Справа №487/6614/14-ц 11.12.2014 11.12.2014 11.12.2014
Провадження № 22ц/784/3389/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю представників боржника -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 5 листопада 2014 року за
скаргою ОСОБА_3 на дії державного
виконавця Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про стягнення
заборгованості за договором
споживчого кредиту ,

В С Т А Н О В И Л А:

2 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із скаргою на дії державного
виконавця Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що 7
травня 2014 року державним виконавцем
Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження на виконання
виконавчого листа, виданого на
підставі рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва щодо
стягнення з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» 205910 грн. 57 коп.
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат.

Як на думку ОСОБА_3 державний
виконавець повинен був відмовити у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки це провадження було відкрито
на підставі заяви представника
стягувача, який немає належних
повноважень.

Посилаючись на викладене та положення
ст. 19 Закону України «Про виконавче
провадження» ОСОБА_3 просив визнати дії
старшого державного виконавця
Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Бикова І.С.
щодо прийняття виконавчого документа
до виконання та відкриття виконавчого
провадження неправомірними.

Визнати незаконною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 5 листопада 2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив
скасувати ухвалу суду та постановити
нову ухвалу, якою задовольнити вимоги
його скарги в повному обсязі,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість постановленої
ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника стягувача, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права та свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, постановою
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 7 травня 2014 року було
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом виданим Заводським
районним судом м. Миколаєва про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» 205910,57 грн. заборгованості
за кредитним договором та судових
витрат (а.с. 193).

Підставою для звернення судового
рішення до примусового виконання була
подана заява представника стягувача
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» Мисилюка С.В. про
відкриття виконавчого провадження, що
зареєстрована в державній виконавчій
службі 5 травня 2014 року (а.с. 191).

На підтвердження своїх повноважень
представником стягувача надана
довіреність публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», яка має
застереження щодо її дійсності,
зокрема в тексті довіреності
зазначено, що довіреність дійсна за
умови наявності договору про надання
послуг № 4 від 26 вересня 2012 року, в якому
зазначено перелік боржників, правові
дії щодо примусового стягнення
заборгованості, який від АТ
«УкрСиббанк» доручається здійснити
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Агенція по
управлінню заборгованістю», в особі
Мисилюка С.В. (а.с. 192).

Розглядаючи скаргу на дії державного
виконавця суд першої інстанції не
перевірив доводів заявника, не з'ясував
у державного виконавця чи перевірялись
повноваження представника стягувача з
урахуванням обумовленої в довіреності
обставини щодо її дійсності.

Крім того, районний суд не врахував
тієї обставини, що 13 травня 2014 року
ухвалою Заводського районного суду
від 13 травня 2014 року судом була
здійснені заміна у виконавчому
провадженні стягувача ПАТ
«УкрСиббанк» на правонаступника
товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс»
(надалі- ТОВ «Кредекс Фінанс») (а.с. 173).

Отже, на час звернення боржника зі
скаргою до суду на дії державного
виконавця стягувачем у виконавчому
провадженні було ТОВ «Кредекс Фінанс».

Оскільки доводи скарги на дії
державного виконавця зводяться до
повноважень особи представника
стягувача ПАТ «УкрСиббанк», суду
першої інстанції при розгляді цієї
скарги необхідно було залучити до
участі у справі правонаступника ПАТ
«УкрСиббанк» - ТОВ «Кредекс Фінанс»,
оскільки саме це товариство звернулося
до суду 24 квітня 2014 року, тобто до
відкриття виконавчого провадження, із
заявою про заміну стягувача на
підставі договору факторингу,
укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та
ТОВ «Кредекс Фінанс» від 20 квітня 2012
року(а.с.164-166).

З огляду на таке, виходячи з положень
ст. 19 Закону України «Про виконавче
провадження», місцевий суд мав
перевірити чи були відомі ці обставини
державному виконавцю та чи
повідомлявся про них боржник, оскільки
саме ТОВ «Кредекс Фінанс», як стягувач
виконавчого провадження, визначає
необхідність звернення до виконавчої
служби для примусового виконання.

Таким чином, не перевіривши доводи
заявника, не з'ясувавши обставини, на
які посилається боржник та не надавши
їм належної правової оцінки, місцевий
суд передчасно дійшов висновку про
відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді скарги порушені
норми процесуального права, а тому на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 КПК України
ухвала підлягає скасуванню з
передачею матеріалів скарги на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 5 листопада 2014 року
скасувати, а матеріали скарги передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: