Справа № 447/643/14
Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/7345/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Курій Н.М.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ТзОВ «Миколаївське АТП
14627» - Лівого А.П., Федини М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 2 жовтня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_6 до ТзОВ
«Миколаївське АТП 14627», ПАТ «СК
«Провідна» про відшкодування шкоди
внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_2 В апеляційній скарзі
стверджує про порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків обставинам
справи. Зазначає, що ДТП сталося з вини
водія ОСОБА_7, який порушив вимоги ПДР
України. Посилається на мотивувальну
частину постанови Миколаївського суду
від 9.09.2013 року, в якій суд фактично
прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не
дотримався вимог ПДР, а тому в силу
вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вказані
обставини є обов»язковими для суду при
розгляді цивільної справи. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
представника ТзОВ «Миколаївське АТП
14627» - Лівого А.П., Федини М.М. про
заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції відповідає вказаним вимогам
в повному обсязі.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини.

4 червня 20' 13 року в м.Миколаїв
Львівської області по вул.Львівське
шосе,1 відбулася ДТП за участі
автомобіля «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2, та автобусом «БАЗ»,
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

Автобус «БАЗ», д.н.з. НОМЕР_2,
застрахований в ПрАТ «СК «Провідна».
(а.с.7)

Постановою Миколаївського районного
суду Львівської області від 9 вересня
2013 року справу про притягнення ОСОБА_2
до адміністративної відповідальності
за ст.124 КУпАП закрито в зв»язку з
відсутністю складу адміністративного
правопорушення в його діях.(а.с.8)

ПрАТ «СК «Провідна» відмовлено
ОСОБА_2 у виплаті страхового
відшкодування за пошкоджений
автомобіль «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1,
оскільки вину водія ОСОБА_7, який
керував застрахованим автомобілем
«БАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, не встановлено.
(а.с.6)

Відповідно до висновку №92
експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
матеріального збитку та ринкової
вартості КТЗ, проведеного судовим
експертом Вербовим В.В., вартість
відновлюваного ремонту
автомобіля«Ауді», д.н.з. НОМЕР_1,
становить 23094,56 грн., вартість
матеріального збитку - 14456,02 грн.,
ринкова вартість автомобіля до моменту
його пошкодження становила 115461,71 грн.
(а.с.9-26)

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій основі підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди, позички тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
з того, що оскільки вина водія автобуса
«БАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_7 у порушенні
Правил дорожнього руху України під час
вчинення ДТП 4.06.2013 року не встановлена,
то відсутні підстави для відшкодування
матеріальної та моральної шкоди з
«Миколаївського АТП 14627», з яким ОСОБА_7
перебував в трудових відносинах, та з
ПАТ «СК «Провідна», яка застрахувала
цивільно-правову відповідальність
вказаного автобуса.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
положенням закону.

Посилання апелянта на те, що ДТП
сталося саме з вини водія ОСОБА_7, який
не дотримався Правил дорожнього руху
України, колегією суддів не
приймається до уваги з наступним.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року
визначено, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак апелянтом не подано жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження порушення Правил
дорожнього руху України водієм ОСОБА_7,
що стало наслідком настання ДТП.

Твердження апелянта про те, що вина
ОСОБА_7 стверджується мотивувальною
частиною постанови Миколаївського
районного суду Львівської області від 9
вересня 2013 року, якою закрито справу
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП в зв»язку з відсутністю
складу адміністративного
правопорушення в його діях, колегією
суддів не береться до уваги, оскільки
матеріали, які надішли від ВДАІ
Миколаївського РВ ГУМВС України у
Львівській області, не стосувалися дій
водія ОСОБА_7, відносно останнього
протокол про адміністративне
правопорушення не складався.

А відтак, оскільки неправомірність дій
ОСОБА_7 при настанні ДТП не була
встановлена судовим рішенням в
адміністративній справі, що набрало
законної сили, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

Крім того колегією суддів
враховується, що позивачем не
ставилося питання про призначення у
справі автотехнічної експертизи ні в
суді першої інстанції, ні в суді
апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд, з"ясувавши
підстави позову, перевіривши доводи
сторін, проаналізувавши зібрані
докази, дав їм належну оцінку і ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову, що відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
а тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК
України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 2 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді: Курій
Н.М.

Ніткевич А.В.