АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/7760/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 року в
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 31.10.2005 відповідач отримав
кредит в розмірі 10 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, підтверджується підписом у
заяві.

У порушення умов договору, відповідач
належним чином не виконує умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яка станом
на 29 березня 2013 року становить 23001,72 грн.
та складається з: заборгованості за
кредитом в розмірі 6176,71 грн.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом в сумі 15 253,50 грн.,
штрафу (фіксована частина) в розмірі 500
грн. та 1071,51 грн. штрафу (процентна
складова).

Враховуючи наведене просило суд
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість а кредитним договором в
розмірі 23001,72 грн. та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що висновок суду про
відсутність у відповідача
заборгованості є хибним, оскільки
довідка про відсутність
заборгованості, надана відповідачем,
не є належним та допустимим доказом,
так як не містить ідентифікуючих даних
щодо номеру кредитного договору, дати
його укладення, тому не можливо
визначити відношення даної довідки до
кредитного договору №б/н від 31.10.2005
року.

Крім того, відповідачем не було надано
квитанцій на підтвердження належного
виконання зобов'язань за кредитним
договором від 31.10.2005 року.

В свою чергу, ним було надано
розрахунок заборгованості, який
відповідає вимогам закону, та
підтверджує розмір заборгованості
відповідача, який підлягає стягненню.

В судове засідання представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
зворотніми повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(а.с.75-77).

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2005 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № б/н, який
складається з підписаної
позичальником заяви, умов надання
банківських послуг, правил
користування платіжною карткою, за
умовами якого відповідач міг отримати
кредит в розмірі 10 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с.13-21).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно до вимог ст.610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Звертаючись в суд з даним позовом ПАТ
КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що в
порушення умов договору, відповідач
належним чином не виконує умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яка станом
на 29 березня 2013 року становить 23001,72 грн.
та складається з: заборгованості за
кредитом в розмірі 6176,71 грн.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом в сумі 15253,50 грн.,
штрафу (фіксована частина) в розмірі 500
грн. та 1071,51 грн. штрафу (процентна
складова), що підтверджується
розрахунком заборгованості (а.с.5-12).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги є недоведеними та
необґрунтованими.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується в повному обсязі з огляду
на таке.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи наявні копія
паспорту відповідача ОСОБА_2 НОМЕР_2,
виданий Ленінградським РУГУ МВС
України в м. Києві 05.05.2001 року та
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.22-23).

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог, відповідач надав суду
першої інстанції довідку з банку від
09.04.2014 року № 1405121 про те, що ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт
НОМЕР_2, виданий Ленінградським РУГУ
МВС України в м. Києві 05.05.2001 року немає
заборгованості перед ПАТ КБ
«Приватбанк» (а.с.42).

Не заслуговують на увагу посилання
позивача на те, що довідка про
відсутність заборгованості, надана
відповідачем, не є належним та
допустимим доказом, так як не містить
ідентифікуючих даних щодо номеру
кредитного договору, дати його
укладення, тому не можливо визначити
відношення даної довідки до кредитного
договору №б/н від 31.10.2005 року з огляду
на таке.

Виходячи зі змісту довідки, колегія
суддів вважає, що в ній зазначено про
відсутність заборгованості
відповідача перед банком взагалі, а не
щодо конкретного договору.

Дана довідка підписана головним
бухгалтером банку КоротіноюЛ.І. та
скріплена печаткою ПАТ КБ
«ПриватБанк».

По справі двічі оголошувалася перерва
для надання позивачем доказів
існування у відповідача
заборгованості за кредитним договором
№б/н 31 жовтня 2005 року, зокрема на вимогу
колегії суддів банк мав надати
підтвердження отримання відповідачем
коштів, виписку по особовому рахунку
про рух грошових коштів та доказів
того, що довідка, надана відповідачем
не відповідає дійсності, підписана
неповноважною особою.

Разом з тим, банк не забезпечив явку
свого представника в судові засідання
від 25.06.2014 року та 09.07.2014 року та на
виконання вимог ст.ст.10,60 ЦПК України,
не надав жодного доказу щодо того, що
довідка підписана неповноважною
особою й того, що в ній зазначені
відомості, які не відповідають
дійсності.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2
пояснив, що він лише підписав договір,
проте коштів за ним не отримував, не
отримував платіжну картку і не має
заборгованості за цим кредитним
договором.

Зазначені доводи відповідача знайшли
своє підтвердження.

Як на доказ отримання коштів за даним
договором, позивач послався та надав
суду лише власний розрахунок
заборгованості.

При цьому позивач не надав жодного
доказу, який би свідчив про отримання
відповідачем кредитної картки, її
активізації, дані про рух коштів по
особовому рахунку.

Отже, позивачем не доведено факту
надання коштів відповідачу за цим
договором, як те передбачено ч.2 ст. 640 ЦК
України.

Крім того, в суді апеляційної інстанції
представник відповідача зазначив, що
ОСОБА_2 звертався з заявою про надання
кредиту. Заяву заповнив 31 жовтня 2005
року, проте йому було відмовлено у
видачі кредиту. Разом з тим, на заяві є
відмітка, що рахунок відкрито 30
листопада 2005 року і зазначено строк
повернення коштів в листопаді 2007 року.
З позовом про повернення коштів
позивач звернувся в суд лише в січні 2014
року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що довідкою, яка не
спростована позивачем, підтверджено
факт відсутності заборгованості за
відповідачем, зокрема за кредитним
договором №б/н від 31.10.2005 року і позивач
не надав інших доказів на
підтвердження своїх вимог.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 22 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: