» . Пунктом 2
цієї постанови було встановлено, що
потребуючими житла визнаються
громадяни, які мають жилу площу 5 кв.м. і
менше на кожного члена родини. Пунктом
3 цієї постанови було встановлено, що
жилі приміщення в м.Києві надаються
громадянам в межах 13,65 кв.м. жилої площі
на одну особу, але не менш як 7,5 кв.м.
Виходячи з даних статистичної
звітності було постановлено визначити
рівень середньої забезпеченості
громадян у м.Києві жилою площею 7,5 кв.м.
на одну особу.

На даний час в м.Києві рівень середньої
забезпеченості жилою площею на одну
особу дорівнює 9 кв. м, а норма жилої
площі для визнання особи такою, що
потребує поліпшення житлових умов
визначається як 7,5 кв. м.

Рівень середньої забезпеченості
громадян жилою площею в конкретному
населеному пункті визначається і
періодично переглядався виконавчими
комітетами обласних, Київської і
Севастопольської міських Рад народних
депутатів спільно з радами профспілок
виходячи з даних статистичної
звітності.

На даний час чинне житлове
законодавство України містить
декілька положень, які являють собою
правову колізію, і фактично існує
ситуація, коли в нижчому за юридичною
силою нормативному акті встановлена
норма жилої площі, яка не відповідає і
фактично є меншою за ту, що встановлено
в Житловому кодексі, як от: ЖК України
регламентує розмір у 13,65 кв. м.; Закон
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» вказує на санітарні
норми жилої площі у розмірі 21 кв. м.
загальної площі на наймача і кожного
члена його сім'ї та додатково 10 кв.м. на
сім'ю, органи місцевого самоврядування
встановлюють свої розміри, що суттєво
відрізняються від вищевказаних
розміру вказаного мінімуму жилої
площі.

Виходячи із аналізу статей 47 та 48 ЖК
України можна зробити висновок, що для
постановки на квартирний облік норма
жилої площі 13,65 кв.м., що встановлена ЖК
України, практичного значення не має,
адже особою, яка потребує покращення
житлових умов і яка може бути взята на
квартирний облік, буде вважатись лише
та особа, що забезпечена житлом менше
за рівень, встановлений в локальному
акті. Тобто норма в розмірі 13,65 кв. м.
може вважатись максимальною лише для
розподілу житла серед осіб, що вже
перебувають на квартирному обліку.

Таким чином, суд приходить до висновку
про правомірність заявлених вимог щодо
виділення позивачу та її дітям кімнати
розміром 17,3 кв. м. та 11,6 кв.м., а
відповідачу кімнати розміром 10,8 кв.м.
та щодо зміни договору найму житлового
приміщення: квартири АДРЕСА_1.
Виділення ОСОБА_1 та її дітям кімнат 17,3
кв.м. та 11,6 кв.м., а відповідачу кімнати
розміром 10,8 кв.м. не призведе до
штучного створення ситуації за якої
будь-хто із сторін даної справи
потребуватиме поліпшення житлових
умов, з правом постановки на квартирний
облік, оскільки норма жилої площі для
визнання особи такою, що потребує
поліпшення житлових умов визначається
по м. Києву як 7,5 кв.м.

Позовна вимога зобов'язати
Святошинську РДА в м. Києві змінити
договір найму спірної квартири з
урахуванням виділених в користування
кімнат не підлягає задоволенню,
оскільки суд не вправі зобов'язувати
вчиняти будь-які дії третю особу в
справі. Дане рішення суду про виділення
у конкретне користування жилих
приміщень є підставою та носить
зобов»язальний характер для
повноважних на те посадових осіб щодо
укладення окремих договорів найму.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 48, 63,64, 103, 104 Житлового Кодексу
України, ст.ст. 10, 57, 60, 130, 174, 209, 212-215, 218,
224-228, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Святошинська районна в місті
Києві державна адміністрація про зміну
договору найму житлового приміщення
задовольнити частково.

Виділити у користування ОСОБА_1 та
її малолітнім дітям ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 дві
кімнати розміром та 11,6 кв.м. 17,3 кв.м. з
балконом, а в користування ОСОБА_2
виділити кімнату розміром 10,8 кв.м.
квартири АДРЕСА_1, залишивши у їх
спільному користуванні коридор,
санвузол, кухню та вбудовану шафу,
шляхом зміни існуючого договору найму
житлового приміщення укладанням з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 окремих договорів
найму.

У задоволенні інших позовних вимог,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: