Справа № 2-4470/11
Провадження № 4с/201/113/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого - судді Браги А.В.,

при секретарі - Обоянській
М.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу №
2-4470/11 за скаргою ОСОБА_1 на незаконні
дії, рішення Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, заінтересована
особа, - публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Правекс - Банк»,
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Укргазбанк»,
державного виконавця державної
виконавчої служби Солонянського
районного управління юстиції
Гасановою С., -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2013 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся представник ОСОБА_1 із
вищезазначеною скаргою на дії
державного виконавця, в якій просив суд
поновити ОСОБА_1 строк на звернення до
суду зі скаргою на постанову про арешт
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження, яка винесена
державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирвою М.В. 13 лютого
2013 року та якою було накладено арешт на
все рухоме майно та на все нерухоме
майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику, в частині оскарження
накладення арешту та заборони
відчуження на автомобіль: HYUNDAI ACCENT, 2013
року випуску, н/з НОМЕР_1, що належить
боржнику ОСОБА_1 та перебуває у заставі
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Правекс - Банк»,
відповідно до договору застави
транспортного засобу № 427R2CA130460001 від 15
лютого 2013 року; скасувати постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, яка була
винесена державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Чирвою М.В.
13 лютого 2013 року та якою було накладено
арешт на все рухоме та все нерухоме
майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику, в частині оскарження
накладення арешту та заборони
відчуження на автомобіль: HYUNDAI ACCENT, 2013
року випуску, н/з НОМЕР_1, що належить
боржнику ОСОБА_1 та перебуває у заставі
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Правекс - Банк»,
відповідно до договору застави
транспортного засобу №427R2CA130460001 від 15
лютого 2013 року.

В обґрунтування поданої скарги
представник скаржника послався на те,
що Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 21 квітня 2013 року було
видано два виконавчих листа у справі №
2-4470/2011 щодо стягнення з ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ АК
«Укргазбанк» заборгованості за
кредитним договором № 23/ф/6 від 01 лютого
2008 року в розмірі 763095,04 гривень, а також
щодо стягнення, в порядку розподілу
судових витрат на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк» солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 1820,00 гривень. У даних виконавчих
листах визначено, що рішення суду
набрали законної сили 04 травня 2011 року
та встановлено строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання до 04
травня 2012 року. Державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Дерило В.Г.
було винесено наступні постанови про
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим листом № 2-4470/2011, який
виданий 21 квітня 2011 року про стягнення
з ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ АБ
«Укразбанк» 763095,04 гривень (ВП № 33664750);
за виконавчим листом № 2-4470/2011, який
виданий 21 квітня 2011 року про стягнення
з ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ АБ
«Укразбанк» 1820,00 гривень. Державним
виконавцем Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирвою М.В. 13 лютого
2013 року було винесено постанову про
арешт майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на все рухоме майно та
все нерухоме майно, що належить
боржнику ОСОБА_1 та заборонено
здійснювати відсудження будь-якого
майна, яке належить боржнику. Також
державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирвою М.В. 13 лютого
2013 року було винесене постанову про
розшук майна боржника, якою оголошено
розшук всіх транспортних засобів, у
тому числа автомобіль: HYUNDAI ACCENT, 2013 року
випуску, н/з НОМЕР_1, що належить
боржнику ОСОБА_1 та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику. Крім того
державним Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирвою М.В. 22 серпня
2013 року було винесено постанову
доручення, якою доручено проведення
опису й арешту затриманого майно
(автомобіль: HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску,
н/з НОМЕР_1) ВДВС Солонянського РУЮ.
Також, представником скаржника було
зазначено, що відповідно до договору
застави транспортного засобу
№427R2СА130460001 від 15 лютого 2013 року, який
укладений між ОСОБА_1 (заставодавець) та
ПАТ КБ «Правекс - Банк»
(заставодержатель), заставодавець для
забезпечення виконання в повному
обсязі своїх зобов'язань перед
заставодержателем за кредитним
договором №427R2СА130460001 від 15 лютого 2013
року та можливих змін та доповнень до
нього щодо сплати процентів, неустойки
(штрафу, пені), вчасного та у повному
обсязі погашення основної суми боргу
за кредитом та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами кредитного договору,
відшкодування збитків, іншої
заборгованості, передає в заставу
заставодержателю належне йому на праві
власності майно транспортний засіб
марки HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, н/з
НОМЕР_1. Вищевказаний договір застави
транспортного засобу посвідчено
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 15 лютого
2013 року та зареєстровано в реєстрі за №
89. На даний час свої зобов'язання за
кредитним договором №427R2СА130460001 від 15
лютого 2013 року ОСОБА_1 перед ПАТ КБ
«Правекс - Банк» виконує належним чином
і у банку не виникло право на звернення
стягнення на предмет застави. У зв'язку
з чим банк просить не вчиняти будь-яких
дій спрямованих на звернення стягнення
на транспортний засіб, який є предметом
застави. Не зважаючи на вищевказаний
лист заставодержателя, 11 вересня 2013
року державним виконавцем
Солонянського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Тасановою
Р.Д. було складено акт опису й арешту
майна при примусовому виконанні в/л
2-4470, яким описано і накладено арешт на
таке майно: автомобіль марки HYUNDAI ACCENT,
2013 року випуску, н/з НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник
скаржника подану скаргу підтримав,
просив її задовольнити, надав
пояснення аналогічні викладеним у
скарзі.

Державний виконавець в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечував, посилаючись на те, що
доводи, викладені в ній є
безпідставними та не відповідають
дійсності.

Заінтересовані особи в судовому
засіданні проти задоволення поданої
заяви не заперечували.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення скарги
з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 21
квітня 2011 року рішенням Жовтневого
районного суду позовні вимоги було
задоволено частково та присуджено
стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно
на користь ПАТ АБ «Уркргазбанк» 763095,04
гривень заборгованості за кредитним
договором від 01 лютого 2008 року № 23/ф/6. У
погашення заборгованості за кредитним
договором від 01 лютого 2008 року № 23/ф/6
у розмірі 763095,04 гривень, з яких 69344,00
доларів США строкової заборгованості з
повернення тіла кредиту, 7326,00 доларів
США простроченої заборгованості з
повернення тіла кредиту, 17939,93 доларів
США процентів, 10000,00 гривень пені,
звернути стягнення на майно,
заставлене за договором іпотеки №
23/ф/6/1 від 01 лютого 2008 року, - квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 Виселити
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_8 з АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення. А
також було присуджено в порядку
розподілу судових витрат стягнути на
користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_8 солідарно 1820,00 гривень.

07 лютого 2012 року рішенням Апеляційного
суду Дніпропетровської області
апеляційну скаргу ОСОБА_4 було
задоволено частково, рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 21 квітня 2011 року
було скасовано в частині виселення і в
цій частині ухвалено нове рішення, яким
в задоволенні позову ПАТ АБ
«Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_8
про виселення було відмовлено. В іншій
частині рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 21 квітня
2011 року було залишено без змін.

Крім того судом було встановлено, що на
виконання до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції надійшов
виконавчий документ виконавчий лист №
2-4470 від 23 червня 2011 року, виданий
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення з
боржника ОСОБА_1 заборгованість на
користь стягувача ПАТ АК "Укргазбанк"
на загальну суму коштів 763095,04 гривень
та виконавчий лист № 2-4470 від 23 червня
2011 року, виданий Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська про
стягнення з боржника ОСОБА_1
заборгованість на користь стягувача
ПАТ АК "Укргазбанк" на загальну суму
коштів 1 820,00 гривень.

25 липня 2012 року державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Дерило В.Г.
було винесено дві постанови про
відкриття виконавчого провадження з
примусового стягнення з боржника
ОСОБА_1 заборгованість на користь
стягувача ПАТ АК "Укргазбанк" на
загальну суму коштів 763095,04 гривень та
судового збору в розмірі 1820,00 гривень.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції винесена постанова
про об'єднання виконавчих проваджень
із стягнення із боржника ОСОБА_1 у
зведене виконавче провадження.
Боржником у строк, встановлений для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення не надано, у зв'язку
з чим відповідно до вимог ч. 1 ст. 27
Закону України "Про виконавче
провадження" розпочато примусове
виконання рішення.

13 лютого 2013 року державним виконавцем
Жовтневого ВДВС згідно ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про накладення
арешту на все майно боржника та
направлено сторонам виконавчого
провадження та органам, які здійснюють
реєстрацію майна.

Відповідно до інформації наданої
центральним сервером баз даних УДАІ ГУ
МВС України в Дніпропетровській
області за боржником зареєстровано
автотранспорт автомобіль: HYUNDAI ACCENT, 2013
року випуску, н/з НОМЕР_2. В зв'язку з чим
державним виконавцем винесено
постанову про розшук майна боржника.

15 лютого 2013 року між ПАТ КБ «Правекс -
Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №427R2СА130460001. В якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором в цей же день між
банком та ОСОБА_1 було укладено договір
застави транспортного засобу №
427R2СА130460001 від 15 лютого 2013 року.

Відповідно до п. 1.1 договору застави
транспортного засобу № 427R2СА130460001 від 15
лютого 2013 року, заставодавець для
забезпечення виконання в повному
обсязі своїх зобов'язань перед
заставодержателем за кредитним
договором № 427R2СА130460001 від 15 лютого 2013
року та можливих змін та доповнень до
нього, передає в заставу
заставодержателю належне йому на праві
власності майно, - транспортний засіб
марки HUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, д/н
НОМЕР_1.

Згідно п. 1.3 договору застави зміст та
розмір основного зобов'язання,
забезпеченого заставою, строк і
порядок його виконання заставодавцем
полягає у наступному: заставодавець
зобов'язаний повернути кредит (грошові
кошти) в розмірі 112120,00 гривень в строк
до 15 лютого 2018 року; заставодавець
зобов'язаний сплачувати щомісяця, до 15
числа наступного місяця включно,
проценти за користування грошовими
коштами в розмірі 15,00% річних;
заставодавець зобов'язаний
використати грошові кошти на (з метою)
оплати вартості транспортного засобу,
що купується.

Відповідно до п. 1.5 договору застави
передане в заставу майно за згодою
сторін оцінене в 140150,00 гривень.

Вищевказаний договір застави
транспортного засобу було посвідчено
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 15 лютого
2013 року та зареєстровано в реєстрі за №
89.

Постановою державного виконавця від 13
лютого 2013 року було оголошено розшук
рухомого майна боржника ОСОБА_1, у тому
числі, належного їй автомобіля HUNDAI ACCENT,
2013 року випуску, д/н НОМЕР_1.

11 червня 2013 року було здійснено
відповідну реєстрацію арешту усього
рухомого майна в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна.

11 вересня 2013 року державним
виконавцем Солонянського району було
складено акт опису й арешту майна при
примусовому виконання виконавчого
листа №2/4470, яким описано і накладено
арешт на автомобіль HUNDAI ACCENT, 2013 року
випуску, д/н НОМЕР_1.

На виконання ухвали Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 грудня
2013 року, 10 січня 2014 року судом було
винесено ухвалу, якою вжито заходів для
повного та всебічного з'ясування
обставин по справі, зокрема, залучено
до участі у справі ПАТ АК «Укргазбанк»
та державного виконавця державної
виконавчої служби Солонянського
району управління юстиції та
витребувано додаткові докази по
справі.

Правовідносини, які виникли між
учасниками розгляду справи,
врегульовані положеннями Закону
України «Про виконавче провадження»,
наказом Міністерства юстиції України
«Про затвердження Інструкції про
проведення виконавчих дій» від 15
грудня 1999 року № 74/5,
Цивільно-процесуальним кодексом
України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України встановлено, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Згідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод, або у триденний строк
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій.

Статтею 82 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо в органі державної виконавчої
служби відкрито кілька виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника, вони об'єднуються у
зведене виконавче провадження.

Згідно п. 5 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» про проведення
опису майна боржника і накладення на
нього арешту державний виконавець
складає акт опису та арешту майна
боржника. Під час проведення опису та
арешту майна боржника державний
виконавець має право оголосити
заборону розпоряджатися ним, а в разі
потреби - обмежити права користування
майном, здійснити опечатування або
вилучити його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» з майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
щодо неможливості чи недоцільності
реалізації арештованого майна
боржника у зв'язку із значним ступенем
його зносу, пошкодженням або в разі
якщо витрати, пов'язані із зверненням
на таке майно стягнення, перевищують
грошову суму, за яку воно може бути
реалізовано, арешт з майна боржника
може бути знято за постановою
державного виконавця, що
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копії постанови
державного виконавця про зняття арешту
з майна надсилаються не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Зазначені у цій статті постанови
можуть бути оскаржені сторонами в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно ч.ч. 2, 5, 6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Статтею 11 Закону України «Про заставу»
передбачено, що заставодавцем при
заставі майна може бути його власник,
який має право відчужувати заставлене
майно на підставах, передбачених
законом, а також особа, якій власник у
встановленому порядку передав майно і
право застави на це майно.

Відповідно до змісту ч.ч. 6-7 ст. 20 Закону
України «Про заставу» звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави. Звернення стягнення
на заставлене майно державного
підприємства (підприємства, не менше
п'ятдесяти відсотків акцій (часток,
паїв) якого є у державній власності)
здійснюється за рішенням суду.

Реалізація заставленого майна, на яке
звернено стягнення, провадиться
державним виконавцем на підставі
виконавчого листа суду або наказу
господарського суду, або виконавчого
напису нотаріусів у встановленому
порядку, якщо інше не передбачено цим
Законом чи договором.

Частинами 1, 3-4 статті 54 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
здійснюються утримання, передбачені
статтею 43 цього Закону, після чого
кошти використовуються для
задоволення вимог заставодержателя. У
разі якщо заставодержатель не є
стягувачем у виконавчому провадженні,
йому виплачуються кошти після
належного підтвердження права на
заставлене майно. У разі задоволення в
повному обсязі вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших стягувачів у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 43 Закону України «Про
виконавче провадження» розподіл
стягнутих державним виконавцем з
боржника за виконавчим провадженням
грошових сум (у тому числі одержаної
від реалізації майна боржника)
здійснюється у такому порядку: у першу
чергу повертається авансовий внесок
сторін та інших осіб на організацію та
проведення виконавчих дій; у другу
чергу компенсуються витрати державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб; у третю
чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми; у четверту чергу
стягуються штрафи, накладені державним
виконавцем відповідно до вимог цього
Закону.

Розподіл грошових сум у черговості,
зазначеній у частині першій цієї
статті, здійснюється по мірі їх
стягнення.

Сума, що залишилася після сплати
штрафів, повертається боржнику.

В свою у статті 44 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено, що у
першу чергу задовольняються
забезпечені заставою вимоги щодо
стягнення з вартості заставленого
майно.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
заставу» визначено, що реалізація
заставленого майна провадиться
спеціалізованими організаціями з
аукціонів (публічних торгів), якщо інше
не передбачено договором, а державних
підприємств та відкритих акціонерних
товариств, створених у процесі
корпоратизації, всі акції яких
перебувають у державній власності, -
виключно з аукціонів (публічних
торгів).

Якщо перший аукціон (публічні торги)
оголошено таким, що не відбувся,
проводиться наступний аукціон.
Початковою ціною другого і наступних
аукціонів вважається ціна, зменшена на
30 відсотків по відношенню до
початкової ціни попереднього аукціону.

Якщо другий і наступні аукціони
(публічні торги) оголошені такими, що не
відбулися, заставодержатель має право
залишити заставлене майно за собою за
початковою ціною, яка була
запропонована на останньому аукціоні
(публічних торгах). У разі якщо
заставодержатель відмовився залишити
заставлене майно за собою, це майно
реалізується у встановленому порядку,
якщо інше не передбачено договором.

Пунктом 3.1 Порядку реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 42/5 від 15 липня 1999 року, визначено, що
орган державної виконавчої служби
укладає з організатором аукціону
договір, який доручає реалізацію майна
організатору аукціону за визначену
винагороду за надані послуги з
реалізації арештованого майна, яка
встановлюється у відсотковому
відношенні до продажної ціни лота.
Спеціалізована організація проводить
аукціон за заявкою державного
виконавця, у якій зазначається
початкова ціна майна, що виставляється
на аукціон.

Крім того, судом було встановлено, що
згідно звіту про оцінку транспортного
засобу №М1/938 від 28 грудня 2013 року,
ринкова вартість автомобіля HYUNDAI ACCENT,
2013 року випуску, н/з НОМЕР_1 на дату
проведення оцінки становить 93607,30
гривень.

Доказів на спростування визначеної у
звіті вартості транспортного засобу,
що є предметом застави, державним
виконавцем суду надано не було.

Відповідно до довідки від 03 січня 2014
року, складеної службовими особами ПАТ
КБ «Правекс - Банк», станом на 31 грудня
2013 року загальна сума заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором
№427R2СА130460001 від 15 лютого 2013 року перед
ПАТ КБ «Правекс - Банк» складає 99094,74
гривень, в тому числі: позичкова
заборгованість 98468,86 гривень, відсотки
625,88 гривень, прострочена
заборгованість відсутня.

Так, відповідно до вимог ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Отже, з викладеного вбачається, що для
звернення стягнення на заставлене
майно боржника для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями необхідна
одночасна наявність двох умов, а саме:
виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; якщо вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Аналогічна правова позиція викладена в
рішенні Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 грудня
2013 року по цивільній справі №211/2357/13-ц,
22-ц/774/2711/К/13.

Як було встановлено судом, вартість
предмета застави не перевищує розміру
заборгованості боржника
заставодержателю, а отже немає підстав
для застосування статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження» та
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями.

Надавши належну оцінку наявним у
справі доказам, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються вимоги скарги, об'єктивно
оцінивши докази у сукупності з
нормами чинного законодавства України,
суд дійшов висновку про достатність
підстав для поновлення строку ОСОБА_1
строк на звернення до суду з даною
скаргою та скасувати постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, яка була
винесена державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Чирвою М.В.
13 лютого 2013 року та якою було накладено
арешт на все рухоме та все нерухоме
майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику, в частині оскарження
накладення арешту та заборони
відчуження на автомобіль: HYUNDAI ACCENT, 2013
року випуску, н/з НОМЕР_1, що належить
боржнику ОСОБА_1 та перебуває у заставі
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Правекс - Банк»,
відповідно до договору застави
транспортного засобу №427R2CA130460001 від 15
лютого 2013 року.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові
витрати, пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на заявника, якщо
було постановлено рішення про відмову
в задоволенні його скарги, або на
відділ державної виконавчої служби,
якщо було постановлено ухвалу про
задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 52, 54, 57, 82 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 11, 20 - 21
Закону України «Про заставу», ст. ст. 210,
383 - 384, 386 - 388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до
суду зі скаргою на постанову про арешт
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження, яка винесена
державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирвою М.В. 13 лютого
2013 року та якою було накладено арешт на
все рухоме майно та на все нерухоме
майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якої майна, яке належить боржнику,
в частині оскарження накладення арешту
та заборони відчуження на автомобіль:
HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, н/з НОМЕР_1, що
належить боржнику ОСОБА_1 та перебуває
у заставі публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Правекс - Банк», відповідно до
договору застави транспортного засобу
№ 427R2CA130460001 від 15 лютого 2013 року.

Скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, яка була винесена
державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирвою М.В. 13 лютого
2013 року та якою було накладено арешт на
все рухоме та все нерухоме майно, що
належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику, в частині
оскарження накладення арешту та
заборони відчуження на автомобіль: HYUNDAI
ACCENT, 2013 року випуску, н/з НОМЕР_1, що
належить боржнику ОСОБА_1 та перебуває
у заставі публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Правекс - Банк», відповідно до
договору застави транспортного засобу
№427R2CA130460001 від 15 лютого 2013 року.

У відповідності до вимог ст. 388 ЦПК
України, судові витрати, що складаються
з судового збору у сумі 114,70 гривень
стягнути з Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції на користь ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення.

Суддя:

А.В. Брага