АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року

15 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Чубукова О.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 листопада 2014
року про закриття провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 (третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського управління юстиції ОСОБА_4)
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 (третя особа,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_4.) про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.11.2014 року
провадження у справі закрито на
підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування вказаної
ухвали, посилаючись на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а ухвалу скасувати, з
наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 05.03.2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_4.) про
визнання удаваним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
визнання дійсним договору позики,
визнання договору іпотеки земельної
ділянки та визнання права власності на
земельну ділянку. Вказане рішення
набрало законної сили у встановленому
законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позов, який
розглядається в межах даної цивільної
справи, та позов, який розглядався в
межах цивільної справи №2/205/1111/14
(205/5160/13) мають однакову підставу та
предмет позову.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, зважаючи на
наступне.

Закриття провадження - це форма
закінчення розгляду цивільної справи
без винесення судового рішення у
зв'язку із виявленими після відкриття
провадження обставинами, з якими закон
пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Так, вичерпний перелік підстав для
закриття провадження визначений ст. 205
ЦПК України і свідчить про те, що
провадження відкрито або неправомірно
при відсутності в заінтересованої
особи права на звернення до суду за
захистом, або не може бути продовжено з
інших причин, у тому числі у зв'язку з
волевиявленням сторін по
розпорядженню своїми правами, які
викликають зазначені правові наслідки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, закриття провадження у
справі в цьому випадку можливе лише за
умови, що рішення, яке набрало законної
сили, є тотожним до позову, який
розглядається, тобто збігаються
сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елемента не
перешкоджає заінтересованим особам
звернутися до суду з позовом і не дає
суду підстав закривати провадження.

Закриваючи провадження у даній справі
з підстав п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд
першої інстанції на зазначене уваги не
звернув й взагалі не дослідив
заявлених позовів, не перевірив
тотожності вимог позивачів за цими
позовами, підстав, з яких їх було
заявлено, а також сторін, які приймали
участь у справах, та чи допустимо
провадження у справі за наявності
таких обставин.

Однак, як вбачається з матеріалів
цивільних справ №2/205/4107/14 (205/7670/14-ц) та
№2/205/1111/14 (205/5160/13) підстави, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
самі вимоги - різні, що свідчить про їх
нетотожність.

Таким чином, у порушення вимог ст.ст.
205,303,315 ЦПК України суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що при
повторному зверненні до суду, тобто
підстави, обґрунтування позовних вимог
та інші доводи позову відрізняються
від тих, що мали місце при попередньому
її звернені до суду.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що у суду
першої інстанції не було підстав для
постановлення ухвали про закриття
провадження у справі.

За таких обставин, ухвала суду як така,
що не відповідає матеріалам справи та
вимогам процесуального закону
підлягає скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції в
іншому складі для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 303,307,311,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 10
листопада 2014 року про закриття
провадження у справі - скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції в
іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: