Ухвала

іменем україни

19 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства «Кремінське
виробниче управління водопроводно -
каналізаційне господарство» про
стягнення належної заробітної плати за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 5 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 22 жовтня 2013
року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до комунального
підприємства «Кремінське виробниче
управління водопроводно -
каналізаційне господарство» (далі - КП
«Кремінське виробниче управління
водопроводно - каналізаційне
господарство») про стягнення належної
заробітної плати.

Позов мотивовано тим, що з 9 червня 2011
року перебуває з відповідачем у
трудових правовідносинах, працює
машиністом насосних установок.

Вказувала, що згідно наказу № 192 від 7
листопада 2011 року «Про зміни штатного
розпису», її заробітна плата
зменшилася вдвічі.

Оскільки наказ прийнятий з порушенням
норм чинного законодавства про працю
України, просила суд стягнути з
відповідача на її користь 13595,16 грн.
утраченої заробітної плати та понесені
судові витрати.

Заочним рішенням Кремінського
районного суду Луганської області від 5
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 22 жовтня 2013 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства
«Кремінського виробничого управління
водопроводно - каналізаційного
господарства» на користь ОСОБА_3 2 122,24
грн заробітної плати.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та направити праву на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивачем пропущено встановлений ст.
233 КЗпП України строк звернення до суду
про стягнення недонарахованої
заробітної плати, і стягненню підлягає
заборгованість по заробітній платі в
межах трьох місяців.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна виходячи з
наступного.

За змістом ч. 1 ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
усунення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
свого права, а у справах про звільнений
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Згідно ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що з 9 червня 2011 року
ОСОБА_3 працює у відповідача на посаді
машиніста насосних установок (а.с. 12).

Згідно наказу № 192 від 7 листопада 2011
року «Про зміни штатного розпису» у
зв'язку зі скрутним фінансовим
становищем підприємства, з метою
недопущення в подальшому збільшення
кредиторської заборгованості
підприємства та з метою своєчасних
платежів за електроенергію, податків
та своєчасної виплати заробітної
плати, керуючись рішенням Кремінської
міської ради від 14 жовтня 2011 року № 14/1
та 14/2 передбачено введення в дію з 1
листопада 2011 року нового штатного
розпису підприємства, яким зменшено
місячні тарифні ставки та посадові
оклади працівників підприємства, у
зв'язку з чим заробітна плата позивача
також була зменшена.

У подальшому даний наказ було визнано
таким, що виданий з грубим порушенням
норм діючого трудового законодавства
(а.с. 18-25).

Вирішуючи спір, суди дійшли до вірного
правового висновку, внаслідок
порушення відповідачем чинного
законодавства про працю позивачу не
була нарахована та виплачена заробітна
плата за період з листопада 2011 року по
червень 2013 року включно.

Конституційний Суд України в рішенні
від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 щодо
офіційного тлумачення положень ч. 2 ст.
233 КЗпП України роз'яснив, що у разі
порушення законодавства про оплату
пращ працівник має право звернутися до
суду з позовом про стягнення сум
індексації заробітної плати та
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати як складових належної
працівнику заробітної плати без
обмеження будь-яким строком незалежно
від того, чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Рішенням №8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року
щодо офіційного тлумачення положень ч.
2 ст. 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону
України «Про оплату праці»
Конституційний Суд України роз'яснив,
що у разі порушення роботодавцем
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Аналіз наведених норм матеріального
права з урахуванням висновків, що
викладені в рішеннях Конституційного
Суду України від 15 жовтня 2013 року, дає
підстави вважати, що в разі порушення
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з
відповідним позовом незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим для виконання.

При вирішенні спору суд у порушення
статей 213-214 ЦПК України на вказане
уваги не звернув, а тому в силу ст. 338
ЦПК України є підставою для скасування
ухвалених у справі рішень з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 5 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 22 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О. В. Умнова

І.М. Фаловська