АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9044/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Омелюх В. М. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів :
Чубукова О.П., Григорченка Е.І.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк"

на рішення Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 03
вересня 2014 року

по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 як законного
представника малолітнього ОСОБА_4,
третя особа - Солонянська районна
державна адміністрація
Дніпропетровської області (як орган
опіки та піклування) про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням уточнень до
позову від 23 та 29 квітня 2014 року
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що між ним та
відповідачем ОСОБА_2 07 березня 2007 року
було укладено кредитний договір
№DNI0GK00000078, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі 23
000,00 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 10,08% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 07 березня 2022 року та
зобов'язався погашати заборгованість
за кредитом щомісячними платежами,
надаючи грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
відповідачем ОСОБА_2 07 березня 2007 року
було укладено договір іпотеки
нерухомого майна №DNI0GK00000078, згідно з
яким останній надав в іпотеку належну
йому на праві власності квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 74,90 кв.м,
вартістю 145 188 гривень 00 копійок.

В порушення умов кредитного договору
відповідач ОСОБА_2 зобов'язання по
поверненню кредиту та сплаті відсотків
за користування кредитними коштами
належним чином не виконав, в зв'язку з
чим станом на 24 жовтня 2013 року
утворилася заборгованість за кредитом
в сумі 24 678,28 доларів США, з яких:

- 18 857,70 доларів США заборгованість за
кредит:

- 2 739,64 доларів США заборгованість по
процентам за користування кредитом,

- 736 доларів США заборгованість по
комісії за користування кредитом,

- 1 139,98 доларів США пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором

- 31,29 доларів США штраф фіксована
частина,

-1173,67 доларів США штраф процентна
складова, що в еквіваленті скаладє 197179
гривням 42 копійки, в зв'язку з чим
відповідач ОСОБА_2 направлялись листи -
вимоги про повернення кредиту тридцяти
денний строк з дня отримання такої
вимоги, в тому числі і щодо
добровільного звільнення нерухомого
майна, яке є предметом іпотеки з усіма
зареєстрованими та незареєстрованими
членами сім'ї та іншими мешканця, на що
останній з дня отримання такої вимоги
та по теперішній час не здійснив жодної
оплати по кредитному договору, як не
звільнив і предмета іпотеки.

Позивач з посиланням на норми Закону
України «Про іпотеку» вважає, що
іпотекодержатель, в разі не виконання у
визначені строки умов догов боржником,
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання задовольнити
свої вимоги за договором в повному
обсязі на момент фактичного
задоволення за рахунок майна,
переданого в іпотеку, а звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
якщо інше не передбачено законом, або
договором іпотеки, за умовами якого
звернення стягнення та відчуження
предмету іпотеки здійснюється
відповідно до умов договору та чинного
законодавства, в тому числі шляхом
продажу конкретному покупцю з
правом укладати іпотекодержателем
договору купівлі-продажі предмету
іпотеки від імені іпотекодавця, в
зв'язку з чим банк і змушений
звернутися до суду з позовом про
звернення стягнення за кредитним
договором на предмет іпотеки, оскільки
після повідомлення боржника про
порушення основного зобов'язання, та
про вимогу звільнити квартиру в
добровільному порядку відповідно до
умов договору іпотеки, здійснити
передачу та відчуження заставленого
майна, відповідач не бажає, а наявну
заборгованість за кредитним договором
не погашає. В зв'язку з цим виникли
підстави звернення стягання на
предмет іпотеки відповідно до
визначеного законом та договором
іпотеки процедури і одночасно зі
зверненням стягнення на предмет
іпотеки виникли підстави для
виселення всіх осіб, які
зареєстровані та проживають у
зазначеному житловому будинку зі
зняттям їх з реєстраційного обліку,
оскільки позивач як іпотекодержатель
згоди іпотекодавцю на вселення та
реєстрах зазначеному житловому
будинку будь-яких осіб не давав, а
згідно ст. 39 3Ј України «Про іпотеку»
одночасно з рішенням про звернення
стягнена предмет іпотеки, суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом,
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення, а ч.3 ст.109 ЖК
України встановлено, що звернення
стягнення на передане в іпотеку
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.

Рішенням Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 03
вересня 2014 року в задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 як законного
представника малолітнього ОСОБА_4,
третя особа - Солонянська районна
державна адміністрація
Дніпропетровської області (як орган
опіки та піклування) про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючи на порушення
норм матеріального та процесуального
права, а саме порушення судом Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, надаваного як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07
березня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №DNІ0GK00000078,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 23 000,00 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом,
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі суми 1% від суми
виданого кредиту в момент надання
кредиту, щомісяця в період сплати у
розмірі 0.20% від суми виданого кредиту,
відсотки за дострокове погашення
кредиту згідно з п.3.11 з кінцевим
терміном повернення 07 березня 2022 року,
при цьому позичальник повинен був
використати кредит за цільовим
призначенням - на придбання нерухомого
майна: квартири (п.2.2.1 та п.7.1), та
зобов'язався повернути кредит шляхом
здійснення щомісячних платежів в
період з 21 по 28 число кожного місяця
відповідно до умов кредитного договору
та встановленого графіка, здійснивши
сплату не пізніше дати фактичного
повного погашення кредиту, сплачувати
відсотки та винагороду за користування
кредитом в розмірах та на умовах
передбачених кредитним договором п.2.2.2,
а в разі несвоєчасного погашення
кредиту сплачувати пеню та штрафи
відповідно до положень розділу 4 даного
договору (а.с.16-18). Погашення
заборгованості за кредитом (за
виключенням винагороди, що сплачується
в момент надання кредиту) здійснюється
щомісячно в період сплати шляхом
надання банку позичальником коштів
(щомісячний платіж) у сумі 296.26 доларів
США, що складається із заборгованості
по кредиту, відсоткам, винагороди,
комісії, для чого банк відкриває
рахунок 1519 (п.7.1-7.2 договору).

В порушення умов кредитного договору
відповідач зобов'язання щодо
своєчасності сплати коштів за
кредитним договором відповідно до умов
кредитного договору в установлені
строки їх сплати належним чином не
виконував, в зв'язку з чим станом на 24
жовтня 2013 року утворилася
заборгованість за кредитом в сумі 18 857,70
доларів США, заборгованість по
процентам за користування кредитом - 2
739,64 доларів США, заборгованість по
комісії за користування кредитом - 736
доларів США, а також нараховані пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором в сумі 1 139,98 доларів США та
штраф, який складається з фіксованої
частини в сумі 31,29 доларів США і
процентної складової в сумі 1 173,67
доларів США, а всього - 24 678,28 доларів
США, що за курсом НБУ від 24 жовтня 2013
року становить 197 179 гривень 42 копійки,
що підтверджується розрахунком
позивача про наявність заборгованості
за кредитним договором (а.с.7-10,63-74), а
вказаний позивачем розмір
заборгованості за кредитним договором
відповідачами при розгляді справи
судом не оспорювався.

Згідно п.7.3 укладеного між сторонами
кредитного договору кредит надавався
позивачем в обмін на зобов'язання
позичальника по поверненню кредиту,
сплаті відсотків, винагороди в
зазначені договором строки, а
забезпеченням виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
виступає іпотека належної на праві
власності відповідачеві ОСОБА_2 згідно
нотаріально посвідченого 07 березня 2007
року приватним нотаріусом
Солонянського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим №344
договору купівлі-продажу
чотирьохкімнатної кватири АДРЕСА_1 про
що позивачем як позикодавцем з
відповідачем ОСОБА_2 як позичальником 07
березня 2007 року було укладено
посвідчений приватним нотаріусом
Солонянського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим №347
договір іпотеки нерухомого майна
загальною площею 74,90 кв.м, вартістю 145 188
гривень 00 копійок. (а.с.19-21).

Позивач відповідно до вимог ст.ст.3, 4
ЦПК України та ст.20 ЦК України обрав
способом судового захисту для
погашення наявної за спірним кредитним
договором станом на 24 жовтня 2013 року
заборгованості в загальній сумі 197 179
гривень 42 копійки вимогу про звернення
стягнення на предмет іпотеки, належний
іпотекодавцю, та виселення осіб, які
зареєстровані та проживають в предметі
іпотеки.

Відмовляючи в задоволені позову
районний суд обґрунтовано послався на
п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набрав
чинності 07 червня 2014 року, відповідно
до вимог якого не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеки», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та зокрема за умови, що таке
нерухоме майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Всі зазначені вимоги Закону були
перевірені судом під час розгляду
справи, та підстав для його не
застосування встановлено не було.

Позичальник ОСОБА_2 одержав кредит в
іноземній валюті (а.с.16-18), в
забезпечення його виконання передав в
іпотеку квартиру, загальна площа якої
становить 74,9 кв.м, що вбачається з
тексту договору іпотеки (а.с.21), яка не
перевищує 140 кв.м, а вказане нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника та його сім?ї, так як
згідно довідки Житлово-будівельного
кооперативу № 2 від 04 серпня 2014 року
(а.с.231,232) він проживає в даній квартирі,
хоча зареєстрований за іншою адресою
АДРЕСА_2, що вбачаться з копії його
паспорту (а.с.61), листа Солонянського
районного сектору Державної
міграційної служби в
Дніпропетровській області (а.с.82) та
листа Солонянської селищної ради
(а.с.90), про те що іншого житла у нього не
має, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (а.с.180,228,229) та архівною
довідкою ТОВ «АБРИС» від 29 серпня 2014
року (а.с.230).

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки, як
правильно зазначив суд у своєму
рішенні, норми цього закону регулюють
саме примусове стягнення (відчужене
без згоди власника) нерухомого майна,
яке вважається предметом іпотеки за
виконавчими документами, яким також є і
рішення суду.

Згідно п. 4 зазначеного закону, протягом
його дії інші закони України з питань
майнового забезпечення кредитів діють
з урахуванням його норм, а тому норми
Закону України «Про іпотеку» необхідно
застосовувати з урахуванням вимог
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
не є суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи. Суд
першої інстанції повно та правильно
з'ясував характер спірних
правовідносин, правильно застосував
зазначені норми матеріального права,
що підлягали застосуванню, висновки
суду про встановлені обставини й
правові наслідки є вичерпаними,
відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженнями в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 03
вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: