Справа № 1304/316/2012
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/2953/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю: представника позивача
Довгань А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 13 лютого 2014 року у справі за
позовом Львівського комунального
підприємства «Княже місто» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення
боргу з водопостачання та
водовідведення та зустрічним позовом
ОСОБА_4 до Львівського комунального
підприємства «Княже місто», з участю
третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про
зобов'язання до вчинення дій та
відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов
Львівського комунального підприємства
«Княже місто» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про стягнення боргу з
водопостачання та водовідведення
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь Львівського
комунального підприємства «Княже
місто» 8081,12 грн. заборгованості в
період з 04.03.2009 року по 01.05.2013 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь Львівського
комунального підприємства «Княже
місто» 37,00 грн. судових витрат за
інформаційно - технічне забезпечення.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до Львівського комунального
підприємства «Княже місто», з участю
третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про
зобов'язання до вчинення дій та
відшкодування шкоди відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначають, що
вважають рішення суду незаконним,
ухваленим з порушенням вимог
матеріального та процесуального права
та без дослідження доказів наявних у
матеріалах справи. Посилаються на те,
що суд ухвалив рішення не взявши до
уваги вимоги Постанову Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009
року «Про судові рішення у цивільній
справі» та вимоги ст.215 ЦПК України.
Стверджують, що не давали суду
пояснень, які містяться в
мотивувальній частині рішення щодо
відмови від оплати за послуги з
холодного водопостачання та
водовідведення у зв»язку з відсутністю
між ними та ЛКП письмового договору, а
відтак такі твердження суду є такими,
що не відповідають дійсності.
Наголошують на тому, що в зустрічному
позові та у своїх поясненнях
наполягали на тому, що не проводять
оплату через неякісне надання
вищезазначених послуг, що
підтверджується довідкою
«Львівводоканалу» від 08.05.2013 року, що
міститься на а.с.146. Вважають помилковим
висновок суду про те, що відповідачі не
надали суду доказів про неякісне
водопостачання. Такими доказами
вважають вищезазначений лист
«Львівводоканалу», а також акт
складений мешканцями будинку, що
міститься на а.с.189. Суд не взяв до уваги,
що «Єдиний договір», який пропонує
укладати споживачам ЛКП визнаний
незаконним рішенням господарського
суду. Стверджують, що судом не взято до
уваги заяву відповідача про те, що він
пропонував ЛКП укласти з ним договір на
холодне водопостачання, а також не
взято до уваги рішення Верховного Суду
України, яким встановлено порядок
таких правовідносин.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні первісного позову
відмовити за безпідставністю, а
зустрічний позов задовольнити
повністю.

Заслухавши пояснення представника
позивача Довгань А.О. на заперечення
доводів апеляційної скарги, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3
та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають
у АДРЕСА_1 та є споживачами комунальних
послуг, які надає їм ЛКП «Княже місто».

Для оплати за надані послуги мешканцям
квартири відкрито особовий рахунок.

Відповідно до нарахування, складеного
ЛКП «Княже місто» встановлено, що
відповідачі заборгували 9 125,20 грн. за
період з липня 2008 року по квітень 2013
року. (а.с.152).

Згідно умов укладеного 01.07.2008 року між
ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Княже
місто» договору про надання послуг з
водопостачання та водовідведення між
виробником цих послуг та виконавцем
послуг, встановлено, що виробник ЛМКП
«Львівводоканал зобов»язався
забезпечувати виконавцю ЛКП «Княже
місто» послуги відповідно до графіку
подачі води, затвердженого рішенням
виконавчого комітету Львівської
міської Ради постачання питної води
належної якості, тиску. Натомість,
виконавець ЛКП «Княже місто»
збов»язався виконувати умови та
порядок оплати за надані послуги в
обсягах та терміни, передбачені
договором ( а.с.85-88).

Як результат умов договору від 01.07.2008
року мешканців квартири АДРЕСА_1 як
споживачі послуг з водопостачання та
водовідведення зобов»язані оплачувати
за надані послуги, що передбачено ст.68,
162 ЖК України.

Стаття 162 ЖК України гласить, що плата
за комунальні послуги (водопостачання,
газ, електрична, теплова енергія та
інші послуги) береться крім квартирної
плати за затвердженими у встановленому
порядку тарифами. Наймачі зобов»язані
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідачі по
справі згідно пояснень ОСОБА_4
отримують послуги з водопостачання та
водовідведення у квартиру АДРЕСА_1,
однак здійснювати оплату за надані
послуги не бажають, оскільки такі
надаються неякісно.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
неякісного надання послуг з
водопостачання та водовідведення
відповідачам, оскільки зазначені
доводи не підтверджені жодними
доказами. Посилання апелянтів на лист
ЛМКП Львівводоканалу від 08.11.2012 року
№13-6014 ( а.с.146) щодо кількості аварійних
ситуацій на мережах системи холодного
водопостачання та в мережах системи
водовідведення м. Львова не свідчить
про неякісне надання послуг, а
підтверджує факти аварійних ситуацій,
ліквідація (ремонт) яких проводився
виключно силами ЛМКП «Львівводоканал».

Щодо акту на який посилаються апелянти
від 02.09.2013 року ( а.с.188) складеного
мешканцями квартир НОМЕР_1-НОМЕР_4
АДРЕСА_1, щодо перебоїв у подачі води
не є підставою для неоплати за спожиту
воду, адже згідно п.п. 11.1 та 11.3 Правил
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення у
містах і селищах України, кількість
води, використаної абонентами,
визначається за показниками
перевірених лічильників, які мають
бути опломбовані, а при їх відсутності,
визначається згідно з нормами
водопостачання, затвердженими
місцевими органами виконавчої влади.

Щодо доводів апелянта про неукладення
з мешканцями будинку АДРЕСА_1 договору
на надання послуг з водопостачання та
водовідведення, слід зазначити, що
статтею 3 ЦПК України, на яку підставно
посилався суд першої інстанції
імперативно встановлено, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом саме своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Чинним законодавством передбачена
свобода вибору при укладенні договору,
однак відповідачами не пред»явлено
суду доказів, що вони зверталися із
такою вимогою до позивача, але їх
вимоги не виконані.

Сам факт споживання води та
користування водовідведенням
зобов»язує до оплати.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Так як відповідачами не представлено
суду доказів у заперечення позовних
вимог ЛКП «Княже місто» , а окрім цього
такі не заперечують факту неоплати за
водопостачання та водовідведення, суд,
враховуючи рішення Галицького
районного суду м. Львова від 13.07. 2009 року
у справі №2-101/2009, яке набрало законної
сили, ухвалив законне, обґрунтоване,
справедливе рішення, що відповідає
вимогам ст.213 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Підстав для скасування рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 в і д х
и л и т и .

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 13 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин