Номер провадження 2/754/4832/14
РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва

Головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Фацул М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи:
ОСОБА_4, Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та витребування майна з
чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
вищевказаним позовом, в якому просила
суд визнати договір купівлі-продажу
від 17 грудня 2013р., зареєстрований в
реєстрі за №1727 та посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
недійсним; повернути майно, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з
чужого незаконного володіння, у
власність позивача. Свої вимоги
позивач обґрунтувала тим, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1. 27
листопада 2013р. позивач підписала
довіреність на ім'я ОСОБА_4 про
розпорядження своїм майном та
посвідчила у нотаріуса м. Білефельд
Федеративної республіки Німеччина. 10
грудня 2013р. своєю заявою позивачка
відкликала зазначену довіреність.
Повернувшись додому, позивачка
дізналась, що 17 грудня 2013р. спірну
квартиру було продано ОСОБА_2, після
чого вона звернулася до останньої з
проханням повернути квартиру, яка була
продана без її згоди, від якої вона
дізналась, що 14 березня 2014р. ОСОБА_2
подарувала квартиру ОСОБА_3 Позивачка
зазначає, що не мала наміру продавати
спірну квартиру, а тому вважає, що
договір купівлі-продажу кватири від 17
грудня 2013р. є недійсним. В зв'язку з
викладеним вище, посилаючись на
ст.ст.203, 215, 216, 640 ЦК України просить
вимоги позову задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити.

В судове засіданні відповідач ОСОБА_6
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
поважності причини неявки суду не
повідомляла.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
проти задоволення позовних вимог
заперечував в повному обсязі,
посилаючись на їх безпідставність та
необґрунтованість. В наданих суду
запереченнях зазначив, що спірна
квартира була предметом застави
(іпотеки) за договором кредиту,
укладеним між КС «Мікрокредит» та
ОСОБА_2, зобов'язання по якому останньою
не виконувались належним чином,
внаслідок чого виникла заборгованість.
Перед укладенням договору дарування
між ним (ОСОБА_3) та ОСОБА_2 була
досягнута усна домовленість щодо того,
що ОСОБА_3 взяв на себе обов'язок
погасити кредитні зобов'язання ОСОБА_2
перед КС «Мікрокредит», а також
сплатити останній різницю між
кредитною заборгованістю та ринковою
вартістю квартири, що було ним
виконано. В подальшому ОСОБА_2
подарувала ОСОБА_3 спірну квартиру,
уклавши договір дарування. Відповідач
ОСОБА_3 зазначає, що видана позивачем на
ім'я ОСОБА_4 довіреність на момент
укладання договору купівлі-продажу від
17 грудня 2013р. була дійсною та
відповідала вимогам, встановленим
чинним законодавством України та
міжнародними договорами, позивачем
належним чином не було відкликано дану
довіреність та не були вчинені
відповідні дії для цього.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
поважності причини неявки суду не
повідомляла.

Третя особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином, в
наданій суду заяві просила розглядати
справу за її відсутності. В своїх
поясненнях, направлених поштою на
адресу суду, зазначила, що вчинення нею
нотаріальної дії щодо посвідчення
договору купівлі-продажу квартири від
17 грудня 2013р. було здійснено нею у
відповідності до чинного
законодавства України, Закону України
«Про нотаріат», Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, на
момент посвідчення нею даної угоди
підтвердження того, що довіреність на
ім'я ОСОБА_4 скасована, були відсутні. В
зв'язку з вищевикладеним, просила суд
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства та має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, а в силу ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
необхідно враховувати, що згідно із
статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити ЦК, іншим
законам України, моральним засадам
суспільства, положенням також інших,
крім актів цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його волі.

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до довіреності від 27
листопада 2013р., посвідченої нотаріусом
м. Білефельд паном Зекамп, з правом
передоручення повноважень іншим
особам та зберігає чинність до 26
листопада 2023р., ОСОБА_1 уповноважила
ОСОБА_4 представляти її інтереси з
усіма необхідними правами й
повноваженнями з питань продажу від її
імені, купівлі на її ім'я, обміну,
оренди, прийняттям в дар рухомого та
нерухомого майна, а також вчинення
будь-яких інших дій щодо належного їй
рухомого та нерухомого майна. (а.с.13-17)

Відповідно договору купівлі-продажу
квартири від 17 грудня 2013 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі
за №1727, укладеного між ОСОБА_4, яка діє в
інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_7 в
особі представника ОСОБА_4 продала, а
ОСОБА_2 купила квартиру під номером
АДРЕСА_1 (а.с.7-10)

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
нотаріат» угоди про відчуження та
заставу майна, що підлягає
реєстрації, посвідчуються за умови
подання документів, що підтверджують
право власності на майно, що
відчужується або заставляється. При
посвідченні угод про відчуження або
заставу жилого будинку, квартири,
дачі, садового будинку, гаража,
земельної ділянки, іншого нерухомого
майна перевіряється відсутність
заборони відчуження або арешту майна. В
разі наявності заборони угода про
відчуження майна, обтяженого боргом,
посвідчується лише у разі згоди
кредитора і набувача на переведення
боргу на набувача. Посвідчення
правочинів щодо відчуження, іпотеки
житлового будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна, а
також правочинів щодо відчуження,
застави транспортних засобів, що
підлягають державній реєстрації,
провадиться за місцезнаходженням
(місцем реєстрації) цього майна або за
місцезнаходженням (місцем реєстрації)
однієї із сторін відповідного
правочину.

Згідно ст. 43 Закону України «Про
нотаріат» не допускається вчинення
нотаріальної дії у разі відсутності
осіб - її учасників або їх
уповноважених представників. При
вчиненні нотаріальної дії нотаріуси
встановлюють особу учасників
цивільних відносин, які звернулися
за вчиненням нотаріальної дії.
Встановлення особи здійснюється за
паспортом громадянина України або за
іншими документами, які унеможливлюють
виникнення будь-яких сумнівів щодо
особи громадянина, який звернувся за
вчиненням нотаріальної дії (паспорт
громадянина України, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, дипломатичний чи службовий
паспорт, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідка
на проживання особи, яка мешкає в
Україні, національний паспорт
іноземця або документ, що його
замінює, посвідчення інваліда чи
учасника Великої Вітчизняної війни,
посвідчення, видане за місцем роботи
фізичної особи). Посвідчення водія,
особи моряка, інваліда чи учасника
Великої Вітчизняної війни,
посвідчення, видане за місцем роботи
фізичної особи, не можуть бути
використані громадянином України для
встановлення його особи під час
укладення правочинів.

Статтею 44 Закону України «Про
нотаріат» встановлено, що під час
посвідчення правочинів визначається
обсяг цивільної дієздатності фізичних
осіб, які беруть у них участь.
Визначення обсягу цивільної
дієздатності фізичної особи
здійснюється за паспортом
громадянина України або іншими
документами, передбаченими статтею
43 цього Закону (крім посвідчення
водія, особи моряка, інваліда чи
учасника Великої Вітчизняної війни,
посвідчення, виданого за місцем роботи
фізичної особи), які унеможливлюють
виникнення будь-яких сумнівів щодо
обсягу цивільної дієздатності
фізичної особи, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії. Нотаріус
при посвідченні правочинів,
вчиненні інших нотаріальних дій за
участю уповноваженого представника
встановлює його особу відповідно до
вимог статті 43 цього Закону, а також
перевіряє обсяг його повноважень.
Нотаріусу подається довіреність або
інший документ, що надає повноваження
представникові. Дійсність довіреності
перевіряється нотаріусом за допомогою
Єдиного реєстру довіреностей. У разі
наявності сумнівів щодо
уповноваженого представника, а також
його цивільної дієздатності та
правоздатності нотаріус має право
зробити запит до відповідної фізичної
чи юридичної особи. Нотаріус
зобов'язаний встановити дійсні
наміри кожної із сторін до вчинення
правочину, який він посвідчує, а
також відсутність у сторін заперечень
щодо кожної з умов правочину.
Встановлення дійсних намірів кожного
з учасників правочину здійснюється
шляхом встановлення нотаріусом
однакового розуміння сторонами
значення, умов правочину та його
правових наслідків для кожної із
сторін. Встановлення дійсних намірів
однієї із сторін правочину може бути
здійснено нотаріусом за відсутності
іншої сторони з метою виключення
можливості стороннього впливу на її
волевиявлення. Правочин посвідчується
нотаріусом, якщо кожна із сторін
однаково розуміє значення, умови
правочину та його правові наслідки,
про що свідчать особисті підписи
сторін на правочині.

Як вбачається з конверту,
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу, 12.12.2013р.
ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_4 на
адресу АДРЕСА_1 заяву про скасування
довіреності від 27 листопада 2013р., однак
даний лист було повернуто відправнику
ОСОБА_1, що підтверджується довідкою
ф.20, причина повернення "за місцем
обслуговування".

Відповідно до ст. 249 ЦК України особа,
яка видала довіреність, за винятком
безвідкличної довіреності, може у
будь-який час скасувати довіреність
або передоручення. Відмова від цього
права є нікчемною. Особа, яка видала
довіреність і згодом скасувала її,
повинна негайно повідомити про це
представника, а також відомих їй третіх
осіб, для представництва перед якими
була видана довіреність. Права та
обов'язки щодо третіх осіб, що виникли
внаслідок вчинення правочину
представником до того, як він довідався
або міг довідатися про скасування
довіреності, зберігають чинність для
особи, яка видала довіреність, та її
правонаступників. Це правило не
застосовується, якщо третя особа знала
або могла знати, що дія довіреності
припинилася.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Протягом судового розгляду стороною
позивача не було надано доказів, що
ОСОБА_4 на момент укладення договору
купівлі-продажу квартири від 17.12.2013р.
була повідомлена її довірителем про
скасування довіреності.

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку, що посвідчення
договору купівлі-продажу квартири від
17.12.2013р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 було здійснено з
дотриманням вимог передбачених
Законом України «Про нотаріат»,
Порядком вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012р. №296/5, та враховуючи, що
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на момент
укладення договору купівлі-продажу
квартири від 17.12.2013р. не була
повідомлена її довірителем про
скасування довіреності, що
підтверджується конвертом та довідкою
ф.20, причина повернення "за місцем
обслуговування", суд позбавлений дійти
висновку про обґрунтованість позовної
вимоги про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним.

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав не нерухоме майно
про реєстрацію права власності №14810898
право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2
(а.с.11,12)

Згідно договору дарування квартири від
14 березня 2014р., посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстровано в реєстрі за №1414, ОСОБА_2
подарувала, а обдаровуваний, ОСОБА_3,
прийняв в дар трьохкімнатну квартиру,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с.21,22)

Враховуючи, що суд відмовляє у
задоволенні вимоги про визнання
договору купівлі-продажу квартири від
17 грудня 2013р., посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 недійсним,
підстави для повернення спірної
квартири з чужого незаконного
володіння відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 10, 12, 15, 56, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
3-ті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
витребування майна з чужого
незаконного володіння залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: