Справа № 464/3627/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1857/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М.,
Мацея М.М.,

секретаря
Олексіва О.А.,

з участю ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3, представника
СДПІ з ОВП у м. Львові МГУМ - Юрченка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА» на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 13 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Львові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів,
приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», за участю третьої особи
- Міністерства доходів і зборів
України, про стягнення страхової
виплати,-

в с т а н
о в и л а:

У квітні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Львові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів та приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА», в якому
просить, згідно уточнень позовних
вимог від 24.09.2013 року, стягнути в
солідарному порядку з відповідачів на
його користь 83 811 грн. страхової
виплати. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що з 29 грудня
1995 року працював на різних посадах в
органах державної податкової служби
(Міністерства доходів і зборів
України). 13.11.2012 року був звільнений із
роботи за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію за інвалідністю, що
зумовлено тим, що під час проходження
служби в Спеціалізованій державній
податковій інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Львові Державної податкової служби
отримав захворювання та стійку втрату
працездатності. Відповідно до довідки
МСЕК йому визначено ступінь втрати
працездатності в розмірі 70%. Як
працівник органу державної податкової
служби був застрахований у
відповідності до «Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби»,
затвердженого постановою КМУ від 3
червня 1994 року № 349. На підставі
вказаного Порядку, між Державною
податковою службою України та
Приватним акціонерним товариством
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» укладено договір про
надання послуг з страхування посадових
осіб органів державної податкової
служби України. 19.10.2012 року подав заяву
встановленої форми та з відміткою
державної податкової служби про
страховий випадок і розмір заробітку
за останньою посадою, яку він обіймав,
проте 17.01.2013 року отримав відмову у
здійсненні страхової виплати, оскільки
станом на 28 грудня 2012 року страхові
платежі, призначені для здійснення
страхових виплат, повністю
використані. Вважає таку відмову
страховика незаконною і безпідставною
та просить стягнути з відповідачів
солідарно, згідно наданого ним
розрахунку, страхову виплату, яка
становить 83811,00 грн.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Львові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА», за участю
третьої особи - Міністерства доходів і
зборів України, про стягнення
страхової виплати - задоволено
частково.

Стягнуто з приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» на користь
ОСОБА_2 страхову виплату у розмірі 83811
грн.

Стягнуто з приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» в дохід
держави судовий збір у розмірі 838,11 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне
акціонерне товариство «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА».
Вважає, що висновок суду про стягнення
з нього страхової виплати є незаконним.
Зазначає, що судом першої інстанції не
було враховано те, що договір
страхування між ним та Державною
податковою службою України втратив
чинність у зв'язку із спливом строку
дії та повним вичерпанням страхових
внесків, перерахованих
страхувальником з фондів державного
бюджету. Стверджує, що встановлення
позивачу групи інвалідності, внаслідок
загального захворювання не є страховим
випадком ані за договором страхування,
ані відповідно до законодавства.
Просить скасувати рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 13
листопада 2013 року та ухвалити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,
представника СДПІ з ОВП у м. Львові МГУМ
- Юрченка Ю.А., перевіривши матеріали
справи, межі та доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

В судовому засіданні районного суду
встановлені наступні юридично значимі
факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 29.12.1995 року був
прийнятий у Державну податкову
інспекцію по Галицькому району м.
Львова на посаду старшого державного
податкового ревізора-інспектора
відділу аудиту юридичних осіб (а.с. 12) та
у відповідності до довідки, виданої
Державною податковою службою 16.10.2012
року (а.с. 13), з цього часу працював на
різних посадах в органах державної
податкової служби. 13.11.2012 року
звільнений із роботи за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
за інвалідністю.

29.10.2012 року між ПАТ «УАСК «АСКА»
(страховик) та Державною податковою
службою України (страхувальник)
укладений договір СТД № 3126676 про
надання послуг зі страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби України (а.с. 57-59).

Відповідно до умов пункту 1.1. вказаного
Договору, предметом такого є надання
послуг з обов'язкового соціального
страхування (страхування посадових
осіб органів державної податкової
служби України) відповідно до Порядку
та умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.06.1994 року № 349.

Відповідно до довідки обласного МСЕК №
2 серії ЛВА-3 № 013393 від 16.10.2012 року про
результати визначення ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках застрахованого ОСОБА_2 (а.с.
16), ступінь втрати професійної
працездатності позивача у відсотках
становить 70%, у зв'язку з встановленням
другої групи інвалідності загального
захворювання, що стверджується
довідкою обласної МСЕК № 2 серії 10 ААБ
№ 124441 від 09.10.2012 року, огляд - вперше,
група інвалідності - друга,
інвалідність встановлена на строк до 01
листопада 2013 року, дата чергового
переогляду 09.10.2013 року (а.с. 15).

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено,
що страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника(його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта.

На заяву позивача ОСОБА_2 про виплату
страхової суми (а.с. 11), відповідачем ПАТ
«УАСК «АСКА» 17.01.2013 року надіслано лист
№ 149-22/19, в якому зазначено, що станом на
28.12.2012 року страхові платежі, що були
призначені для здійснення страхових
виплат повністю використані, у
страховій виплаті відмовлено (а.с. 19).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові)
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 1 ст. 999 Цивільного кодексу
України законом може бути встановлений
обов'язок юридичної особи бути
страхувальником життя, здоров'я, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування).

Відповідно до умов ст. 991 ЦК України
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі
наявності підстав, встановлених
законом. Договором страхування можуть
бути передбачені також інші підстави
для відмови здійснити страхову
виплату, якщо це не суперечить закону.
Рішення страховика про відмову
здійснити страхову виплату
повідомляється страхувальникові у
письмовій формі з обґрунтуванням
причин відмови.

Згідно зі ст. ст. 509, 526, 527 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов`язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
посадові особи органів державної
податкової служби підлягають
обов'язковому державному особистому
страхуванню за рахунок коштів
державного бюджету на випадок загибелі
або смерті на суму десятирічної
заробітної плати за їх останньою
посадою, а в разі поранення, контузії,
травми або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися у зв'язку з
виконанням службових обов'язків, - у
розмірі від шестимісячної до
п'ятирічної заробітної плати за їх
останньою посадою (залежно від ступеня
втрати працездатності). Порядок та
умови страхування посадових осіб
органів державної податкової служби
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п.п. «б» п. 5 «Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.06.1994 року № 349,
страховик виплачує страхові суми у
разі втрати застрахованим
працездатності в результаті поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися під час виконання службових
обов'язків.

Ступінь обмеження життєдіяльності
осіб, що звертаються для встановлення
інвалідності, група інвалідності,
причини і час її настання, професія, з
якою пов'язане ушкодження а також
ступінь втрати професійної
працездатності (у відсотках)
працівників, які одержали ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням ними
трудових обов'язків, визначаються
шляхом проведення медико-соціальної
експертизи.

Відповідно до п. 26 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317,
причинами інвалідності є: загальне
захворювання, інвалідність з
дитинства, нещасний випадок на
виробництві (трудове каліцтво чи інше
ушкодження здоров'я); професійне
захворювання; поранення, контузії,
каліцтва, захворювання.

Як зазначено у «Порядку та умовах
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби»,
затвердженого постановою КМУ від 3
червня 1994 року № 349, обов'язкове
державне особисте страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету.

У п. 4 Порядку зазначено, що кошти, яких
не вистачає на виплату страхових сум,
доплачуються страхувальником, яким
згідно із договором страхування є
Державна податкова служба України.

Згідно з п. 10.2. Договору зобов'язання
ПАТ «УАСК «АСКА» по виплаті страхового
відшкодування розповсюджується на
страхові випадки, що сталися у проміжок
часу з 03.08.2008 року по 31.12.2012 року або до
повного виконання страховиком вимог
пункту 6.3.8. Договору. Пунктом 6.3.8.
визначено, що виконавець зобов'язаний
припинити прийом документів на
страхові виплати у разі повного
використання сплачених страхових
платежів, визначених п. 3.1. Договору, про
що повідомити замовника.

Пунктом 6.3.6. Договору передбачено, що
виконавець зобов'язаний здійснювати
страхові виплати за умови надходження
на спеціальний рахунок виконавця
страхових платежів у розмірах,
необхідних для проведення страхових
виплат.

У відповідності до п. 6.4.4. Договору
виконавець має право відмовити у
страхових виплатах застрахованому або
спадкоємцю в разі повного вичерпання
на спеціальному рахунку виконавця
сплачених страхових платежів,
визначених в п. 3.1 цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна цього
договору відповідно до протоколу
погодження договірної ціни (додаток 1
до цього договору) становить 3 768 394,00
грн.

У відповідності до п. 5.4. Договору
страхові виплати за цим договором не
можуть перевищувати 94% від суми
отриманих страхових платежів за цим
договором.

Згідно з п. 6.1.3. Договору 6% складають
витрати ПАТ «УАСК АСКА» на проведення
страхування.

Як вбачається з матеріалів справи,
заяву про виплату страхової суми
подано позивачем 19.10.2012 року (а.с. 11),
така заява була прийнята відповідачем
та зареєстрована до 31.12.2012 року, відтак,
всупереч п. 7 Порядку, яким встановлено,
що виплата страхових сум проводиться у
семиденний термін з дня одержання
страховиком всіх необхідних
документів від застрахованої особи або
його спадкоємців, страховик виплати не
провів. При цьому, згідно із п.п. б п. 5 ч. 1
вказаного Порядку, у разі втрати
застрахованим працездатності в
результаті захворювання чи
інвалідності, що сталися під час
виконання службових обов'язків, розмір
страхової суми залежить від ступеня
втрати працездатності, який
визначається у відсотковому
відношенні до суми п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою,
яку він займав до встановлення втрати
працездатності, але не може бути меншим
шестимісячної заробітної плати за
зазначеною посадою. У разі відмови у
виплаті страхової суми страховик у
семиденний термін письмово повідомляє
про це застрахованого або його
спадкоємців у відповідний орган
державної податкової служби із
зазначенням причин відмови.

Відповідачем ПрАТ УАСК «АСКА» у
встановлений семиденний термін не
здійснено виплату позивачу та не
повідомлено про причини відмови у
виплаті страхової суми. Лише із листа
ПрАТ УАСК «АСКА» від 17.01.2013 року стало
відомо, що страхова компанія не може
провести виплату у зв'язку із
вичерпанням страхових платежів (а.с. 19).

Таким чином, невиплата страхового
відшкодування позивачу через
використання сплачених страхових
платежів є неправомірною, оскільки
заява ОСОБА_2 була прийнята і
зареєстрована відповідачем ПрАТ «УАСК
АСКА» 19.10.2012 року та протягом семи днів
повинна бути розглянута.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом усього часу, коли відповідач
повинен був провести виплату
(семиденний строк), на адресу ДПС
України не надходило жодних
повідомлень про повне використання
коштів і про припинення прийому
документів для здійснення страхових
виплат всупереч п. 6.3.8 Договору,
відповідно до умов якого замовник
зобов'язаний припинити прийом
документів на страхові виплати у разі
повного використання страхових
платежів, визначених п. 3.1. цього
Договору, про що повідомити Замовника.

Платіжні підтвердження про виплату
страхових сум, якими представник
відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» у
запереченнях, на час звернення
позивача щодо виплати страхового
відшкодування обґрунтовував
відсутність коштів та їх повне
вичерпання, датовані груднем 2012 року
(а.с. 62-79), жодним чином не підтверджують
того факту, що станом на час звернення з
заявою ОСОБА_2, в повній мірі
використані страхові платежі та
зупинений прийом документів на виплату
страхових сум. При цьому, така
інформація позивачу була надана з
порушенням встановленого законом
семиденного терміну - 17.01.2013 року.

Крім того, листом від 26.02.2013 р. (а.с. 60)
директор з виплат ПрАТ «УАСК «АСКА»
повідомив ДПС України про те, що станом
на 31.12.2012 року ПрАТ «УАСК «АСКА»
повністю використано страховий платіж,
проте відомості про використання
страхових платежів станом на час
звернення ОСОБА_2 до страховика у листі
відсутні.

Твердження представника відповідача
ПрАТ «УАСК «АСКА» про відсутність
причинного зв'язку із проходженням
служби позивача в державній податковій
службі та інвалідністю, суд не приймає
до уваги, так як звітом про
використання коштів, перерахованих ДПА
України ПАТ «УАСК «АСКА», підставою для
виплат, пов'язаних з настанням
страхового випадку, зазначено
«захворювання (інвалідність)», що
відповідає довідці МСЕК, наданій
позивачу (а.с. 15, 16), та вказує на
загальне захворювання та інвалідність,
та у зв`язку з цим - на втрату
працездатності.

Згідно акту від 15 червня 2012 року,
складеного головою профспілкового
комітету СДПІ по роботі з ВПП у м.
Львові ДПС Бордун О.І., начальником
відділу податкового супроводження
підприємств паливно-енергетичної
галузі Леновенко-Рібун О.А. за участю
заступника начальника СДПІ по роботі з
ВПП у м. Львові, страховий випадок з
ОСОБА_2 стався під час виконання ним
службових обов'язків, а саме, під час
проведення планової документальної
перевірки ПАТ «Львівобленерго» 15.06.2012
року за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 10,
головний державний податковий
ревізор-інспектор ОСОБА_2 відчув
сильний біль в області серця,
головокружіння та затруднення дихання.
Після обстеження лікар поставив ОСОБА_2
попередній діагноз: післяінфарктний та
атеросклеротичний
коронарно-кардіосклероз та терміново
госпіталізував. Причиною виникнення
критичного стану хворого є різке
нервове навантаження, що виникло в
процесі виконання службових обов'язків
(а.с. 17).

Крім цього, як видно з відповіді ПрАТ
«УАСК «АСКА», наданій на заяву ОСОБА_2
про виплату страхової суми, позивачу
відмовлено лише з підстави повного
використання страхових платежів, а не з
підстав відсутності страхового
випадку, який мав місце з позивачем, а
отже прийнявши документи ПрАТ «УАСК
«АСКА» не заперечував факту, що даний
випадок є страховим.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
сума страхового відшкодування
становить 83811,00 грн. Так, згідно довідки
про складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» СДПІ по роботі з ВПП у
м. Львові ДПС від 13.11.2012 року (а.с. 18), на
дату втрати працездатності ОСОБА_2,
розмір заробітної плати останнього
становив 1995,50 грн.; п'ятирічний розмір
заробітку, з якого слід визначити
пропорційне відношення до відсотків
втрати працездатності, складає 119730,00
грн. (1995,50 грн. х 12); 70% від вказаної суми
становить 83811,00 грн.

Такий розрахунок відповідає «Порядку
та умовам обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби»,
затвердженого постановою КМУ від 3
червня 1994 року № 349, а тому вказана сума
підлягає стягненню в користь позивача
з ПрАТ «УАСК «АСКА». У частині вимог до
СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів
слід відмовити, оскільки вказаний
відповідач не є стороною договору про
надання послуг із страхування та не
несе будь-яких обов'язків за договором.

Крім цього, районний суд зазначив, що з
відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» підлягає
стягненню в дохід держави судовий збір
в розмірі 838,11 грн. відповідно до Закону
України «Про судовий збір».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки суд вірно застосував правові
норми та ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Крім вищенаведеного, колегія суддів
також звертає увагу на те, що
відповідно до звіту про використання
коштів, перерахованих ДПА України для
ПрАТ «УАСК «АСКА» станом на 31.12.2012 року
в розрізі регіональних відділень,
страховою компанією отримано від ДПС
України кошти в сумі 3 768 394 грн.,
зареєстровано справ на загальну суму 3
620 392,05 грн. та фактично виплачено коштів
- 3 542 290,36 грн. Отже кошти для страхової
виплати у виконавця станом на жовтень
2012 року, тобто на час звернення
позивача до відповідача про виплату
страхової суми - були наявні. Це
підтверджується і тим, що відповідач
виплатив суми страхового
відшкодування й особам, які подали
заяву (зареєстрували документи)
пізніше чим позивач, а саме в листопаді,
грудні 2012 року (а.с. 60).

Посилання апелянта на те, що
встановлення позивачу групи
інвалідності, внаслідок загального
захворювання не є страховим випадком
не заслуговують на увагу та
спростовуються відповіддю № 149-22/19 ПрАТ
«УАСК «АСКА» від 17.01.2013 року, наданій
відповідачем на заяву позивача про
виплату страхової суми, якою йому
відмовлено лише з підстав повного
використання страхових платежів, а не з
підстав відсутності страхового
випадку, який мав місце з позивачем, та
який відповідач вважав страховим,
оскільки прийняв від такого усі
документи про виплати, пов`язані з
страховим випадком, а отже не
заперечував того факту, що даний
випадок є страховим.

При таких обставинах судова колегія
прийшла до висновку, що вищевказаними
доказами беззаперечно доведено, що
позивач втратив працездатність у
зв`язку із захворюванням згідно з
довідкою МСЕК під час виконання ним
службових обов`язків, а тому суд
підставно задовольнив позов.

Наведене об'єктивно стверджується
зібраними та оціненими судом доказами,
які знайшли своє підтвердження в
матеріалах справи та рішенні.

Решта доводів апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи і
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального і процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
зміст оскаржуваного судового рішення,
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
які передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішення, тому
підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314
ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА» -
відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 13 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Копняк С.М.

Мацей М.М.