Номер провадження № 22-ц/785/1398/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л.,
Кварталової А.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 09 серпня 2013 року, в цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»,
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

встановила;

12.10.2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, який уточнив в судовому
засіданні, та в остаточній його
редакції (а.с.90-91) просив стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь втрату товарної
вартості його автомобіля у розмірі 4248
грн. 60 грн., франшизу - 510 грн., а всього 4758
грн. 60 коп.; стягнути з ВАТ НАСК „ОРАНТА"
на його користь не доплачене страхове
відшкодування у розмірі 19956 грн. 91 коп.,
вартість проведеного за його заявою
експертного дослідження в сумі 600 грн.,
моральну шкоду - 10000 грн., витрати на
правову допомогу - 6000 грн., а всього 36556
грн. 91 грн., та судові витрати -582 грн. 58
коп., посилаючись на наступні
обставини:
Постановою
Приморського районного суду м. Одеси
від 24.01.2012 року ОСОБА_3 визнаний винним у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 17.12.2011 року, і в
результаті якої було завдано майнової
шкоди позивачу пошкодженням його
автомобіля «Мазда», який був учасником
цієї пригоди. Оскільки
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ВАТ НАСК „ОРАНТА" позивач
звернувся до страхової компанії з
заявою про виплату йому майнової шкоди,
завданої ОСОБА_3 в результаті ДТП. 19.06.2012
року ВАТ НАСК „ОРАНТА" здійснило
страхове відшкодування у розмірі 17693
грн. 70 коп., але цієї суми не достатньо
для відновлення його автомобіля, що
підтверджується висновком експертного
автотоварознавчого дослідження №4786.
Згідно цього висновку, розмір завданої
йому майнової шкоди становить 42409 грн. 21
коп., з яких втрата товарної вартості
автомобіля складає 4248 грн.60 коп..
Оскільки ВАТ НАСК „ОРАНТА" в
результаті своїх неправомірних дій
несвоєчасно відшкодувало йому майнову
шкоду, позивач з цього приводу морально
страждав і переживав, не мав можливості
використовувати транспортний засіб за
призначенням, вимушений докладати
додаткових зусиль для налагодження
свого побуту і повсякденного життя.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 09.08.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 втрату товарної
вартості автомобіля у розмірі 4248 грн. 60
коп., франшизу -510 грн.. З ВАТ НАСК
„ОРАНТА" на користь ОСОБА_2 стягнуто
недоплачене страхове відшкодування у
розмірі 19956 грн. 91 коп., вартість
експертного автотоварознавчого
дослідження у розмірі 600 грн., моральну
шкоду - 1000 грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 6000 грн. і судовий
збір - 582 грн. 58 коп.. В задоволенні іншої
частини вимог позивачу відмовлено.
В апеляційній скарзі ВАТ
НАСК „ОРАНТА" просить рішення суду в
частині стягнення з товариства
майнової, моральної шкоди і судових
витрат скасувати, у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
до ВАТ НАСК «Оранта» у повному обсязі.

Для перевірки
доводів апеляційної скарги,
апеляційним судом був направлений
запит до ВАТ НАСК «Оранта» для надання
аварійного сертифіката, який складений
аварійним комісаром ОСОБА_4 у зв'язку з
ДТП; договору страхування
транспортного засобу, укладеного з
ОСОБА_3, заяву апелянта на проведення
ТОВ «Гарант Асістанс»
автотоварознавчого дослідження
пошкодженого автомобіля. Однак, така
інформація апелянтом надана не була,
тому апеляційний суд при розгляді
апеляційної скарги виходив із тих
доказів, які містяться в матеріалах
цивільної справи, відповідно до вимог
ч.2ст.10, ч.1ст.11, ч.1ст.60 ЦПК України.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст
рішення, що оскаржене, доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 та стягуючи з ВАТ НАСК «ОРАНТА»
недоплачене страхове відшкодування у
розмірі 19956 грн. 91 коп., вартість
експертного автотоварознавчого
дослідження у розмірі 600 грн., моральну
шкоду - 1000 грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 6000 грн. і судовий
збір у розмірі 582 грн. 58 коп. суд першої
інстанції виходив з того, що заявлені
вимоги ґрунтуються на законі, і
доведені позивачем наданими доказами.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, так як вони
відповідають нормам матеріального і
процесуального права.
Статтею 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» №1961-1У від 01.07.2004 року
передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.
Відповідно до вимог ст.36.2 ЗУ №1961-1У від
01.07.2004 року страховик протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування,
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Протягом трьох
робочих днів з дня прийняття
відповідного рішення страховик
зобов'язаний направити заявнику
письмове повідомлення про прийняте
рішення.
Як
вбачається з матеріалів справи, 17.12.2011
року ОСОБА_3 керуючи автомобілем
«Субару» на вул. Віце-адмірала Жукова у
м. Одесі порушив Правила дорожнього
руху, і допустив зіткнення з
автомобілем «Мазда», який належить
ОСОБА_2 на праві власності. Внаслідок
зіткнення автомобілі отримали
механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 24.01.2012 року ОСОБА_3
визнаний винним у скоєнні цієї ДТП.

Оскільки ОСОБА_3 застрахував свою
цивільну відповідальність як власник
наземного транспортного засобу у ВАТ
НАСК «ОРАНТА», аварійний комісар
ОСОБА_4 виїхав на місце пригоди і 17.12.2011
року та 26.12.2011 року оглянув пошкоджений
транспортний засіб позивача, про що
склав протокол огляду транспортного
засобу.
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №8 від 05.01.1998 року
«Про затвердження Типового положення
про організацію діяльності аварійних
комісарів», аварійний комісар ОСОБА_4
зобов'язаний скласти аварійний
сертифікат, в якому зазначити
обставини і причини настання
страхового випадку і визначити розмір
заподіяної шкоди.
Відповідачем до суду не надані
документи, складені аварійним
комісаром ОСОБА_4, тому колегія суддів
вважає, що такі документи аварійним
комісаром не складалися. Натомість,
автотоварознавче дослідження
пошкодженого автомобіля позивача було
проведене провідним спеціалістом ТОВ
«Гарант-Асістанс» ОСОБА_5 на підставі
протоколу огляду транспортного засобу,
складеного аварійним комісаром ОСОБА_4.
Під час проведення дослідження
пошкодженого автомобіля ОСОБА_5
застосував «Методику товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів» (далі - Методика),
яка затверджена Наказом Мін'юсту
України і Фондом держмайна України від
24.11.2003 року за №142/5/2092.

Як вбачається з дослідження ОСОБА_5, в
порушення вказаної вище Методики не
було встановлено втрату товарності
вартості автомобіля позивача, яка є
складовою частиною майнової шкоди.
Крім того, вартість запасної частини
автомобіля, яка підлягала заміні, а
саме - редуктора гідропідсилювача
керма, визначена ОСОБА_5 без посилання
на відповідні нормативні документи (ці
данні введені в ручному режимі).
Отже, розмір
завданої позивачу майнової шкоди, який
встановлений провідним спеціалістом
ТОВ «Гарант-Асістанс» ОСОБА_5 у сумі 18203
грн. 70 коп. не відповідає вимогам
Методики.

19.12.2011 року ОСОБА_2 звернувся до ВАТ НАСК
«ОРАНТА» з заявою про виплату йому
страхового відшкодування.

В порушення ст.36.2 ЗУ №1961-1У від 01.07.2004
року ВАТ НАСК «ОРАНТА» не узгодило з
ОСОБА_2 розміру страхового
відшкодування, не направило йому у
визначені законом строки рішення про
здійснення страхового відшкодування.
У зв'язку з
незаконною бездіяльністю страховика
позивач не маючи відомостей про розмір
завданої йому шкоди та рішення про
виплату чи відмову у виплаті йому
страхового відшкодування вимушений
був самостійно замовити експертне
автотоварознавче дослідження його
автомобіля, з метою встановлення
розміру завданої майнової шкоди.
Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження
пошкодженого автомобіля позивача за
№4786 від 10.04.2012 року, встановлена
вартість завданої ОСОБА_2 в результаті
ДТП майнової шкоди, яка становить 42409
грн. 21 коп., з яких - 4248 грн. 60 коп. - втрата
товарної вартості автомобіля. В цьому
дослідженні експертом також
встановлена вартість пошкодженого
редуктора гідропідсилювача керма - 18461
грн. 67 коп., відповідно до рахунку -
фактури №000001024-С від 26.12.2011 року,
виданої ТОВ Фірма «Інтер-авто» (а.с.31).

Колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції
правомірно не взяв до уваги
дослідження «№ВН3908СІ-08.02/5дод», яке
складене ОСОБА_5, оскільки воно не
відповідає вимогам п.4.4 Методики, а
саме; в дослідженні не вказано повне
найменування суб'єкта оціночної
діяльності, його місце знаходження,
номер і термін дії сертифіката суб'єкта
оціночної діяльності, відомості про
фізичну особу, що здійснює оцінку
колісного транспортного засобу,
освіта, спеціальності, стаж роботи за
цими спеціальностями, номер, дата
видачі кваліфікаційного свідоцтва та
посвідчення про підвищення
кваліфікації. Усі дані, наведені в
звіті (акті) про оцінку або у висновку
експерта (експертного дослідження),
зазначаються з посиланням на джерело
їх отримання (п.4.6 Розділу ІУ Методики).
В дослідженні
ОСОБА_5 не вказане джерело отримання
інформації щодо вартості деталі, яка
підлягає заміні - редуктора
гідропідсилювача керма. Крім того,
визначаючи вартість матеріального
збитку, завданого позивачу
пошкодженням автомобіля ОСОБА_5
порушив п.82 Розділу У111 Методики, яким
визначено, що у вартість матеріального
збитку входить величина втрати
товарної вартості автомобіля.
Колегія суддів визнає, що
суд першої інстанції правомірно
прийняв до уваги висновок експертного
автотоварознавчого дослідження за №4786
від 10.04.2012 року, який наданий позивачем,
оскільки він відповідає вимогам
Методики.
З урахуванням наведеного суд першої
інстанції правомірно прийшов до
висновку, що ВАТ НАСК «ОРАНТА»
зобов'язане сплатити позивачу вартість
завданої ОСОБА_3 майнової шкоди у
розмірі 19956 грн. 91 коп., з урахуванням 17693
грн. 70 коп., які були сплачені ОСОБА_2
платіжним дорученням №40896 від 19.06.2012
року. Згідно
ч.1ст.1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна
шкода, який зазнала фізична особа,
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів - ч.2ст.23 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено,
що між ОСОБА_2 і ВАТ НАСК «ОРАНТА»
виникли зобов'язання, які ґрунтуються
на ЗУ №1961-1У від 01.07.2004 року та
Цивільному Кодексі України (Глава 67).

Згідно ст.36.2 ЗУ №1961-1У від
01.07.2004 року товариство зобов'язане було
відшкодувати позивачу майнову шкоду не
пізніш як через 90 днів, з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.
Фактично товариство перерахувало
ОСОБА_2 грошові кошти через 180 днів.
Отже, ВАТ НАСК «ОРАНТА» своїми
незаконними діями (бездіяльністю), яка
виразилися в несвоєчасній сплаті
позивачу майнової шкоди завдало
позивачу моральної шкоди, так як він в
результаті такої бездіяльності
страховика морально страждав і
переживав, та вимушений був докладати
додаткових зусиль для налагодження
свого побуту, оскільки не мав
можливості відремонтувати свій
автомобіль, використовувати його за
призначенням задовольняючи свої
побутові потреби.
Тому стягуючи з
відповідача моральну шкоду суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
ця шкода завдана в результаті
деліктних (не договірних)
правовідносин, які виникли між
сторонами, і доведена наданими
позивачем доказами; заявою до
страховика про виплату страхового
відшкодування та платіжним дорученням
страховика про виплату страхового
відшкодування.

Згідно ч.1ст.84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця у галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

До судових витрат
відносяться також витрати, пов'язані з
проведенням судових експерти - п.4ч.3ст.79
ЦПК України.
Відповідно
до ч.1ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. З
наданих позивачем доказів видно, що
правову допомогу йому надавав фахівець
у галузі права - адвокат ОСОБА_7, що
підтверджується адвокатським ордером
та розрахунком суми гонорару за надану
правову допомогу (а.с.103). Фактично
позивачем сплачено за надання правової
допомоги 6000 грн., що підтверджується
квитанціями до прибуткового касового
ордеру (а.с.93-97). Крім того, позивач
вимушений був замовити експертне
товарознавче дослідження для
встановлення завданої йому майнової
шкоди, оскільки з часу подання ним
заяви до ВАТ НАСК «ОРАНТА» про страхове
відшкодування завданої майнової шкоди
пройшов час, визначений законом, але
страховик страхове відшкодування не
виплатив, та не надав позивачу рішення
про відмову у здійсненні страхових
виплат. Вартість проведеного ОСОБА_2
автотоварознавчого дослідження склала
600 грн., які сплачені ним експерту
згідно касового документа.
Колегія суддів визнає,
що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про стягнення з ВАТ НАСК «ОРАНТА»
витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження і
витрат на правову допомогу суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
заявлені позивачем вимоги в цій
частину ґрунтуються на законі і
доведені наданими ним доказами.
Доводи апеляційної
скарги не можуть бути прийняті судом до
уваги, оскільки висновків суду першої
інстанції не спростовують, та не
містять правових підстав, передбачених
ст.309 ЦПК України, для скасування
рішення суду в частині стягнення з
апелянта майнової, моральної шкоди і
судових витрат. Апелянтом не надано до
суду жодних доказів, які б спростували
висновки суду першої інстанції в
частині доведення позовних вимог
ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування апеляційним судом не
встановлено.

Керуючись ст.304,п.1ч.1ст.307,ст.308 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія
«Оранта»» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 09 серпня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на протязі двадцяти днів, з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області:
В.П.Фальчук

Л.Л.Троїцька

А.М.Кварталова