У х в а л а

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,-

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_3 про перегляд рішення та ухвали
Голосіївського районного суду м. Києва
від 27 травня 2003 року, ухвал
апеляційного суду м. Києва від 22 серпня
2003 року та ухвали Верховного Суду
України від 26 вересня 2005 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до відкритого
акціонерного товариства
«Інжинірингово-виробниче підприємство
«Вніпітрансгаз», третя особа - директор
Маланюк І.Г, про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 травня 2003 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3
до відкритого акціонерного товариства
«Інжинірингово-виробниче підприємство
«Вніпітрансгаз», третя особа - директор
Маланюк І.Г, про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди. Ухвалою цього ж суду
від 27 травня 2003 року відмовлено в
задоволенні клопотання ОСОБА_3 про
витребування доказів.

Ухвалами апеляційного суду м. Києва від
22 серпня 2003 року залишені без змін
рішення та ухвала Голосіївського
районного суду м. Києва від 27
травня 2003 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 26
вересня 2005 року касаційну скаргу
ОСОБА_3 відхилено, ухвалу та рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 27 травня 2003 року залишено без змін.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд рішення та ухвали
Голосіївського районного суду м. Києва
від 27 травня 2003 року, ухвал
апеляційного суду м. Києва від 22 серпня
2003 року та ухвали Верховного
Суду України від 26 вересня 2005 року з
підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, зокрема заявник посилалася на
ухвалення Європейським Судом з прав
людини рішення у справі «ОСОБА_3 проти
України» від 28 травня 2009 року, яке, на її
думку, безпосередньо стосується суті
даного спору.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України
передбачено строк подання заяви про
перегляд судових рішень з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 355 цього
Кодексу, зокрема, заява може бути
подана не пізніше одного місяця з дня,
коли особі, на користь якої
постановлено рішення міжнародною
судовою установою, юрисдикція якої
визнана Україною, стало відомо про
набуття цим рішенням статусу
остаточного.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня

2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
подання заяви про перегляд судових
рішень з підстави, передбаченої
пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК,
пізніше одного місяця з дня, коли особі,
на користь якої ухвалено рішення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
стало достовірно відомо про набуття
цим рішенням статусу остаточного,
виключає допуск справи до провадження.
Проте цей строк обчислюється з
наступного дня, коли особі стало
достовірно відомо про набуття
зазначеним рішенням статусу
остаточного згідно із нормами
міжнародного та національного
законодавства. У зв'язку із цим у заяві
про перегляд судового рішення із
зазначеної підстави особа повинна
вказати, коли їй про це стало
достовірно відомо, подавши відповідні
докази.

Перевіривши заяву та додані до неї
матеріали, колегія суддів встановила,
що рішення Європейського Суду з прав
людини, на яке посилається ОСОБА_3,
ухвалено 28 травня 2009 року. У заяві
заявник посилалася на те, що про
вказане рішення їй достовірно стало
відомо про набуття цим рішенням
статусу остаточного 9 липня 2010 року (з
дня надіслання на її адресу урядовим
уповноваженим у справах Європейського
Суду з прав людини в України рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі «ОСОБА_3 проти України», про що
свідчить супровідний лист за №
33-45/3180 від 9 липня 2010 року).

Отже заявником не дотримано місячний
строк, передбачений ч. 2 ст. 356
ЦПК України, для подання заяви про
перегляд судового рішення.

Разом з тим, ч. 3 ст. 356 ЦПК України
передбачено, що у разі пропущення
строку, встановленого ч. 2 цієї статті, з
причин, визнаних поважними, суд за
клопотанням особи, яка подала заяву про
перегляд судового рішення, може
поновити цей строк. Питання про
поновлення строку для подання заяви
про перегляд судового рішення
вирішується судом без виклику осіб, які
беруть участь у справі, та за
результатами розгляду постановляється
відповідна заява.

Зі змісту заяви не вбачається поважних
причин, які б стали підставою для
поновлення строку для подання заяви
про перегляд судових рішень, а тому у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 355, чч. 2, 3 ст. 356, 360
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_3 у поновленні строку
на подання заяви про перегляд рішення
та ухвали Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 травня 2003
року, ухвал апеляційного суду м. Києва
від 22 серпня 2003 року та ухвали
Верховного Суду України від 26 вересня
2005 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
відкритого акціонерного товариства
«Інжинірингово-виробниче підприємство
«Вніпітрансгаз», третя особа - директор
Маланюк І.Г, про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди до провадження
Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук

Судді: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана