Справа № 129/574/14-ц Провадження №
22-ц/772/3455/2014Головуючий в суді першої
інстанції Кравець В.І.Категорія
59Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О.,
Луценка В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційні
скарги Прокуратури м. Києва,
Прокуратури Печерського району м.
Києва на рішення Гайсинського
районного суду Вінницької області від
14.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2
до Державної казначейської служби
України, треті особи без самостійних
вимог на стороні відповідача: Головне
управління СБУ в м. Києві та Київської
області, прокуратура м. Києва,
прокуратура Печерського району м.
Києва, Печерський районний суд м. Києва,
Голосіївський районний суд м. Києва
про відшкодування моральної шкоди
завданої незаконними рішеннями, діями
і бездіяльністю органу дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернувся ОСОБА_2 з позовом про
відшкодування моральної шкоди
завданої незаконними рішеннями, діями
і бездіяльністю органу дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.06.2009
року відносно нього було порушено
кримінальну справу, яка 28.09.2013 року
закрита за відсутністю в його діях
ознак злочину. З 04.06.2006 року по 12.06.2009
року та з 21.06.2011 року по 15.11.2011 року він
незаконно перебував від вартою, а інший
час, протягом 51 місяця під час
досудового слідства і судових
розглядів, перебував на незаконно
обраній підписці про невиїзд.
Внаслідок незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності зазнав
моральної шкоди, яка полягає в тому, що
його було звільнено з роботи з посади
слідчого у зв'язку з скороченням
штатів, без пропонування рівнозначної
посади; було підірвано його авторитет,
як співробітника правоохоронного
органу, який відпрацював у МВС України
15 років; знаходячись під слідством, він
не міг вільно покидати місце
проживання, вимушено підробляв
різноробочим, не маючи можливості
працювати за спеціальністю юриста; він
зазнав душевних страждань та загроз
здоров'ю від нелюдського поводження
при затриманні і жахливих умов
утримання під час перебування в
слідчому ізоляторі.

Під час розгляду справи позивачем
змінювались вимоги позову і згідно
останньо заявлених позивач просив
стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України
відшкодування спричиненої йому
моральної (немайнової) шкоди в сумі 1000000
гривень, внаслідок незаконних дій
посадових осіб Головного управління
СБУ в м. Києві та Київської області,
прокуратури м. Києва, прокуратури
Печерського району м. Києва,
Печерського районного суду м. Києва,
Голосіївського районного суду м.
Києва, за рахунок коштів Державного
бюджету України, шляхом списання в
безспірному порядку на його користь з
єдиного казначейського рахунку
Державного бюджету України.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 14.10.2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_2 сто тисяч гривень
відшкодування моральної шкоди. Судові
витрати по справі віднесено на рахунок
держави.

На рішення суду Прокуратура м. Києва та
Прокуратура Печерського району м.
Києва подали апеляційні скарги в яких,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просять
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника апелянтів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційних скарг, вважає, що
вони не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою слідчого СВ прокуратури
м.Києва від 03.06.2009 року порушено
кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
368 КК України. Постановою від 04.06.2009 року
прийнято рішення про притягнення
останнього як обвинуваченого за ч. 2 ст.
368 КК України та пред'явлено йому
обвинувачення за цією статтею.

Слідчим СВ прокуратури м. Києва, згідно
протоколу затримання від 04.06.2009 року, на
підставі ст.115 КПК України (в ред. 1960р.)
було затримано ОСОБА_2 під варту по
підозрі у вчиненні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 05.06.2009 року
обрано щодо затриманого ОСОБА_2
запобіжний захід у виді утримання під
вартою.

12.06.2009 року ухвалою Апеляційного суду м.
Києва скасовано постанову суду про
обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу
у виді утримання під вартою, обрано
запобіжний захід у виді підписки про
невиїзд.

Відповідно до листа непрацездатності
Київської міської клінічної лікарні
№12, під час досудового слідства з
14.06.2009 року по 04.07.2009 року, ОСОБА_2
перебував на стаціонарному лікуванні з
приводу гіпертонічної хвороби.

Вироком Печерського районного суду м.
Києва від 21.06.2011 року ОСОБА_2 було
визнано винним у скоєнні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України,
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк п'ять років
з позбавленням права обіймати посади в
органах державної влади на строк три
роки та позбавленням спеціального
звання -«майор міліції», змінено
запобіжний захід на утримання під
варту в залі суду.

15.11.2011 року ухвалою Апеляційного суду м.
Києва скасовано вирок Печерського
районного суду м. Києва від 21.07.2011 року,
кримінальна справа направлена
прокурору м. Києва для проведення
додаткового розслідування, ОСОБА_2
звільнено з під варти в залі суду,
обрано запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд.

З копії обвинувального висновку,
затвердженого заступником прокурора м.
Києва від 21.01.2012 року вбачається, що
кримінальна справа про обвинувачення
ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 368 КК України, була
направлена на новий судовий розгляд.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 08.04.2013 року, залишеною без
змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва 11.06.2013 року, кримінальна справа
про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 368 КК
України направлена прокурору м. Києва
для проведення додаткового
розслідування, ОСОБА_2 залишено
запобіжний захід у виді підписки про
невиїзд.

Відповідно до постанови слідчого СВ
прокуратури у м. Києва від 28.08.2013 року
кримінальне провадження по
обвинуваченню у скоєнні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України
закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК
України через встановлення
відсутності в діянні складу
кримінального правопорушення
(злочину).

За записами трудової книжки, витягу з
послужного списку та згідно наказу
Управління УМВС України на
залізничному транспорті ОСОБА_2 був
прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ 27.08.1998 року,
звільнений з посади старшого слідчого
29.09.2009 року через скорочення штату в
зв'язку із реорганізацією підрозділів
транспортної міліції.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що позивач перебував під
слідством і судом з 03.06.2009 року по 28.08.2013
року - 51 місяць, весь цей час він
знаходився на підписці про невиїзд та
перебував під вартою з 04.06.2006 року по
12.06.2009 року та з 21.06.2011 року по 15.11.2011
року.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції вірно виходив з
норм ст. 1176 ЦК України та Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», при цьому керуючись засадами
поміркованості, розумності,
справедливості та врахувавши
конкретні обставини справи, а саме:
тривалість перебування позивача під
слідством і судом, пов'язаний з цим
обсяг та глибину душевних страждань і
переживань, яких він зазнав через
незаконне порушення щодо нього
кримінальної справи, пред'явлення
тяжкого обвинувачення та засудження за
цим обвинуваченням, через застосування
до нього запобіжних заходів у виді
взяття під варту і підписки про
невиїзд, що призвело до погіршення і
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми та інших
негативних наслідків морального
характеру.

Колегія суддів, розглядаючи дану
справу прийшла до висновку, що факт
заподіяння позивачу моральних
страждань є доведеним та встановленим,
визначений судом першої інстанції
розмір стягнення у відшкодування
моральної шкоди відповідає вимогам
чинного законодавства щодо
мінімальної суми стягнення за
незаконне перебування позивача під
судом та слідством, а також відповідає
обставинам справи.

Судом враховані і роз'яснення надані у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції встановив усі обставини, які
мають значення для справи та надав
належну правову оцінку доводам і
запереченням сторін та доказам, на які
вони посилаються, як на підтвердження
своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційних скарг не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, не спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення, а тому апеляційні скарги
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Прокуратури м. Києва,
Прокуратури Печерського району м.
Києва - відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 14.10.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України, треті
особи без самостійних вимог на стороні
відповідача: Головне управління СБУ в
м. Києві та Київської області,
прокуратура м. Києва, прокуратура
Печерського району м. Києва, Печерський
районний суд м. Києва, Голосіївський
районний суд м. Києва про відшкодування
моральної шкоди завданої незаконними
рішеннями, діями і бездіяльністю
органу дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
А.Ю. Зайцев

Судді:
В.В. Луценко

Т.О. Денишенко