АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22-ц/774/402/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Галічий В.М.
Справа № 412/5528/2012
Доповідач - Петренко І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електросервіс
Плюс», Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний банк» про визнання
правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2012 року позивач звернулася до
суду з позовом та просила ухвалити
рішення, яким визнати договір поруки
від 01 жовтня 2007 року вчинений ОСОБА_2,
недійсним, таким що вчинений
недієздатною особою.

В обгрунтування позовних вимог
позивачка посилалася на те, що 30 серпня
2011 року Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська було прийняте
рішення по справі № 2-о-11/11 за її заявою
про визнання фізичної особи
недієздатною та встановлення опіки,
яким ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано
недієздатним, а також призначено
опікуном її - ОСОБА_1.

З 26 вересня 1969 року позивачка перебуває
у шлюбі з ОСОБА_2 та досі доглядає за ним
в зв'язку з тим, що він страждає на
хронічний стійкий психічний розлад і
не може розуміти значення своїх дій,
керувати ними.

20 грудня 2011 року їй стало відомо, що 01
грудня 2011 року Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська по справі № 2
3365/11 було прийняте заочне рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» 619
581,72 грн., та у той же день була винесена
ухвала (по справі № 2-3365/11), якою його
позовна заява до банку про визнання
правочину недійсним - залишена без
розгляду в зв'язку з неявкою у судове
засідання.

Представником ОСОБА_2, за цією справою,
за дорученням від 04 вересня 2009 року
були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак в зв'язку з
відсутністю коштів він не зміг
фінансувати послуги цих юристів, а нову
довіреність на її, позивачки за даним
позовом, ім'я нотаріус відмовився
надати, бо виникли сумніви в його,
ОСОБА_2, дієздатності. Тому питання про
представництво інтересів чоловіка
позивачки було вирішено тільки після
отримання останньою рішення суду про
призначення її опікуном.

Відповідно до вимог ст. 255 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
у момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи. У разі
наступного визнання фізичної особи,
яка вчинила правочин недієздатною,
позов про визнання правочину недійсним
може пред'явити її опікун

Так, відповідач - ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» у листопаді 2008 року
звернувся до суду з позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь заборгованість 619 581,72 грн. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
відповідно до договору про надання
овердрафту від 01 жовтня 2007 року № 22-07/юр
ТОВ «Електросервіс Плюс» був наданий
кредит у вигляді овердрафту з лімітом у
розмірі 700 000 грн. Також, 01 жовтня 2007 року
з відповідачем (по справі № 2-3365/11)
ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за
яким останній поручився за виконання
позичальником зобов'язань, що
випливали зі згаданого договору про
надання овердрафту. Оскільки такі
зобов'язання виконувалися неналежним
чином, станом на 28 жовтня 2008 року
заборгованість ТОВ «Електросервіс
Плюс» за договором про надання
овердрафту від 01 жовтня 2007 року №
22-07/юр, пред'явлено у справі про
стягнення з її чоловіка, як з
солідарного боржника, коштів у розмірі
619 581, 72 грн.

Про те, що 01 жовтня 2007 року ОСОБА_2, був
укладений договір поруки, згідно якого
він зобов'язався відповідати перед
банком, позивачка дізналася наприкінці
2009 року, в зв'язку з чим звернулась до
суду із самостійним позовом. Згоди
чоловіку на укладення такої угоди вона
не давала та вважає, що на момент його
укладення він не міг усвідомлювати
належним чином своїх дій і керувати
ними, тоді як з початку 2007 року дуже
захворів. Більш того, в 2007 році переніс
ОНМК по геморагічному типу з
лівостороннім геміпарезом, переніс
ішемічний інфаркт, після
психоемоційної напруги посилились
запаморочення, шаткість, коливання
артеріального тиску, пекучий біль в
лівій руці та нозі, провали пам'яті,
відсутність апетиту, роздратованість.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від06 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги, посилаючись
необгрунтованість рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її задовольнити,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог з
наступних підстав.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, що
01 жовтня 2007 між відповідачами було
укладено договір про надання
овердрафту № 22-07/юр, за умовами п. 1.1
якого банк зобов'язаний надати
позичальнику овердрафт на умовах цього
договору, а позичальник зобов'язаний
повернути банку заборгованість за
овердрафтом та сплатити проценти за
користування ним, а також інші платежі,
що передбачені договором.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 цього договору ліміт
овердрафту складає 700 000 грн. за умови
переведення позичальником 100 % своїх
розрахунків на поточні рахунки банку, а
розмір плати за користування
овердрафтом установлено у розмірі 18 %
річних.

З метою забезпечення виконання умов
указаного договору цього ж дня між ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
(кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель)
укладено договір поруки, згідно з яким
поручитель солідарно відповідає перед
кредитором за виконання ТОВ
«Електросервіс Плюс» (боржник)
зобов'язань за договором про надання
овердрафту № 22-07/юр від 01 жовтня 2007
року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення , суд
першої інстанції виходив із того , що
відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Однак , з такими висновками погодитись
в повному обсязі не можна.

Статтею 203 ЦК України визначено,
зокрема, що зміст правочину не може
суперечити актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України.

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом. Тому в кожній
справі про визнання правочину
недійсним суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання правочину недійсним
і настання певних юридичних наслідків.

Так , ч. 1 ст. 225 ЦК України передбачено,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази про те, що на час укладення
договору поруки ОСОБА_2 не розумів
значення своїх дій, не усвідомлював їх
наслідків та не міг керувати ними.

Судом першої інстанції ухвалами від 17
травня 2012 року , 10 грудня 2012 року на
виконання вимог ст. 145 ЦПК України за
клопотанням позивача, призначалася
судово-психіатрична експертиза ,
виконання якої було доручено експертам
Комунального закладу
«Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня»
Дніпропетровської обласної ради ,
однак вона не була проведена в зв»язку
з ненаданням експертній установі
додаткових матеріалів , про що суду
останньою неодноразово направлялись
клопотання.

Як вбачається з акту № 17 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від 28
січня 2014 року , призначеної ухвалою від
25 грудня 2013 року апеляційним судом
Дніпропетровської області ( ар. сп.179-182)
, ОСОБА_2 на час складання спірного
договору поруки , тобто на 1 жовтня 2007
року « обнаруживал и в настоящее время
обнаруживает хроническое стойкое
психическое расстройство в форме
слабоумия вследствие органического
заболевания головного мозга сложного
генеза ( гипертоническая болезнь ,
последствия ОНМК ) . По своему
психическому состоянию в тот период
времени испытуемый не мог понимать
значение своих действий и руководить
ими».

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги знайшли своє
підтвердження в матеріалах справи та
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів, приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і дають
підставу для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303,307, ч.1 ст.309,313,314,316 ЦПК
України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електросервіс
Плюс», Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний банк» про визнання
правочину недійсним - задовольнити.

Визнати договір поруки , укладений 1
жовтня 2007 року між Публічним
акціонерним товариством
«Всеукраїнський Акціонерний банк» та
ОСОБА_2 , недійсним , як такий , що
вчинений недієздатною особою.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
однак може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Судді