Справа №490/5338/13-ц 17.03.2014 17.03.2014 17.03.2014
Провадження №22-ц/784/848/14
Суддя по 1 інстанції -
Доповідач в апеляційній
інстанції - Лисенко П.П.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 березня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Серебрякової Т.В. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2013 року, ухваленого в
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
зобов'язанням, -

у с т а н о в и л а :

22 травня 2013 року публічне акціонерне
товариство «Приватбанк» (надалі Банк)
пред'явило зазначений позов, який
обґрунтувало наступним.

06 лютого 2008 року Банк в простій
письмовій формі уклав з ОСОБА_2
безномерний договір на отримання
кредиту, у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно його умов, Банк видав
позичальнику платіжну картку з
кредитним лімітом у 2 000 гривень, які та
могла використовувати на власний
розсуд, зі зворотним зобов'язанням
кінцево повернути їх в термін, що
відповідає строку дії картки.

Крім того, позичальник, відповідно до
умов та правил надання банківських
послуг і правил користування платіжною
карткою, бралася сплачувати щомісяця
обов'язковий мінімальний платіж, який
складається із частки тіла кредиту,
комісії та нарахованих процентів за
користування кредитом, виходячи з
відсоткової ставки 36 % річних на суму
залишку заборгованості по кредиту.

В ньому ж, сторони домовилися, що у разі
прострочки виконання грошового
зобов'язання держатель картки сплачує
Банку штраф, складовими якого є тверда
грошова сума у розмірі 500 гривень та
плаваюча у розмірі 5% від суми
заборгованості по кредитному ліміту,
включаючи нараховані та прострочені
відсотки та комісії.

Взяті на себе зобов'язання Банк виконав
у повному обсязі, надавши
відповідачеві платіжну карту з
обумовленим кредитним лімітом, і чекав
відповідної добросовісної договірної
поведінки від позичальника, про те та,
проводила виплати нерегулярно,
систематично порушувала свої
договірні зобов'язання, у зв'язку з чим
станом на 30 березня 2013 рік виникла
заборгованість в розмірі 22 431 гривня 44
копійки, з яких:

· 6 971 гривня 51 копійка
заборгованість зі сплати тіла кредиту;

· 10 644 гривні 74 копійки
заборгованість за відсотками за
користування позиченими грошима;

· 3 270 гривень 84 копійки
заборгованість по комісії за
користування кредитом;

· 500 гривень штрафу (фіксована
частина);

· 1 044 гривні 35 копійок штрафу
(процентна складова).

Не змінили її позадоговірної поведінки
неодноразові нагадування Банку про
необхідність виконання зобов'язання у
повному обсязі, ні заходи
цивільно-правового впливу.

У зв'язку із цим, Банк просив стягнути з
ОСОБА_2 на його користь заборговану
грошову суму.

Заочним рішенням Центрального
районного суду Миколаївської області
від 25 листопада 2013 року позов Банку
задоволено частково і вирішено питання
про розподіл судових витрат.

З відповідача на користь Банку
стягнуто 20 887 гривень 09 копійки, з яких:

· 6 971 гривня 51 копійка -
заборгованості за кредитом;

· 10 644 гривні 74 копійки -
заборгованості по процентам;

· 3 270 гривень 84 копійки -
заборгованості по комісії за
користування кредитом.

У задоволені вимоги про стягнення
штрафу за прострочку виконання
грошового зобов'язання відмовлено за
її безпідставністю.

Банк подав на це рішення апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати в
частині відмови у стягненні штрафу, і
ухвалити у цій частині нове рішення,
яким названу вимогу задовольнити у
повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилалась на
порушення судом вимог матеріального та
процесуального права при вирішенні
зазначеної вимоги.

Апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду І інстанції в
частині вирішення вимоги про стягнення
штрафу скасувати і в цій частині
ухвалити нове рішення, про часткове
задоволення названої вимоги, а також
змінити його в частині визначення
загального розміру боргу, належного до
стягнення, збільшивши його на суму
стягуваного штрафу, оскільки в
зазначених частинах районний суд
ухвалив його без точного дотримання
положень чинних цивільного та
цивільно-процесуального законодавств.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому судовому
рішенні, районний суд вважав, що для
цього є законні підстави і таке
повністю відповідає засадам
цивільного законодавства про свободу
договору і належного його виконання.
Відповідач, за укладеним договором про
надання кредиту, взяв у Банку грошові
кошти, які використав на власний
розсуд, проте взятого на себе обов'язку
по щомісячному поверненню їх
частинами, сплаті комісії та процентів
за користування позиченими грошовими
коштами не виконала, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яку і слід з
неї стягнути у відшукуваному Банком
розмірі.

При цьому, як на думку суду підстав для
стягнення з відповідач штрафу, як у
фіксованій так і у відсотковій
складових, немає.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з
обставинами та правовідносинами,
встановленими судом 1 інстанції, його
висновки щодо них та результату
вирішення справи, крім висновку про
відсутність підстав для стягнення
штрафу, за прострочку виконання
кредитного зобов'язання, вважає
вірними, обґрунтованими й законними.

Що ж стосується вимоги Банку про
стягнення штрафу, то як на думку
колегії, вона є обґрунтованою і
підлягала до задоволення з наступних
підстав.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту,
є підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків.

В силу статей 251, 253, 509, 525-526, 598, 610, 611, 616,
622, 631 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання (не
виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не звільняється від
виконання зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк
в простій письмовій формі уклав з
ОСОБА_2 договір без номера про надання
кредиту, у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
та надав її кредитний ліміт у розмірі 2
000 гривень, під зворотне зобов'язання
тої повернути їх в термін, що
відповідає строку дії картки, і
сплачувати комісію та проценти за
користування позиченими грошима,
виходячи з процентної ставки 36 % річних.

Крім того, відповідно до п. 5.10 Правил
користування платіжною карткою (а.с. -
52),у разі порушення позичальником
строків платежів по будь-якому із
грошових зобов'язання , передбачених
договором, той зобов'язаний сплатити
Банкові штраф у розмірі 250 гривень + 5 %
від суми позову.

ОСОБА_2 гроші взяла і використала їх на
власний розсуд. До вересня 2009 року вона
дотримувалася умов договору, а потім
виплати припинила.

За такого і відповідно до статей 525, 589,
590, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України та
розділу 5 правил користування
платіжною карткою, ОСОБА_2 повинна
відповідати за неналежне виконання
кредитного зобов`язання і нести
негативні наслідки таких своїх дій, а
саме, повернути Банку заборговані
грошові кошти, сплатити відсотки,
комісію та нарахований за неналежну
договірну поведінку штраф.

Оскільки вона у добровільному порядку
заборговані грошові кошти не сплачує,
то їх слід стягнути за судовим
рішенням, що частково вірно
констатував і районний суд.

При цьому, він помилково дійшов
висновку про відсутність підстав для
стягнення з відповідача штрафу.

За такого, допущену судом 1 інстанції
помилку слід виправити рішенням
апеляційної інстанції й стягнути з
позичальника на користь кредитодавця 1
294 гривні 35 копійок штрафу, з яких, 250
гривень фіксована складова та 1 044
гривні 35 копійок процентна складова.

Крім того, у зв'язку із стягненням
штрафу підлягає зміні і визначений
районним судом загальний розмір боргу,
належний до стягнення з відповідача на
користь Банку, замість 20 887 гривень 09
копійок з відповідача слід стягнути 22
181 гривень 44 копійок

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 121 гривню 80 копійок судових
витрат останнього, в апеляційній
інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 25 листопада 2013
року в частині відмови у позові
публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення штрафу -
скасувати, і в цій частині ухвалити
нове рішення, яким названу вимогу
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 1 294
гривні 35 копійок штрафу, за прострочку
виконання грошового зобов'язання.

Рішення в частині визначення загальної
грошової суми боргу, належного до
стягнення з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»,
змінити, збільшивши його розмір з 20 887
гривень 09 копійок до 22 181 гривні 44
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 121
гривню 80 копійок на відшкодування
витрат зі сплати судового збору в
апеляційній інстанції.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: