Справа №242/350/14-ц
Провадження №2/242/278/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого судді Пирогової Л. В., при
секретарі Гандзюк К. С., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Капітонова В.
І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Селидове цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ДП
«Селидіввугілля» про зобов,язання
забезпечення побутовим паливом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 07.02.2014 року звернувся до
суду з позовом до відповідача про
зобов'язання надати вугілля на
побутові потреби, в якому зазначив, що
він почав працювати у вугільній
промисловості починаючи з 01.09.1978 року.
Так, з 01.09.1978 року по 04.06.1982 року він
працював на Селидівському ШСУ тресту
«Красноармійськвуглебуд», з 23.06.1982 по
23.06.1988 року на шахті «Капітальна»
об'єднання «Інтавугілля», з 22.08.1988 року
по 29.03.1990 року на ШБУ № 4 тресту
«Красноармійськшахтобуд», з 09.04.1990 року
по 04.10.1993 року на Гірницького ШБУ тресту
«Селидіввуглебуд», з 12.10.1993 року по
26.09.1994 року на гірничому підприємстві
«Мегавахт», потім на ШБУ «Темп»,
«Лідер», Починаючи з 27.08.1994 року він
працював на підприємствах шахта
«Росія», ВАТ «Гірницький шахто буд»,
шахта «Україна», «Донбасшахтобуд», а
згодом на ВП шахта «Курахівська» де
працював з 21.06.2005 року та по 01.09.2011 року,
звідки і був звільнений на підставі ст.
40 ч. 2 КЗпП України за станом здоров'я, у
зв'язку з професійним захворюванням.
Також зазначив, що доки він працював на
підприємстві відповідач здійснював
забезпечення його твердим паливом на
побутові потреби. Але починаючи з 01.09.2011
року відповідач відмовляється
здійснювати таке забезпечення,
мотивуючи свою відмову тим, що ОСОБА_3
пішов на пенсію на пільгових умовах з
іншого підприємства і саме воно
повинне забезпечувати його побутовим
паливом. Просить суд визнати
неправомірними дії ДП
«Селидіввугілля» про відмову в
користуванні пільгою про надання
вугілля на побутові потреби та
зобов'язати відповідача надати
можливість користування пільгою про
надання вугілля на побутові потреби з
01.09.2011 року.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи у встановленому законом порядку
повідомлений, надав суду заяву з
підтримання позову, просив суд слухати
справу без його участі.

Представник позивача Позивач ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала повністю та просила
задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача за
довіреністю Капітонов В. в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, зазначив, що як вбачається
з трудової книжки позивача, пенсія
останньому була призначена в 12.01.1999
року, в той момент коли він був у
трудових відносинах Відкритим
акціонерним товариством «Гірницький
шахтобуд». В зв'язку з чим, саме це
підприємство повинне забезпечувати
ОСОБА_3 побутовим паливом. Просив суд
відмовити в задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
законодавство, що регулює дані
правовідносини, суд вважає, що вимоги
позивача задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у справі доказами що позивач
працював з 01.09.1978 року по 04.06.1982 року на
Селидівському ШСУ тресту
«Красноармійськвуглебуд», з 23.06.1982 по
23.06.1988 року на шахті «Капітальна»
об'єднання «Інтавугілля», з 22.08.1988 року
по 29.03.1990 року на ШБУ № 4 тресту
«Красноармійськшахтобуд», з 09.04.1990 року
по 04.10.1993 року на Гірницького ШБУ тресту
«Селидіввуглебуд», з 12.10.1993 року по
26.09.1994 року на гірничому підприємстві
«Мегавахт», потім на ШБУ «Темп»,
«Лідер», Починаючи з 27.08.1994 року він
працював на підприємствах шахта
«Росія», ВАТ «Гірницький шахтобуд»,
шахта «Україна», «Донбасшахтобуд», а
згодом на ВП шахта «Курахівська» де
працював з 21.06.2005 року та по 01.09.2011 року,
звідки і був звільнений на підставі ст.
40 ч. 2 КЗпП України за станом здоров'я, у
зв'язку з професійним захворюванням.

Згідно відповіді ДП «Селидіввугілля»
від № 12-2/2311 від 21.10.2011 року позивачу
відмовлено в забезпеченні вугіллям,
посилаючись на те, що підприємство ВАТ
«Гірницький шахтобуд» з якого він
пішов на пенсію, не входило до складу
п.о. «Селидіввугілля», ГГК
«Селидіввугілля», ДП «Селидіввугілля»,
тому побутовим паливом позивача
повинне забезпечувати підприємство з
якого він пішов на пенсію.

Відповідно до архівної довідки № 531-31
від 09.11.2011 року, виданої архівним
відділом Селидівської міської ради,
розпорядженням голови Селидівської
міської ради № 141-р від 14.06.2002 року було
скасовано державну реєстрацію ВАТ
«Гірницький шахтобуд», згідно з
ухвалою за справою про банкрутство.

Згідно листа Головного управління
розвитку базових галузей
промисловості, енергетики та
енергоефективності Донецької обласної
державної адміністрації № 1.12-Б-28, Б-115
від 23.01.2013 року, ОСОБА_3 роз'яснено, що
ВАТ «Гірницький шахтобуд» не є
вугледобувним (перероблюваним) та
вуглебудівним підприємством, тому він
і не має право на забезпечення
побутовим паливом.

Рішенням начальника УПСЗН
Селидівської міської ради № 250 від
10.10.2013 року, ОСОБА_3 відмовлено в
забезпеченні вугіллям, оскільки на
момент виходу 12.01.1999 року на пенсію він
працював на ВАТ «Гірницький шахтобуд»,
яке не є вугледобувним (перероблюваним)
та вуглебудівним підприємством.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Гірничого Закону України
визначено, що сфера дії Закону
поширюється на правовідносини у
сфері діяльності гірничих підприємств,
установ, організацій, гірничих
об'єктів (далі - гірничі підприємства),
що займаються розвідкою, розробкою,
видобутком та переробкою корисних
копалин і веденням гірничих робіт,
будівництвом, ліквідацією або
консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно
цього Закону є проектування,
будівництво (реконструкція,
технічне переоснащення),
експлуатація, ліквідація або
консервація гірничих підприємств.
Суб'єктами гірничих відносин є
юридичні та фізичні особи України,
іноземні юридичні та фізичні особи,
особи без громадянства, які здійснюють
геологічне вивчення родовищ корисних
копалин, проектування, будівництво
(реконструкцію), експлуатацію,
ліквідацію аварій та ліквідацію або
консервацію підприємств з видобутку
та переробки корисних копалин, а також
проводять гірничі роботи. Таким чином,
позивач і відповідач є суб'єктами
гірничих правовідносин в розумінні
цього закону, оскільки на підставі
вказаних вище доказів останній
здійснює будівництво підприємств
вугільної промисловості.

Відповідно до статті 43 Гірничого
Закону України встановлені права та
соціальні гарантії працівників
гірничих підприємств. Так підприємства
з видобутку вугілля та вуглебудівні
підприємства дійсно безоплатно
надають вугілля на побутові потреби у
розмірі, що визначається колективним
договором, певним категоріям
працівників, в тому числі і
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вуглебудівних підприємствах:
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків і не менше 7 років 6
місяців - для жінок; на роботах,
пов'язаних із підземними умовами, не
менше ніж 15 років для чоловіків і не
менше 12 років 6 місяців - для жінок; на
роботах технологічної лінії на
поверхні діючих шахт чи на шахтах, що
будуються, розрізах, збагачувальних та
брикетних фабриках - не менше ніж 20
років для чоловіків і не менше 15 років -
для жінок.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 17 березня 2011 р. N 303
затверджений перелік професій
працівників з видобутку (переробки)
вугілля та працівників вуглебудівних
підприємств, яким безоплатно надається
вугілля на побутові потреби і до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу яких не
включається вартість такого вугілля.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої
угоди між Міністерством палива та
енергетики України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
України (з доповненнями і змінами)
безоплатне забезпечення вугіллям
робітників і пенсіонерів вугільної
промисловості здійснюється
підприємством, з якого вони пішли на
пенсію або працюють, за нормою 5, 9 тон на
рік. При цьому зазначено що угода
поширюється на працівників, що
працюють на умовах найму на
підприємствах, в об'єднаннях,
компаніях, товариствах, організаціях і
установах вугільної промисловості
(видобувних, перероблювальних,
шахтовуглебудівельних, вугільного
машино-будування, ДВГРС,
реструктуризації підприємств галузі,
вуглегеології, галузевої науки, інших
підприємствах виробничої та
соціальної інфраструктури галузі), що
належать до сфери управління
Мінпаливенерго України та інших
підприємств галузі, незалежно від форм
власності та господарювання (далі
Підприємство), на учнів, що навчаються в
галузевій системі підготовки і
перепідготовки кадрів, а також на
непрацюючих членів профспілок -
інвалідів і пенсіонерів галузі,
безробітних, звільнених з підприємств
галузі. Положення Угоди є обов'язковими
до застосування при укладанні угод на
рівні компаній, об'єднань (комбінатів),
трестів, колективних і індивідуальних
трудових договорів для всіх
підприємств, що перебувають у сфері дії
сторін, незалежно від форм власності та
господарювання, а також під час
розгляду трудових спорів.
Мінпаливенерго, профспілки
зобов'язують підприємства, що належать
до сфери управління Мінпаливенерго,
при укладанні колективних договорів
забезпечити виконання встановлених
Угодою мінімальних соціальних
гарантій працівникам та їхнім сім'ям та
не обмежують права трудових колективів
у розширенні цих гарантій з власних
джерел. Інші Підприємства вугільної
промисловості при укладанні
колективних договорів можуть
застосовувати положення зазначеної
Угоди. Враховуючи види діяльності
якими займається підприємство
відповідача, то на останнього
безумовно поширюється сфера дії
вказаної Галузевої угоди.

Відповідно до статті 48 Гірничого
закону України фінансування заходів
щодо безоплатного забезпечення
вугіллям на побутові потреби
провадиться за рахунок коштів,
виділених на ліквідацію або
консервацію гірничого підприємства,
після закінчення цієї роботи -
правонаступником.

Порядок забезпечення паливом на
побутові потреби і компенсації витрат
за спожиті електроенергію та газ
працівниками і пенсіонерами
підприємств вугільної промисловості
встановлюється колективними
договорами на підприємствах
відповідно до Гірничого закону
України, цієї Угоди, а також, (до
приведення нормативно-правових актів у
відповідність до Гірничого закону),
чинною «Інструкцією про порядок
забезпечення трудящих виробничих
одиниць, підприємств і організацій
вугільної промисловості паливом на
побутові потреби» від 11.05.76 та
«Інструкцією про порядок компенсації
працівникам і пенсіонерам підприємств
вугільної промисловості, що мають
право на відповідні пільги, витрат за
спожиту електроенергію та газ»,
затвердженої наказом Мінпаливенерго
та погодженої з профспілками.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та особи, які беруть участь у справі
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд вважає доведеним факт, що позивач
працював в вугільній галузі, перебував
на посаді пов'язаній з підземними
роботами, що підтверджується копією
трудової книжки позивача та на нього
розповсюджується дія Гірничого Закону.

Суд також, вважає, що пільговий стаж
роботи позивача дає йому право на
забезпечення паливом на побутові
потреби

Натомість суд вважає, що ДП
«Селидіввугілля» є неналежним
відповідачем, оскільки воно не є
правонаступником ВАТ «Гірницький
шахтобуд», з якого позивач пішов на
пенсію, і яке в свою чергу відповідно до
Гірничого Закону України та Галузевої
угоди повинно було б забезпечувати
позивача побутовим паливом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що як
вбачається з запису трудової книжки №
34 від 14.04.1997 року, ОСОБА_3 був прийнятий
на посаду прохідника 5 розряду на ВАТ
«Гірницький шахтобуд» з повним робочим
днем під землею та відповідно до запису
№ 35 від 01.03.1999 року був звільнений з
підприємства у в зв'язку з виходом на
пенсію на пільгових умовах, що в свою
чергу також підтверджує той факт, що
ВАТ «Гірницький шахтобуд» відносилося
до вугледобувних (перероблюваних) та
вуглебудівних підприємств.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1 своїм
правом на заміну відповідача або
залучення співвідповідача не
скористувалася.

В зв'язку з чим, суд, в межах позовних
вимог та на підставі доказів сторін,
які беруть участь у справі, вважає, що в
задоволені позову ОСОБА_3 до ДП
«Селидіввугілля» про зобов'язання
забезпечення побутовим паливом, слід
відмовити.

Відповідно ст. 88 ЦПК України судові
витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 43 Гірничого Закону
України, ст. ст. 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ДП
«Селидіввугілля» про зобов'язання
забезпечення побутовим паливом
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення складено 21.03.2014
року.

Суддя