АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2974/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Остапенко Н. Г. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 5
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М. М.

суддів
Котушенко С.П., Петренко І. О.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності на частину
домоволодіння за набувальною давністю,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом 06 червня 2013
року. В обґрунтування заявлених та
уточнених вимог посилалася на те, що
вона є власником 88/360 частини в
домоволодінні АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 07 липня 1999 року.
Її рідній тітці ОСОБА_3 на підставі
рішення народного суду Ленінського
району м. Дніпропетровська від 23 січня
1980 р. належить 46/360 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, які складаються
з: кімнати1-4, площею 12,9 кв.м. в житловому
будинку А-1, туалету №3, огорожі №1, 4,
загального користування. В 1990 р. ОСОБА_3
виїхала з Дніпропетровська та більше
ніяких відомостей від неї не було.
Позивач зазначила, що з 1990 року
постійно користується кімнатою1-4 в
будинку А-1, туалетом №3, огорожами №1, 4 ,
але на даний час в даній кімнаті
проживає її онук ОСОБА_4 З урахуванням
того, що вона та її сім'я добросовісно
заволоділа даною частиною
домоволодіння, з 1990 року та на
сьогоднішній день користується 46/360
частинами домоволодіння АДРЕСА_1,
постійно підтримує технічний стан
домоволодіння, просила суд визнати за
нею право власності, за набувальною
давністю на 46/360 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, які складаються з: кімнати 1-4
площею 12.9 кв.м. в житловому будинку А-1,
вбиральні №3, огорожі загального
користування, які належать ОСОБА_3 на
підставі рішення народного суду
Ленінського району м.Дніпропетровська.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 05 лютого
2014 року у задоволенні заявлених
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
заявлених вимог.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником 88/360 частин в домоволодінні
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 07 липня 1999 року.

Спірні 46/360 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 та складаються
з: кімнати1-4, площею 12,9 кв.м. в житловому
будинку А-1, туалету №3, огорожі №1, 4,
загального користування.

Рішенням народного суду Ленінського
району м.Дніпропетровська від 23 січня
1980 року було проведено розділ спірного
домоволодіння та зобов'язано власників
провести відповідні переобладнання
будинку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
вищезазначене рішення суду в частині
проведення переобладнання власниками
будинку не виконано.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Як роз'яснено у п.9 Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
відповідно до частини першої статті 344
ЦК особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності.

З огляду на наведене суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність правових підстав для
визнання за позивачем права власності
за набувальною давністю.

Посилання апелянта на те, що вона за
власні кошти утримувала будинок,
проводила ремонті роботи не може бути
прийнято до уваги, оскільки не має
правового значення для вирішення даної
справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а
також те, що позивач в спірному будинку
не проживає, а проживає та
зареєстрована за іншою адресою, нею не
надано доказів того, що власник спірної
частини будинку померла, та
відсутність у неї спадкоємців, судова
колегія дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: