АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/4544/13-ц
Провадження 22ц/774/98/К/14
Головуючий в 1-й інстанції
Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є..

при секретарі: Булах К.І.

за участю: позивача - ОСОБА_2 його
представника ОСОБА_3,

представника відповідача комунального
підприємства "Житлово - експлуатаційна
організація № 45"- Підгородецького
Кирила Івановича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
комунального підприємства "Житлово -
експлуатаційна організація № 45" про
скасування наказу про скорочення
штатної одиниці, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до комунального
підприємства "Житлово - експлуатаційна
організація № 45" (надалі- КП «ЖЕО №45»)
про скасування наказу про скорочення
штатної одиниці, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що з
02.02.1999 року він працював слюсарем -
сантехніком 3-го розряду в КП «ЖЕО №45»,
за час його роботи мав добрі стосунки з
колективом, з мешканцями будинків, які
обслуговував.

Однак з адміністрацією КП «ЖЕО №45» у
нього склалися дуже напружені
стосунки, у зв'язку з неодноразовими
порушеннями його прав та
неодноразовими зверненнями його
дружини до різних інстанцій з приводу
даних порушень.

27.06.2013 р. при зміні управителя по
Довгинцівському району ОСОБА_2 було
звільнено за скороченням штатів без
дійсної процедури скорочення, яка
відбувалася з грубими порушеннями
колективного договору, трудового
законодавства та Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності».

Крім того, адміністрація КП «ЖЕО №45» не
надала економічно-технічне
обґрунтування скорочення штатів,
доказів самого скорочення штатів,
ОСОБА_2 не було запропоновано другої
роботи, не взято до уваги той факт, що у
нього на утриманні шестеро
неповнолітніх дітей і він є єдиним
годувальником у родині.

При погодженні звільнення з
профспілкою його не викликали, до часу
звернення до суду ОСОБА_2 не сплатили
заробітну плату в повному обсязі.

Не одноразово уточнюючи позовні
вимоги, в останній редакції від 28.10.2013
року просив суд: визнати протиправними
та скасувати Наказ № 106 від 29.03.2013 р. про
скорочення штатної одиниці слюсаря -
сантехніка 3-го розряду КП «ЖЕО №45»,
Наказ № 146 від 04.06.2013 р. про продовження
дії наказу № 106, Наказ № 274 від 27.06.2013 р.
про звільнення ОСОБА_2 за скороченням
штату., поновити ОСОБА_2 на посаді
слюсаря-сантехніка 3-го розряду КП ЖЕО
№ 45 та стягнути з відповідача
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 27.06.2013 р. до
ухвалення рішення станом на 28.10.2013 р. в
розмірі 9 944,04 грн. та 34 410 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2013
року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2- відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, не відповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи.

Так судом при розгляді справи, не було
взято до уваги, що згідно до виписки з
протоколу профспілкового комітету КП
ЖЕО №45 № 80 від 27.03.2013 року розглянуто
проведення скорочення штату взагалі, в
той час як питання про звільнення
ОСОБА_2 на засідання профспілкового
комітету не виносилось та згоди на яке
профспілкова організація не надавала.

Також суд першої інстанції не врахував,
що на утриманні позивача знаходяться
шестеро дітей та того, що він є єдиним
годувальником в сім'ї, та того, що
відповідачем були грубо порушені
трудові права позивача при звільненні.
Так відповідач не ознайомив ОСОБА_2 із
штатним розкладом та переліком
вільних посад на підприємстві на час
звільнення та не надав жодних доказів
того, що позивач відмовився від
переведення на іншу роботу в КП ЖЕО №45.

Крім того, суд першої інстанції
безпідставно відмовив у задоволені
позову в частині стягнення моральної
шкоди з відповідача, оскільки своїми
незаконними та протиправними діями, а
саме незаконне звільнення ОСОБА_2, що
призвело до моральних страждань
позивача, а саме втрати нормальних
життєвих зв'язків та необхідності
докладати додаткові зусилля для
організації його подальшого життя.

В запереченнях на апеляційну скаргу КП
"ЖЕО №45" зазначає, що оскаржуване
судове рішення є законним та
обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 прийнято
на посаду слюсаря-сантехніка ЖКК № 45
відповідно до наказу № 183 від 02.02.2009
року (а.с.4 ).

30.03.2013 року ОСОБА_2. попереджений про
розірвання трудового договору на
підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.37).

Наказом № 274 від 27.06.2013 р. з позивачем
ОСОБА_2 припинено трудовий договір, за
п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 5).

Відмовляючи ОСОБА_2, в позові суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що при звільнені позивача за п.1
ст.40 КЗпП України, відповідач
дотримався вимог трудового
законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства,установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про
практику розгляду судами трудових
спорів", розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП України, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема: ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників; чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника; які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці; про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника за
його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації;
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за 2 місяці про наступне
вивільнення.

Судом першої інстанції з'ясовані
зазначені обставини та вірно
встановлено, що у відповідача по
справі, мало місце дійсне скорочення
штату.

Так відповідно витягу з протоколу
засідання комісії з проведення
конкурсу з визначення управителів
будинку, споруди або групи будинків по
Довгинцівському району по об'єкту № 1
від 26.02.2013 року, конкурсну документацію,
надану КП «ЖЕО № 45» відхилено в зв'язку
з порушенням конкурсних вимог до
оформлення пакету документів, визнано
переможцем конкурсу з визначення
управителя будинку, споруди або групи
будинків на території Довгинцівського
району ТОВ «Житлосервіс-КР» (об'єкт № 1),
КП «Послуга» (об'єкт № 2), ТОВ «Комбінат
Благоустрою» (об'єкт № 3) (а.с.23-27).

Листом від 04.03.2013 року управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради
повідомило про намір розірвати з КП
«ЖЕО № 45» договір на управління
будинком, спорудою або групою споруд з
01.06.2013 року (а.с. 55).

У зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, згідно листа
Управління благоустрою та житлової
політики виконкому міської ради за №
1294/7 від 04.03.2013 р. «Про визначення
управителів з управління будинком,
спорудою або групою будинків по
Довгинцівському районі», КП «ЖЕО № 45»
було видано наказ № 106 від 29.03.2013 р. про
вивільнення працівників у зв'язку із
скороченням штату деяких категорій
працівників.

ОСОБА_2 попереджено про звільнення у
зв'язку із скороченням штату з 31.05.2013 р.
(а.с. 29).

На підставі листа УБЖП № 3099/7 від 31.05.2013
року «Про перенесення дії договору про
надання послуг з управління будинком,
спорудою або групою будинків у
Довгинцівському районі» наказом КП
«ЖЕО № 45» від 04.06.2013 року продовжено
термін дії наказу № 106 від 29.03.2013 р. до
27.06.2013 року (а.с. 30 ).

Отже вищевикладене спростовує доводи
апеляційної скарги, щодо упередженого
звільнення ОСОБА_2, з займаної ним
посади.

Доводи апеляційної скарги з приводу,
бездіяльності відповідача, щодо
працевлаштування ОСОБА_2,
спростовуються матеріалами справи а
саме списками, поданими відповідачем
до інших підприємств з метою
працевлаштування звільнених
працівників, в яких зазначен і позивач
по справі - ОСОБА_2(а.с. 84,87-88,98-99)

Крім того відділом кадрів відповідача,
у зв'язку з відсутністю роботи
відповідної кваліфікації для позивача
було складено та направлено до
Криворізького центру зайнятості
перелік вивільнюваних працівників та
їх посад (в тому числі і позивача) для їх
подальшого обліку з метою
працевлаштування.

Згідно повідомлення Криворізького
міського центру зайнятості від 22.10.2013
року ОСОБА_2 зареєстрований як
безробітний з 22.07.2013 року по теперішній
час, допомога по безробіттю призначена
з 29.07.2013 року (а.с. 158-159).

Доводи позивача щодо недотримання
відповідачем порядку його звільнення,
оскільки при його звільненні
попередньо не було отримано згоди
профспілкового комітету, членом якої
він є, не відповідають матеріалам
справи.

Статтею 43 КЗпП України передбачено, що
на власника або уповноважений ним
орган при розірванні трудового
договору з підстав, передбаченою п. 1 ст.
40 КЗпП України, покладено обов'язок
дотримання процедури такого
звільнення шляхом звернення з поданням
про розірвання трудового договору до
виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник та
отримання попередньої згоди цього
органу на звільнення. У разі, якщо в
рішенні немає обґрунтування відмови в
наданні згоди на розірвання трудового
договору, власник, або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.

Як вбачається з виписки протоколу № 80
засідання профспілкового комітету КП
«ЖЕО № 45» від 27.03.2013 року шляхом
відкритого голосування члени
профспілки одноголосно дали згоду на
звільнення деяких категорій
працівників та службовців за ст.. 40 п. 1
КЗпП України з виплатою вихідної
допомоги в строки, встановлені
законодавством (а.с.31).

На виконання ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 січня
2014 року, профспілковий комітет КП «ЖЕО
№45» конкретизував вищевказане рішення
профкому та підтвердив свою згоду на
звільнення ОСОБА_2(а.с.218)

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
щодо переважного права позивача в
залишенні його на робочому місці,
оскільки він є багатодітним батьком,
колегія суддів відхиляє, погоджуючись
при цьому з висновками суду першої
інстанції, та враховує наступне.

За правилами ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається, зокрема: сімейним -
при наявності двох і більше утриманців;
особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;
працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації; учасникам
бойових дій, інвалідам війни та особам,
на яких поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»;
авторам винаходів, корисних моделей,
промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій тощо.

Проте в даному конкретному випадку,
вищевказана норма закону не підлягає
застосуванню, так як скороченню
підлягають всі посади на підприємстві
відповідача, окрім директора,
головного бухгалтера, тобто осіб які
забезпечують функціонування юридичної
особи, тому як на момент звільнення так
і по даний час відсутня посада на яку
можна було б здійснити переведення
позивача, тому про перевагу на
залишення на роботі мова не йде, так як
підприємство припиняє надавати
населенню будь-які послуги та не
потребує у штаті працівників
робітничих професій та посад.

Отже при повному скорочені штату у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці, та відсутністю
відповідної посади і кваліфікації,
КЗпП України не встановлює гарантії
для багатодітного батька, по залишенню
його на роботі.

Доводи в апеляційній скарзі з приводу
недоотриманих сум, спростовуються
матеріалами справи, а саме тим, що
ОСОБА_2 виплачено заробітну плату за
червень 2013 року в розмірі 4 008,68 грн, в
тому числі сума вихідної допомоги в
розмірі 2 144,30 грн. (а.с.32.41).

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
дотримання. відповідачем вимог п.1 ст.40,
ст.ст. 43, 49-2 КЗпП України при звільненні
ОСОБА_2

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивачем не доведені, не
обґрунтовані, а тому немає підстав для
задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає рішення суду ухваленим з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке зміні чи
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: