У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
позбавлення права користування жилим
приміщенням та зняття з реєстрації
місця проживання за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Володимирецького
районного суду Рівненської області від
1 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 10 грудня 2013 року,

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7
про позбавлення права користування
жилим приміщенням та зняття з
реєстрації місця проживання.

Позов мотивовано тим, що згідно
свідоцтва про право власності на житло
від 8 листопада 1997 року, квартира в
АДРЕСА_1 належала на праві спільної
часткової власності (в рівних частинах
- по 1/4): ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5

Вказували, що рішенням
Володимирецького районного суду від 3
липня 2009 року право власності на 1/4 вище
вказаної квартири, яка належить ОСОБА_7
передано ОСОБА_4 та визнано за
останньою право власності на Ѕ її
частин.

З 2002 року відповідач у спірній квартирі
не проживає, рішенням Володимирецького
районного суду від 6 березня 2009 року був
визнаний безвісно відсутнім.

Посилаючись на те, що відповідач
тривалий час не проживає у спірній
квартирі вважали, що він втратив право
на користування цим житлом.

Рішенням Володимирецького районного
суду Рівненської області від 1
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 10 грудня 2013 року, позов
задоволено.

Визнано ОСОБА_7 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
знято останнього з реєстрації місця
проживання в указаній квартирі.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив із того, що позивачами
доведено факт відсутності ОСОБА_7 у
спірному житловому приміщенні понад
один рік.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити,
рішення Володимирецького районного
суду Рівненської області від 1
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 10 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова