АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 09.01.2014 у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 756/18000/13 № апеляційного
провадження 22-ц-796/3307/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Белоконна
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.У вересні 2013
року позивач звернулася до суду із
позовом, в якому просила, з урахуванням
уточнень, стягнути з відповідача на її
користь неустойку (пеню) за несплату
аліментів на утримання синів: ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 20.01.2012 по
01.11.2012 в розмірі 49941,80 гривень. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що рішенням
Сарненського районного суду від 30.05.2012
з відповідача було стягнуто на користь
позивача аліменти в розмірі 1/ 2 частини
всіх видів заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
20.01.2012 і до їх повноліття, проте у період
з 20.01.2012 по листопад 2012 року відповідач
не сплачував суму аліментів на
утримання дітей.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 09.01.2014 позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 за
прострочення сплати аліментів
неустойку в сумі 8903(вісім тисяч
дев'ятсот три) грн. 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 89
(вісімдесят дев'ять) грн. 90 коп.
сплачений судовий збір.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2) на
користь держави судовий збір у розмірі
94 (дев'яносто чотири) грн. 22 коп.

В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись в повному обсязі з
ухваленим рішенням суду, позивачем
подано апеляційну скаргу, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин
справи, які мають значення для її
вирішення, зокрема, вважає, що суд не
з'ясував, чому до теперішнього часу
відповідач не погасив заборгованість
по аліментах за 11 місяців 2012 року, чому
він з дня призначення аліментів і
дотепер продовжує сплачувати аліменти
в розмірі меншому, а ніж це визначено
рішенням суду, хто насправді
матеріально утримує трьох малолітніх
дітей, чи достатньо коштів на утримання
дітей, чи має можливість позивач і в
подальшому матеріально утримувати
дітей із урахуванням мізерної суми
аліментів, які сплачує їх батько, якими
є життєві потреби та умови дітей, її та
відповідача, сімейний стан, місце
проживання платника аліментів, який
справжній дохід ОСОБА_2, чому він маючи
вищу педагогічну освіту влаштувався на
роботу оператором деревообробного
станка з мінімальною заробітною
платою, наявність у нього нерухомого
майна, тощо. Ухвалюючи рішення, на думку
апелянта, суд не встановив, що
відповідач умисно ухиляється від
сплати аліментів, не цікавиться життям,
вихованням, матеріальним
забезпеченням своїх дітей, має
нерухоме майно, перешкоди щодо
регулярної сплати аліментів в
необхідному розмірі у нього відсутні,
а, отже, підстав для зменшення розміру
неустойки за прострочення сплати
аліментів немає. Вважаючи рішення суду
першої інстанції таким, що
постановлене за неповного дослідження
обставин, суд дав невірну оцінку
зібраним доказам, просить його змінити
та ухвалити нове про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні
підтримала апеляційну скаргу з підстав
викладених у ній, просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач заперечував проти доводів
апеляційної скарги, вважає рішення
суду законним і обґрунтованими, просив
залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
визначений позивачем розмір неустойки
за прострочення сплати аліментів в
сумі 49941,80 грн. в багато разів перевищує
заборгованість по аліментам, що, на
думку суду, суперечить загальним
засадам законодавства -
справедливості, добросовісності,
розумності та поставить відповідача в
край скрутне матеріальне становище, а
тому суд дійшов висновку про наявність
підстав для зменшення судом розміру
неустойки, яка підлягає стягненню з
відповідача за період з 20.01.2012 по 01.11.2012
у розмірі 8903,10 грн, що фактично дорівнює
розміру реальної заборгованості по
сплаті аліментів.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі повного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та в повній мірі
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені)у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що рішенням
Сарненського районного суду від 30.05.2012
з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей в розмірі 1/ 2 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 20.01.2012 і
до їх повноліття (а.с.12-13).

Згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 01.10.2012
виданої старшим державним виконавцем
відділу ВДВС Оболонського РУЮ у м.
Києві Могилян Л.B., на підставі
виконавчого листа №1718/264/12 виданого
30.05.2012 Сарненським районним судом
Рівненської області було відкрито
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в
розмірі 1/ 2 частини всіх видів
заробітку (а.с. 15).

Тим самим, виконавцем 19.02.2013 була видана
постанова, якою було звернено
стягнення на заробітну плату боржника
у розмірі 1/ 2 від усіх видів заробітку,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
періодичні платежі та 20% в рахунок
погашення заборгованості (а.с. 16).

Як вбачається із довідки про
перерахунок аліментів, виданої ПП
«ДАСк-Центр» (місце роботи
відповідача), в якій зазначається, що із
заробітної плати ОСОБА_2 були утримані
та перераховані аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання дітей (а.с.17),
відповідач фактично почав сплачувати
аліменти з моменту надходження за
місцем його роботи постанови про
відкриття виконавчого провадження від
01.10.2012, тобто з листопада 2012 року.

Згідно довідки про доходи виданою ПП
«ДАСк-Центр» відповідач працює на
відповідному підприємстві на посаді
оператора деревооброблюючого станка,
та має місячний заробіток в розмірі 1600
грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів та безпідставно, з порушенням
процесуальних норм, надана перевага
одним доказам над іншими, що призвело
до неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Відповідно до роз'яснень викладених у
п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.005.2006 р. «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачена ст.196
СК відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Відповідно до положень сімейного
законодавства при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів
(ч.1-2, ст. 196 СК України), а за
передбачених ст.197 СК умов - повністю
або частково звільнити його від сплати
заборгованості.

Враховуючи, те що розмір неустойки
значно перевищує розмір
заборгованості по аліментам, а також
розмір заробітку відповідача, суд
першої інстанції прийшов вірного
висновку про відповідне зменшення
розміру неустойки.

Позовні вимоги належним чином
розглянуті судом першої інстанції,
всім дослідженим доказам дана належна
правова оцінка. Підстав для скасування
рішення суду з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія суддів не
знаходить.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки суду першої інстанції,
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону,

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 09.01.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: