Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2485/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.;
Фомічова С.Є.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, яка представляє інтереси
ОСОБА_3 на рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березня 2014 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про:

- поділ майна набутого за час шлюбу з
ОСОБА_3, виділивши їй будинок АДРЕСА_1,
Кіровоградська область, вартість якого
складає 201500 грн., а відповідачу
квартиру АДРЕСА_2 в місті Штуттгарті,
Німечинна, вартість якої становить
1273239,47 грн., що в еквіваленті дорівнює
98168,04 Євро;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на
будинок АДРЕСА_1

В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що з 04 листопада 1988 року по 08
березня 2012 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
який зареєстровано у відділі
реєстрації актів громадського стану
Світловодського міськвиконкому
Кіровоградської області, актовий запис
№ 470.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом із
ОСОБА_4 та перебуває на її утриманні.

В 2000 році позивач разом з відповідачем
та дітьми виїхали до Німеччини.

08 березня 2012 року шлюб між сторонами
розірвано рішенням Дільничного суду м.
Аренсбург.

За роки зареєстрованого шлюбу ОСОБА_7
та ОСОБА_3 набуто спільне майно, а саме
будинок АДРЕСА_1 Кіровоградської
області та квартиру АДРЕСА_2 в м.
Штуттгарті, Німеччина.

На момент придбання квартири в
Німеччині вартість її складала 98168,04
Євро (дев'яносто вісім тисяч Євро), що в
еквіваленті дорівнює 1273239,47 грн.

Згідно висновку № 130701/1 про ринкову
вартість нерухомого майна від 01.07.2013 р.,
який виконаний експертом Перетокіним
І.Г. вартість житлового будинку з
господарськими будівлями, що
розташований за адресою АДРЕСА_1
складає 201 500 грн.

Позивачем запропоновано відповідачу в
добровільному порядку поділити
спільне майно, проте згоди про поділ
спільного майна при розірванні шлюбу
сторони не досягли.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 серпня 2014 року позов
задоволено частково.

Розподілено майно, що є спільною
сумісною власністю подружжя, виділивши
ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1
Кіровоградської області вартістю 201500
грн.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
будинок АДРЕСА_1 Кіровоградської
області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 2015 (дві тисячі
п'ятнадцять) грн.

ОСОБА_2, яка представляє інтереси
ОСОБА_3 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення яким частково задовольнити
позовні вимоги. Зазначає, що суд першої
інстанції приймаючи рішення не повно
з'ясував обставини, що мають істотне
значення для справи, неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, яка представляє
інтереси ОСОБА_3, дослідивши письмові
докази по справі, перевіривши рішення
суду у межах доводів апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції з урахуванням того
що на утриманні позивача перебуває
неповнолітня донька та що у позивача
відсутнє інше житло визнав право
власності на спірний будинок за ОСОБА_4
та відмовив у задоволенні вимоги щодо
виділення відповідачу квартири, яка
знаходиться у Німеччині.

Суд апеляційної інстанції не може
погодитися з такими висновками суду з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі, який
зареєстрований 04 листопада 1988 року, у
відділі реєстрації актів
громадянського стану Світловодського
міськвиконкому Кіровоградської
області, актовий запис № 470 (а.с.3).

Рішенням Дільничого суду м. Аренсбург
Німеччина від 08 березня 2012 року, яке
набуло чинності 24 квітня 2012 року шлюб
між сторонами розірваний (а.с.7).

Від шлюбу мають сина
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4-5).

За час перебування у шлюбі подружжям
придбано будинок АДРЕСА_1, що
підтверджується технічним паспортом,
витягом з рішення Світловодської
міської ради народних депутатів
(а.с.8-11). Відповідач не заперечує проти
того, що вказаний будинок є спільною
сумісною власністю.

Висновком № 130701/1 про ринкову вартість
нерухомого майна від 01 липня 2013 року
встановлено, що загальна ринкова
вартість нерухомого майна, а саме
будинку АДРЕСА_1 складає 201500 (а.с.12-25).

Вказаний висновок про вартість
нерухомого майна відповідачем не
оспорювався.

Згідно наданої інформації з
Світловодського комунального
міжміського бюро технічної
інвентаризації право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1
Кіровоградської області зареєстровано
за громадянином ОСОБА_3, на підставі
договору забудови посвідченого
Світловодською держнотконторою від 21
вересня 1990 року № 441, акт прийомки на
будинок від 29 липня 1996 року № 880.
Вказана інформація актуальна станом на
01 січня 2013 року (а.с.187).

Відповідно до матеріалів справи
ОСОБА_3 у період шлюбу придбана
квартира АДРЕСА_2

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70
СК України).

Аналогічне положення закону було
закріплено й у ст.ст. 22, 28 КпШС України
1963 року, який був чинний на час
придбання сторонами спірного будинку.

Вказаний спірний будинку є спільною
сумісною власністю сторін як подружжя,
а тому їх частки є рівними. Будь-якої
домовленості між сторонами щодо їх
часток у праві власності на спірний
будинок не було.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст.70 СК України при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Позивачем не надано належних доказів,
які б підтверджували наявність,
відповідно до Закону, істотних
обставин або підстав для відступлення
від засади рівності часток подружжя.

Щодо заявлених вимог про поділ майна
подружжя, сторін громадян України, які
придбали нерухомість в державі
Німеччина, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Згідно п. 2 ст. 1 ЗУ «Про міжнародне
приватне право» іноземний елемент -
ознака, яка характеризує
приватноправові відносини, що
регулюються цим Законом, та
виявляється в одній або кількох з таких
форм: хоча б один учасник
правовідносин є громадянином України,
який проживає за межами України,
іноземцем, особою без громадянства
або іноземною юридичною особою, об'єкт
правовідносин знаходиться на
території іноземної

держави; юридичний факт, який
створює, змінює або припиняє
правовідносини, мав чи має місце на
території іноземної держави

Справи з іноземним елементом підсудні
судам України у разі застосування
сторонами договірної підсудності.
Домовленість сторін щодо підсудності
має бути досягнута у письмовій формі.

Згідно п. 5 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16 травня 2013 року № 24-754/0/4-13
«Про практику розгляду судами
цивільних справ з іноземним елементом»
відкриваючи провадження у справі, суд
має з'ясувати чи була досягнута
договірна підсудність між сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.77 Закону України
«Про міжнародне приватне право»
підсудність судам є виключною у таких
справах з іноземним елементом, якщо
нерухоме майно, щодо якого виник спір,
знаходиться на території України.

Позовна вимога щодо виділення
відповідачу квартири, яка знаходиться
у Німеччині не може розглядатися
судами України, оскільки сторонами не
дотриманий вищевказаний порядок.

Тому питання виникнення та припинення
права власності на вищевказану
квартиру, згідно ЗУ «Про міжнародне
приватне право» вирішується правом
держави у якій це майно знаходиться.
Крім того, в судах України не можливо
встановити ні дійсної вартості
квартири на час розгляду справи, ні
перевірити належності її відповідачу,
таких належних доказів також не надано
стороною.

Враховуючи наведене та зазначені норми
матеріального права, колегія суддів
вважає, що поділу підлягає будинок
АДРЕСА_1 і який є спільною сумісною
власністю подружжя, а відтак
відповідач має право на ? його частину,
оскільки жодних підстав для відступу
від засад рівності від часток подружжя
матеріали справи не містять, а відтак
відсутні докази на предмет такого
обґрунтування.

В зв'язку з тим, що судом в порушення
вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України при
вирішенні справи не враховані норми
матеріального та процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини, не
встановлені та не перевірені
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції з передбачених
п.п.1, 3, 4, ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню в повному обсязі з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313,
ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія
суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка
представляє інтереси ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 серпня 2014 року - в частині
задоволенні позовних вимог про поділ
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_4 право
власності на ? частину будинку АДРЕСА_1,
Кіровоградська область та залишити у
власності ОСОБА_3 1/2 частину будинку
АДРЕСА_1, Кіровоградська область .

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1007, 50 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 503,75 грн. сплаченого судового
збору.

Рішення апеляційного суд набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: