У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 та доповнення
до неї про перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» в особі Запорізької філії,
ОСОБА_4, треті особи: прублічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької філії,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про визнання прилюдних торгів
недійсними,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з метою
задоволення вимог прублічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 830 118 грн 76 коп. 11 березня 2013
року були проведені прилюдні торги з
реалізації предмета іпотеки - квартири
АДРЕСА_1. Вважав, що прилюдні торги були
проведені з порушенням вимог Закону
України «Про виконавче провадження»,
Закону України «Про іпотеку», оскільки
незаконно були призначені треті торги,
його не було повідомлено про час, дату
та місце проведення торгів, тому просив
суд визнати прилюдні торги недійсними.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 11 липня
2013 року позов задоволено частково.
Прилюдні торги з продажу предмета
іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що
проводилися 11 березня 2013 року
Запорізькою філією приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» визнано
недійсними. Протокол проведення
прилюдних торгів від 11 березня 2013 року
скасовано. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 5 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції у
частині задоволення позовних вимог
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову в цій частині
відмовлено. У решті - рішення
суду залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 грудня 2013 року
ОСОБА_3 поновлено строк на касаційне
оскарження рішення апеляційного суду
Запорізької області від
5 листопада 2013 року та відмовлено у
відкритті касаційного провадження у
справі за його касаційною скаргою з
підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 та
доповнення до неї про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 грудня 2013 року
з підстави неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального закону, а саме
ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

На підтвердження викладених у заяві
доводів ОСОБА_3 додав постанову Вищого
господарського суду України від 30
липня 2013 року (справа № 26/139) та ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 жовтня 2013 року, від 27
листопада 2013 року постановлені за
результатом розгляду, на думку
заявника, аналогічних справ, де
по-іншому застосовані ті самі норми
матеріального права.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Крім того, наданими для порівняння
ухвалами колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 жовтня 2013 року та від 27
листопада 2013 року скасовано рішення
судів нижчих інстанцій із передачею
справи на новий розгляд, тобто
остаточно вирішення спору та
викладення правової позиції судом
касаційної інстанції не відбулося.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Зі змісту заяви та доданої до неї копії
постанови Вищого господарського суду
України від 30 липня 2013 року вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, яке полягає в тому, що
в одному випадку суд касаційної
інстанції виходив із того, що ч. 2 ст. 49
Закону України «Про іпотеку» в новій
редакції, після набрання чинності
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг» від
22 вересня 2011 року № 3795-VI, діє з 16 жовтня
2011 року, тому положення щодо проведення
третіх прилюдних торгів та можливості
повторного зменшення на них початкової
ціни продажу предмета іпотеки не більш
як на 50 відсотків не поширюється на
кредитні договори, укладені до 16 жовтня
2011 року, а в іншому - суд касаційної
інстанції не врахував, що статтею 49
Закону України «Про іпотеку», у
редакції, чинній станом на 10 липня 2008
року (дата укладення кредитного
договору та договору іпотеки), не було
передбачено проведення третіх
прилюдних торгів.

Разом з тим ч. 8 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».

Ураховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що наведені у заяві
доводи вказують на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, що
згідно вимог ст. 355 ЦПК України є
підставою для перегляду судових
рішень.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що вказана справа підлягає
допуску до провадження.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_3 до
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції,
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» в особі Запорізької філії,
ОСОБА_4, треті особи: прублічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької філії,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про визнання прилюдних торгів
недійсними до провадження Верховного
Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська