Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/3294/2014
Головуючий у 1-й інстанції
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 28 листопада 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист
честі та гідності.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 28 листопада 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про захист честі та гідності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції. Вважає, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає нормам процесуального
права. Вказує, що рішення суду
базується на неправдивих свідченнях
відповідача, судом не взято до уваги
рішення Апеляційного суду м. Києва від
29 лютого 2012 року.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні
Дніпровського районного суду м. Києва
перебувала цивільна справа № 2о-200/11 за
заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи:
Головне управління юстиції у м. Києві,
Дніпровське районне управління
юстиції у м. Києві, Відділ реєстрації
актів цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
встановлення факту проживання однією
сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 09 листопада 2011 року заяву
ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт
проживання однією сім"єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 з березня 2006
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29-31).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
29 лютого 2012 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 09 листопада
2011 року було скасовано з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні заяви ОСОБА_2.

В процесі розгляду зазначеної
цивільної справи № 2о-200/11
представником заінтересованої особи
ОСОБА_5 - відповідачем у даній справі
ОСОБА_3 була подана заява від 22
листопада 2011 року про залишення без
розгляду заяви ОСОБА_2 про встановлення
факту (а.с.7).

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з даним позовом до ОСОБА_3 про
захист честі та гідності. В
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 13 березня 2013 року
вона звернулася до Дніпровського
районного суду м. Києва із заявою про
ознайомлення з матеріалами справи №
2о-200/11 за її заявою про встановлення
факту проживання однією сім"єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, виявила в
матеріалах вказаної справи заяву
ОСОБА_3, як адвоката, від 22 листопада 2011
року, в якій відповідач вказала
наступні неправдиві відомості
відносно позивача"Слід наголосити,
викладене в заяві ОСОБА_2 не відповідає
дійсності, оскільки покійний ОСОБА_7 є
рідним батьком ОСОБА_5 і останній час
проживав разом з дочкою". Пзивач вважає,
що дана інформація не відповідає
дійсності, оскільки вона з березня 2006
року по квітень 2011 року проживала
однією сім"єю з ОСОБА_7, даний факт був
підтверджений рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва. Просила
постановити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_3 спростувати зазначені
недостовірні відомості та
відшкодувати завдану позивачу
моральну шкоду в розмірі 1 грн. В
подальшому уточнила позовні вимоги,
просила зобов'язати відповідача
спростувати у судовому засіданні
Деснянського районного суду м. Києва, а
також у письмовій формі до
Дніпровського районного суду м. Києва,
голові Дніпровського районного суду м.
Києва, судді Шевченко Н.М., судді
Гончаруку В.П., а також до Апеляційного
суду м. Києва, голові Апеляційного суду
м. Києва та судді Українець Л.Д.
недостовірні відомості про те, що
останній час протягом п"яти років
ОСОБА_7 не проживав з дочкою ОСОБА_5, а
проживав з нею, а також те, що позивач не
була у ОСОБА_7 хатньою робітницею і не
отримувала від нього зарплату за
роботу.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнала, зазначала, що вона була
представником дочки померлого ОСОБА_7 -
ОСОБА_5 при розгляді цивільної справи
за заявою ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім"єю її та
ОСОБА_7, що розглядалася Дніпровським
районним судом м. Києва у 2011 році.
Рішенням Дніпровського суду заяву
ОСОБА_2 було задоволено, проте рішенням
Апеляційного суду м. Києва рішення суду
першої інстанції було скасовано і в
задоволенні вимог ОСОБА_2 було
відмовлено. Під час розгляду справи по
суті вона, як представник за
довіреністю, підготувала письмові
заперечення по справі, в яких було
вказано про те, що померлий ОСОБА_7
останній час проживав разом з дочкою.
Вважає, що дані обставини знайшли своє
підтвердження під час розгляду
вказаної справи Апеляційним судом м.
Києва. Викладене в запереченнях було
способом захисту дочки померлого
ОСОБА_5 в суді, а не способом
розповсюдити недостовірну інформацію,
вважає свої дії законними, а тому
просила в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено, що
внаслідок зазначення у заяві, що була
подана представником учасника процесу
в цивільній справі, про залишення заяви
ОСОБА_2 без розгляду наступної
інформації: "Слід наголосити, викладене
в заяві ОСОБА_2 не відповідає дійсності,
оскільки покійний ОСОБА_7 є рідним
батьком ОСОБА_5 і останній час проживав
разом з дочкою", було порушено особисті
немайнові права позивача, а також не
доведено, що вказана інформація є
поширенням недостовірної інформації у
розумінні положень ст. 277 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на недостовірність
інформації, викладеної відповідачем у
заяві від 22 листопада 2011 року, наводить
інформацію про рух справи за її заявою
про встановлення факту проживання
однією сімє'ю без реєстрації шлюбу,
вказує на докази, які нею подавались у
зазначеній справі, на підтвердження
вимог про встановлення факту, зазначає
про порушення судом при розгляді даної
справи вимог процесуального закону -
неналежну оцінку пояснень позивача у
даній справі.

Зазначені доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду про те, що
інформація, яку просила спростувати
позивач, не є поширенням негативної
інформації про особу, що порочить її
честі та гідність, оскільки така
інформація була надана у судовій
справі представником зацікавленої
особи, та є запереченнями проти вимог
ОСОБА_2 про встановлення юридичного
факту, а не розповсюдженням
недостовірної інформації, отже
обставини, викладені відповідачем у
заяві від 22 листопада 2011 року підлягали
перевірці та оцінці в порядку ст. ст. 212,
214 ЦПК України при вирішенні справи про
встановлення юридичного факту.

Порушень процесуального закону, які б
відповідно до ЦПК України стали
підставою для скасування рішення суду,
не встановлено.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: