Єдиний унікальний номер 248/6856/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1360/2014
Головуючий в 1 інстанції: Сташків Н.М.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Апеляційний суд Донецької області у
головуючого судді: Курило В.П.,
суддів: Космачевської Т.В., Безрученко
при секретарі: Внуковій Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьк апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Харцизького
міського суду Донецької області від 20
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Перша Харцизька державна нотаріальна
контора, Комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації» м.
Харцизька, реєстраційна служба
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області, відділ
Державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції, про визнання недійсними
публічних торгів, актів про те, що
публічні торги не відбулися, свідоцтва
про придбання нерухомого майна з
прилюдних торгів, дубліката свідоцтва
про придбання нерухомого майна з
прилюдних торгів та визнання недійсною
і скасування державної реєстрації
права власності на нерухоме майно, -
Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 20 грудня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Перша Харцизька державна
нотаріальна контора, Комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації» м. Харцизька,
реєстраційна служба Харцизького
міського управління юстиції Донецької
області, відділ Державної виконавчої
служби Харцизького міського
управління юстиції, про визнання
недійсними публічних торгів, актів про
те, що публічні торги не відбулися,
свідоцтва про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів, дубліката
свідоцтва про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів та визнання
недійсною і скасування державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно - відмовлено у зв'язку з пропуском
строку позовної давності.

З вказаним рішенням суду не погодилася
ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
воно не відповідає фактичним
обставинам справи. Також зазначає, що
було порушено вимоги Інструкції «Про
виконавче провадження», а саме: судовим
виконавцем не надано пропозиції
боржнику або членам його сімї щодо
добровільного погашення присудженої
суми грошей чи майна, не попереджено
про примусове виконання рішення, при
звернення стягнення на будинок не
зроблено запит щодо належності будинку
боржникові, не зроблено акт опису
будівлі. Після того, як торги не
відбулися, державний виконавець також
не виконав вимоги вказаної інструкції.
Крім того, їй не було відомо про
проведення прилюдних торгів по продажу
належного їй майна - трьох кімнат у
чотирьохкімнатної квартирі. Про цей
факт їй стало відомо в 2011 році.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали доводи
апеляційної скарги, просили її
задовольнити.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні з доводами
апеляційної скарги не погодилася,
просили рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчить отримання ними
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як зазначено в ст. 303 ч. 1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми. Якщо спірні
правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим
на підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
рішенням Харцизького міського суду від
17 вересня 1984 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ паю та визначення
порядку користування житловим
приміщенням, поділений пай, внесений в
кооператив №1 м. Харцизька ОСОБА_1, в
рівних частках. Визнано право
власності за ОСОБА_3 на ? частину паю в
сумі 1658,12 крб. Визначено порядок
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1. Житлову кімнату №9
площею 12,2 кв.м. на суму 1314,41 крб.
виділено в користування ОСОБА_3,
житлові кімнати №8,7,5, кладову - в
користування ОСОБА_1 на загальну суму
3813,99 крб. Ванну, туалет, кухню, прихожу
на загальну суму 2273,20 крб. залишено в
спільному користуванні сторін.
Зобов'язано ОСОБА_3 погасити позику
кооперативу в сумі 792,91 крб.,
відповідачці - 3292,47 крб. (а.с. 13-14, т. 1).

26 лютого 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір застави, відповідно
до умов якого ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_2
600 мільйонів карбованців на строк
чотири місяці. В забезпечення
зобов'язань за договором ОСОБА_1
заклала ОСОБА_2 трикімнатну квартиру
житловою площею 35,2 кв. м загальною
площею 47,6 кв.м (а.с. 11, т. 1).

Рішенням Харцизького міського суду від
11 березня 1997 року, залишеним без змін
ухвалою Донецького обласного суду від
26 травня 1997 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення суми боргу задоволено. З
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 6000
грн., накладено стягнення на заставлене
майно - належну ОСОБА_1 трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

На виконання зазначеного рішення судом
видано виконавчий лист, який
направлено на виконання.

Як слідує з акту від 10 жовтня 1997 року,
складеному судовими виконавцями
Харцизького міського суду Донецької
області Пономаренко О.А., Івченко Л.Г. та
Федянович Л.І. і затвердженому суддею
Харцизького міського суду Донецької
області, з 19 вересня 1997 року по 10 жовтня
1997 року покупці, які б бажали взяти
участь у публічних торгах квартири
АДРЕСА_1 в Харцизький суд в зазначений
період не зверталися, у зв'язку з чим 13
жовтня 1997 року повторно вивішено
оголошення про продаж квартири.
Виставлена на продаж квартира з
публічних торгів належала ОСОБА_1 (а.с.
23, т. 1).

ОСОБА_2 протягом трьох днів після
прилюдних торгів від 10 жовтня 1997 року
не заявив про залишення квартири
АДРЕСА_1 за собою, у зв'язку з чим
призначено повторні публічні торги,
які відповідно до акта від 08 грудня 1997
року, складеного судовими виконавцями
Харцизького міського суду Донецької
області Пономаренко О.А., Івченко Л.Г. та
Федянович Л.І. і затвердженого суддею
Харцизького міського суду Донецької
області, також не відбулися у зв'язку з
відсутністю з 10 жовтня 1997 року по 08
грудня 1997 року покупців, які б бажали
взяти участь у публічних торгах (а.с. 24,
т. 1).

Згідно з актом від 08 грудня 1997 року,
складеного судовими виконавцями
Харцизького міського суду Донецької
області Пономаренко О.А., Івченко Л.Г. та
Федянович Л.І. і затвердженого суддею
Харцизького міського суду Донецької
області, з 10 жовтня 1997 року по 08 грудня
1997 року покупці, які б бажали взяти
участь у публічних торгах квартири
АДРЕСА_1, в Харцизький суд в зазначений
період не зверталися, у зв'язку з чим
публічні торги не відбулися.
Виставлена на продаж квартира з
публічних торгів належала ОСОБА_1 . (а.с.
24, т. 1).

Після повторних торгів від 08 грудня 1997
року ОСОБА_2 заявив про залишення
квартири АДРЕСА_1 за собою та сплатив на
рахунок Харцизького міського суду
грошові кошти в розмірі 701,00 грн.

Нотаріусом Харцизького нотаріального
округу ОСОБА_7 внесено виправлення в
договір застави від 26 лютого 1996 року.
Зазначено, що предметом застави є три
кімнати №8,7,5 в чотирьохкімнатній
квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 31, т. 1).

06 січня 1998 року Харцизьким міським
судом Донецької області ухвалено
додаткове рішення, яким доповнено
рішенням Харцизького міського суду від
11 березня 1997 року та звернено стягнення
на кімнати №8,7,5 в чотирьохкімнатній
квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 18, т. 1).

13 січня 1998 року Бюро технічної
інвентаризації м. Харцизька
зареєструвало за ОСОБА_2 право
власності на кімнати №8,7,5 в квартирі
АДРЕСА_1 (а.с. 78, т. 1).

З розрахунку заборгованості за
виконавчим листом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6300 грн.
вбачається, що залишок боргу за
відрахуванням 104 грн., утриманих із
заробітної плати ОСОБА_1, становить 3196
грн., вартість відчужених кімнат на
підставі довідки БТІ від 10 вересня 1997
року 6897 грн.. Різниця вартості квартири
складає 701,00 грн., які зобов'язано ОСОБА_2
внести на депозит Харцизького міського
суду Донецької області (а.с. 134, т. 1).

Як слідує з банківської квитанції,
ОСОБА_2 сплатив на рахунок Харцизького
міського суду, рахунок НОМЕР_1, грошові
кошти в розмірі 701,00 грн. (а.с. 134, т. 1
зв.стор.).

11 лютого 1998 року державним нотаріусом
Першої Харцизької державної
нотаріальної контори ОСОБА_2 видано
свідоцтво, відповідно до якого на
підставі копії актів про продаж
частини квартири з прилюдних торгів,
затверджених суддею Харцизького
міського суду Донецької області від 10
жовтня 1997 року та 08 грудня 1997 року
посвідчено, що ОСОБА_2 належить право
приватної власності на кімнати №8,7,5
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,73
кв.м, житловою площею 35,6 кв.м (а.с. 28, 151, т.
1).

21 жовтня 1998 року рішення Харцизького
міського суду Донецької області від 11
березня 1997 року, яким з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 стягнуто 6000 грн. та
накладено стягнення на заставлене
майно - належну ОСОБА_1 трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1, скасоване в порядку
нагляду, і цього не заперечують
сторони.

14 грудня 1998 року Харцизьким міським
судом Донецької області ухвалено нове
рішення, яким з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягнуто 7196,70 грн. та 300 грн.
понесеного державного мита, звернено
стягнення на заставлене майно - належні
ОСОБА_1 кімнати №8,7,5 в
чотирьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1
(а.с. 19-20, т. 1).

Зазначене рішення виконувалось шляхом
продажу кімнат №8,7,5 з публічних
торгів.

Згідно з актами державного виконавця
від 09 березня 1999 року та 09 квітня 1999
року у зв'язку з відсутністю покупців
публічні торги не відбулися (а.с. 25, 26, т.
1).

16 червня 2000 року державним нотаріусом
Першої Харцизької державної
нотаріальної контори ОСОБА_2 на
підставі його заяви від 16 червня 2000
року, зареєстрованої за №460, видано
дублікат свідоцтва, замість втраченого
оригіналу від 11 лютого 1998 року, реєстр
№1-1066 від 16 червня 2000 року (а.с. 76-77, т. 1).

Як слідує з акту від 12 лютого 1998 року,
ОСОБА_1 було запропоновано в строк до 16
лютого 1998 року звільнити квартиру
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва №1-229,
відповідно до якого право власності на
зазначену квартиру зареєстровано за
ОСОБА_2 Від підпису зазначеного акту
ОСОБА_1 відмовилась. Акт складений у
присутності ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ними підписаний (а.с. 142, т. 1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що при
проведенні публічних торгів не було
дотримано всіх передбачених чинним на
час їх проведення законом вимог, але
позивачем пропущено строк позовної
давності, підстав для визнання причин
пропуску цього строку поважними судом
не встановлено, що є підставою для
відмови у задоволенні позову у повному
обсязі, оскільки щодо усіх вимог строки
давності минули.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим фактичним
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального закону.

Порядок проведення прилюдних торгів
регламентується Інструкцією про
виконавче провадження, затвердженої
наказом Міністра юстиції СРСР від 15
листопада 1985 року №22, ЦПК УРСР 1963 року,
а також Постановою Кабінету Міністрів
України від 22 грудня 1997 р. №1448 «Про
затвердження Положення про порядок
проведення аукціонів (публічних
торгів) з реалізації заставленого
майна», що діяли на час виникнення
спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 392, 393 ЦПК УРСР 1963
року при зверненні стягнення на
будинок судовий виконавець одночасно з
надісланням боржникові повістки про
виконання запитує комунальний відділ
виконавчого комітету районної,
міської, районної в місті Ради народних
депутатів або виконавчий комітет
селищної, сільської Ради народних
депутатів, чи належить будинок
боржникові, його оцінку, а також
запитує нотаріальний орган, чи не
накладено на будинок арешт і які є на
ньому заборони. Переконавшись, що
будинок належить боржникові, судовий
виконавець накладає на будинок арешт і
надсилає до нотаріального органу за
місцем знаходження будинку вимогу про
реєстрацію арешту. Залежно від розміру
стягнення описується весь будинок або
його частина, про що складається акт за
встановленою формою.

Відповідно до ст. 398 ЦПК УРСР 1963 року про
проведені прилюдні торги судовий
виконавець складає акт, в якому
зазначає: ким, коли і де провадились
торги, перелік і коротку
характеристику проданого будинку,
найвищу запропоновану на торгах ціну,
точне найменування та адресу покупця і
суму, внесену ним за куплений будинок.
До акта додається список осіб, які
брали участь у торгах. Після сплати
покупцем всієї суми судовий виконавець
видає йому копію затвердженого суддею
акта про продаж будинку з прилюдних
торгів. На підставі цієї копії
нотаріальна контора видає покупцеві
свідоцтво про придбання будинку.

Відповідно до п. 91 Інструкції про
виконавче провадження, затвердженої
наказом Міністра юстиції СРСР від 15
листопада 1985 року №22, реалізація
належного боржнику житлового
приміщення, на яке звернено стягнення,
провадиться шляхом продажу з публічних
торгів за місцем знаходження
приміщення в строк, встановлений
судовим виконавцем, але не раніше п'яти
днів і не пізніше місяця після
накладення арешту судовим виконавцем.
До настання цього терміну боржник має
право сам під контролем судового
виконавця реалізувати приміщення за
ціною, не нижче зазначеної в акті опису.

Відповідно до п. 92 Інструкції про день і
місце проведення торгів судовий
виконавець сповіщає громадян шляхом
публікації в місцевій газеті,
вивішування оголошень в народному
суді, в місці знаходження приміщення та
інших місцях на свій розсуд.

Відповідно до п. 93 Інструкції
оголошення про торги повинно містити:
а) характеристику та оцінку будови або
його частки, на яку накладено арешт
(наприклад, дерев'яний двоповерховий
будинок і т. д.), з зазначенням, кому
належить і де знаходиться будівля; б)
місце і час проведення торгів. Витрати,
пов'язані з публікацією про торги,
стягуються з боржника за правилами,
встановленими ст. 11 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 97 Інструкції про
проведення торгів судовий виконавець
складає акт, в якому вказує: ким, коли і
де проводилися торги, найменування
приміщень, які продаються, всі названі
на торгах ціни, в тому числі вищу
запропоновану ціну, за якою проведено
продаж, точне найменування та адресу
покупця і суму, внесену ним за придбане
приміщення.

Випадки, коли торги не відбулися,
регламентуються п.п. 102,103 Інструкції,
відповідно до яких у разі, якщо торги не
відбулися, судовий виконавець
повідомляє про це стягувачу. Останній
може протягом трьох днів після
отримання повідомлення заявити про
залишення будинку за собою по оцінці,
зазначеній в опису. Стягувач, який
залишив за собою будинок, повинен у
п'ятиденний термін внести на
депозитний рахунок народного суду
різницю між сумою оцінки і сумою, що
припадає на його частку, з розрахунку
сум, належних кожному стягувачу,
складеного з дотриманням встановленої
черговості задоволення претензій. Якщо
стягувач не побажає залишити
приміщення за собою, судовий
виконавець призначає вторинні торги не
раніше ніж через десять днів після
оголошення торгів такими. Повторні
торги проводяться з дотриманням
порядку, встановленого для перших
торгів, але починаються з
інвентаризаційної, страхової чи першої
запропонованої покупцями ціни, залежно
від правил, встановлених цивільними
процесуальними кодексами союзних
республік. У разі оголошення повторних
торгів, такими, що не відбулися, та
відмови стягувача залишити за собою
приміщення, арешт з нього знімається і
він повертається боржникові.

Згідно зі ст. 400, 402 ЦПК УРСР 1963 року, в
редакції від 11 березня 1996 року, яка
діяла на час проведення спірних
публічних торгів, якщо торги не
відбулися, судовий виконавець
повідомляє про це стягувача. Останній
може протягом трьох днів після
одержання повідомлення заявити про
залишення будинку за собою по оцінці,
зазначеній в опису, та з додержанням
вимог статті 101 Цивільного кодексу
України. Стягувач, який залишив за
собою будинок, повинен в п'ятиденний
строк внести на депозитний рахунок
районного (міського) суду різницю між
сумою оцінки і сумою, що припадає на
його частку. Якщо торги не відбулися і
стягувач не подав заяви про залишення
за ним будинку або, зробивши таку заяву,
не вніс належної з нього суми, судовий
виконавець призначає повторні торги не
раніше ніж через десять днів з часу
проведення перших торгів, при цьому
будинок може бути переоцінений по ціні
не нижче інвентаризаційної, а при її
відсутності - не нижче страхової
оцінки. Про переоцінку і призначення
нових торгів судовий виконавець
сповіщає стягувача і боржника. Якщо
торги двічі не відбулись і стягувач
відмовився залишити за собою будинок,
що продається, з будинку знімається
арешт, він повертається боржникові, а
виконавчий документ - стягувачеві.

Згідно зі ст. 72 Закону України «Про
нотаріат» у редакції від 02 вересня 1993
року, яка діяла станом на дату видачі
відповідачу оспорюваного свідоцтва,
придбання жилого будинку з прилюдних
торгів оформлюється нотаріусом за
місцезнаходженням будинку шляхом
видачі набувачу свідоцтва про
придбання жилого будинку. Якщо торги не
відбулися, свідоцтво про придбання
жилого будинку видається стягувачеві.
Такі свідоцтва видаються на підставі
відповідно копії акта про продаж
будинку з прилюдних торгів чи копії
акта про те, що будинок залишено за
стягувачем у зв'язку з тим, що торги не
відбулися.

Також відповідно до п. п. 131, 132
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України №18/5 від 14.06.94 року, в
редакції від 27 травня 1997 року, яка діяла
станом на дату видачі оспорюваного
свідоцтва, придбання жилого будинку з
прилюдних торгів оформляється
нотаріусом за місцезнаходженням
будинку шляхом видачі набувачу
свідоцтва про придбання жилого
будинку. Якщо торги не відбулися,
свідоцтво про придбання жилого будинку
видається стягувачеві. Такі свідоцтва
видаються на підставі відповідно копії
акта про продаж будинку з прилюдних
торгів чи копії акта про те, що будинок
залишено за стягувачем у зв'язку з тим,
що торги не відбулися. За своїм змістом
зазначені документи повинні
відповідати вимогам статті 398
Цивільного процесуального кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм
закону та фактичних обставин справи
дає

підстави апеляційному суду зробити
висновок про те, що проведені публічні
торги було проведено з порушенням норм
закону. Але ці порушення були
формальними, за часом ретельно
перевірити їх неможливо у зв'язку зі
знищенням документів.

Відповідно до ст. 399 ЦПК УРСР 1963 року в
редакції від 11 березня 1996 року, яка
діяла на час проведення спірних
публічних торгів, якщо торги проведені
з порушенням встановленого порядку
продажу будинків з торгів, вони
визнаються судом недійсними.

Проте, вимогами ст. 71 ЦК УРСР в редакції
1963 року, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, загальний строк
для захисту права за позовом особи,
право якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 76 цього кодексу
перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.
Винятки з цього правила, а також
підстави зупинення і перериву перебігу
строків позовної давності
встановлюються законодавством Союзу
РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Вимогами ст. 80 ЦК УРСР 1963 року
передбачено, що закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові. Якщо суд, арбітраж або
третейський суд визнає поважною
причину пропуску строку позовної
давності, порушене право підлягає
захистові.

Відповідно до ст. 84 ЦК УРСР 1963 року з
закінченням строку позовної давності
по головній вимозі вважається, що строк
позовної давності минув і по
додатковій вимозі (неустойка,
поручительство тощо).

З матеріалів справи та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 23 травня 2013 року (а.с. 187) вбачається,
що позивачці було достовірно відомо
про наявність договору застави від
26.02.1996 року, оскільки вона була стороною
договору, настання його наслідки у
зв'язку з невиконанням основного
зобов'язання. При ухваленні рішення про
стягнення суми боргу та звернення
стягнення на заставне належне їй майно
від 14 грудня 1998 року вона також була
присутня в судовому засіданні та
давала пояснення з цього приводу. 23.03.1998
року ухвалене рішення про її виселення,
про що вона, як сторона виконавчого
провадження, була обізнана. Крім того, з
рішення апеляційного суду Донецької
області від 23 липня 2013 року вбачається,
що позивачці з 2000 року було відомо про
звернення до суду ОСОБА_2 з позовом про
її виселення, так як вона вказує, що
ухвалою Харцизького міського суду від
28 серпня 2000 року цей позов залишено без
розгляду (а.с. 33). Складений 12 лютого 1998
року акт про попередження позивача про
виселення з квартири у зв'язку зі
зміною власника, також свідчить про її
обізнаність (а.с. 142).

Тому доводи позивачки про те, що про
порушення її права стало відомо лише в
2011 році є неспроможними.

За таких обставин, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, апеляційний
суд вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені правовідносини,
що склалися між сторонами і їм надана
належна оцінка. Висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Інші приведені в апеляційній
скарзі доводи висновків суду не
спростовують.

Враховуючи вищенаведене, а також,
те, що апеляційним судом не встановлено
порушень судом першої інстанції при
розгляді цієї справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування судового рішення
немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 20 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: