РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4560/14-ц

провадження у справі № 2/0285/1509/14

23 грудня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний
суд Житомирської області у складі
судді Романюк Юлії Геннадіївни, за
участі секретаря судового засідання
Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у
справі:

позивач: не прибув

відповідача: представник не
прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до місцевої
територіальної громади в особі
Колодянської сільської ради
Новоград-Волинського району
Житомирської області про визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2014 року позивач звернувся в
суд з позовною заявою до місцевої
територіальної громади в особі
Колодянської сільської ради
Новоград-Волинського району
Житомирської області про визнання
права власності, в якій просить визнати
за ним право власності на житловий
будинок разом з господарськими
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1,
який належав його матері ОСОБА_2,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати, після
смерті якої відкрилась спадщина, що
складається з житлового будинку з
господарськими будівлями, в якому
постійно проживала померла. Він є
єдиним спадкоємцем після смерті матері
та прийняв спадщину. При звернені до
приватного нотаріуса із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок, у
видачі такого свідоцтва позивачу
відмовлено, оскільки на даний житловий
будинок відсутні правовстановлюючі
документи. Враховуючи, що можливості
оформити спадщину іншим шляхом немає,
позивач просить суд визнати за ним
право власності на зазначений житловий
будинок.

У судове засідання представник
позивача не прибув, подав письмову
заяву, в якій зазначив, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить про розгляд справи у його
відсутність.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, подав заяву в якій
просить розгляд справи проводити без
його участі, проти задоволення
позовних вимог заперечень не має.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
сторін та осіб, які беруть участь у
справі на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні
матеріали справи та подані докази,
з'ясувавши всі обставини справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 11.03.2014
року, виданим Колодянською сільською
радою Новоград-Волинського району
(а.с.3).

Позивач є сином померлої та
спадкоємцем всього майна першої черги
за законом, який прийняв спадщину, до
складу якої входить житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1, в
якому ОСОБА_2 на момент смерті
проживала і був зареєстрований; на день
її смерті та протягом шести місяців
після смерті разом з нею в будинку
постійно був зареєстрований та
проживав син ОСОБА_1 (а.с.4, 5, 6, 9,10).

Як вбачається з довідки, виданої
виконкомом Колодянської сільської
ради від 26.09.2014 року, згідно по
господарської книги № 8 особовий
рахунок - НОМЕР_2 - будинок в АДРЕСА_1
значиться як житловий і рахується за
ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Відповідно до повідомлення КП
«Новоград-Волинське МБТІ» № 1086 від
25.09.2014 року право власності на житловий
будинок номер АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не
зареєстровано (а.с.8).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 25.10.2014 року,
винесеною приватним нотаріусом
Новоград-Волинського районного
нотаріального округу, позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
житловий будинок номер АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу, який би
підтверджував право власності
померлої на цей житловий будинок (а.с.19).

Дані обставини підтверджуються
дослідженими в судовому засіданні
доказами (а.с.3-19).

Відповідно до статті 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Однією з таких підстав, відповідно до
статті 1217 ЦК України, є спадкування
майна за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців), а право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).

За змістом статті 1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення права власності у
спадкодавця по даній справі, у
сільській місцевості оформлення
індивідуальних (приватних) будинків
здійснювалося наступним чином: після
закінчення будівництва у по
господарську книгу сільської ради
вносився відповідний запис та
відкривався особистий рахунок на ім'я
забудовника. Інших правовстановлюючих
документів чинне на той час
законодавство не передбачало.

На підставі ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК
України, якщо у складі спадщини, яку
прийняв спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (ст. 182
цього Кодексу). Право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
майна.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22.02.2012 року, видача свідоцтва про право
на спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Правовстановлюючі документи про
належність будинку спадкодавцеві у
даній справі, наявні лише ті, про які
йдеться у позовній заяві - відповідний
запис у по господарській книзі
сільської ради, що відповідало вимогам
чинного на той час законодавства (а.с.15).

Щодо сучасної правової оцінки
правовстановлюючих документів, слід
звернутись до п. 4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» №
1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено -
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом (тобто до
01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за умови,
зокрема, якщо на момент виникнення прав
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна (зобов'язана) довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За таких обставин, враховуючи, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що
позивач у даній справі є спадкоємцем за
законом першої черги після смерті
своєї матері та прийняв спадщину, до
складу якої входить спірний житловий
будинок, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими,
підтверджуються належними доказами, а
тому підлягають до задоволення в
повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 174, 209,
212- 215 Цивільного процесуального
кодексу України, статтями 328, 392,
1216-1218, 1233, 1258, 1261, 1268-1270, 1297 Цивільного
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок разом з
господарськими будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Житомирської області через
Новоград-Волинський міськрайонний суд
протягом 10 (десяти) днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 (десяти)
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ю.Г. Романюк