РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/20638/14-ц

2/643/6610/14

24.12.2014року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Золотоверхій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про визнання договору дійсним, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 02-12/14 від 12.02.2014 року, укладений між громадянкою України ОСОБА_2 і Позивачем та визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю літ. «Ц-1», загальною площею - 133,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що 12 лютого 2014 року між громадянкою України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу № 02-12/14, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_2 продала, а Позивач отримав у власність нежитлову будівлю літ. «Ц-1», загальною площею - 103,0 кв. м., що розташована у АДРЕСА_1.

Між Позивачем та ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору № 02-12/14 від 12 лютого 2014 року, що відображено в укладеному договорі купівлі-продажу № 02-12/14 від 12 лютого 2014 року.

При цьому, були виконані усі умови правочину, зокрема на виконання п. 6 Договору № 02-12/14 від 12 лютого 2014 року Відповідачем було передано Позивачу ключі від спірної нежитлової будівлі, окрім нотаріального посвідчення договору. Після підписання договору між сторонами договору не підписувався акт прийому-передачі нежитлової будівлі, з боку Відповідача не надавалась технічна документація на нежитлову будівлю, також з боку Відповідача не передавалися договори з інженерними службами.

Крім того, Позивач у своїх позовних вимогах посилається на ту обставину, що ОСОБА_1, в 2014 році самовільно, власними силами, за власні кошти виконала реконструкцію зазначеної нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 та постійно використовувала її без будь-яких претензій з боку громадян, юридичних осіб або органів державної влади, місцевого самоврядування.

До початку судового засідання від позивача у справі надійшла заява, в якій вона просила суд повністю задовольнити позовні вимоги та розглядати справу за її відсутності.

Від відповідача ОСОБА_2 до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову вона не заперечувала.

Від представника третьої особи - Харківської міської ради до початку судового засідання надійшов письмовий відзив з проханням про розгляд справи без участі представника Харківської міської ради за наявними в матеріалах справи доказами та прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке не порушує прав третіх осіб.

Суд, ознайомившись із заявами сторін, представника третьої особи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2014 року між громадянкою України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу № 02-12/14, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_2 продала, а Позивач отримав у власність нежитлову будівлю літ. «Ц-1», загальною площею - 103,0 кв. м., що розташована у АДРЕСА_1. Копія зазначеного договору № 02-12/14 від 12.02.2014р. залучена до матеріалів справи

Між Позивачем та Відповідачем була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору № 02-12/14 від 12 лютого 2014 року, що і було відображено в ньому. При цьому, були виконані усі умови правочину, зокрема на виконання п. 6 Договору № 02-12/14 від 12 лютого 2014 року Відповідачем було передано Позивачу ключі від спірної нежитлової будівлі, окрім нотаріального посвідчення договору. Після підписання договору між сторонами договору не підписувався акт прийому-передачі нежитлової будівлі, з боку Відповідача не надавалась технічна документація на нежитлову будівлю, також з боку Відповідача не передавалися договори з інженерними службами.

Також, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт тієї обставини, що засвідчити спірний правочин нотаріально не виявляється можливим, у зв'язку з ухиленням ОСОБА_2 від таких дій.

З копії технічного паспорту на спірне нерухоме майно вбачається, що станом на день судового розгляду даної справи, за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться повністю закінчена реконструкцією нежитлова будівля.

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на спірну будівлю, загальна площа якої після реконструкції склала 133,0 кв. м, а на момент укладення договору між сторонами складала - 103,0 кв. м.

Реконструйована Позивачем будівля (літера «Ц-1» згідно технічного паспорту) включає в себе вісім приміщень торгівельного призначення та повністю відповідає будівельним, санітарно-епідеміологічним, протипожежним, архітектурним та іншим нормам, а також не порушує права власників сусідніх домоволодінь.

Так, відповідно до наданого до матеріалів справи «Технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації самовільно побудованої нежитлової будівлі літ. «Ц-1» по АДРЕСА_1», виконаного ТОВ «НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ», встановлено, що спірна нежитлова будівля, її несучі та огороджувальні конструкції, знаходяться в задовільному технічному стані (стан конструкцій - П). Будівля відповідає вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації, а внутрішні інженерні мережі підключені до зовнішніх мереж, працюють та знаходяться в задовільному технічному стані, і відповідають вимогам надійності і безпечності в експлуатації. Конструктивні елементи та планування обстеженої будівлі в цілому не суперечать будівельно-технічним, протипожежним, та санітарно-гігієнічним вимогам.

Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У зв'язку з тим, що Позивачем було самовільно реконструйовано вказану нежитлову будівлю, на час звернення з відповідним позовом Позивач не має можливості оформити права на нерухомість належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Виходячи із наведеного, позовні вимоги обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані Відповідачем та суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 220, 319, 321, 328, 331, 332, 376, 392 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу № 02-12/14 від 12.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю літ. «Ц-1», загальною площею - 133,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя: