Справа № 212/5317/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу, у складі: головуючого судді -
КУЛІГІНОЇ Т. Д ., при секретарі -
ХАРЧЕНКО Є.А., за участю представника
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
ПАНАДІЙ С. В., представника відповідача
- РЕМЕНЮК Ю.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні, у залі суду в місті
Кривому Розі, цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«АрселорМіттал Кривий Ріг», третя
особа що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: Первинна
організація профспілки трудящих
металургійної і гірничобудівної
промисловості України Публічне
акціонерне товариство «АрселорМіттал
Кривий Ріг», про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, -

В С Т
А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства АрселорМіттал Кривий Ріг»,
третя особа що не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору: Первинна
організація профспілки трудящих
металургійної і гірничобудівної
промисловості України ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, який підтримав в судовому
засіданні в повному обсязі, та просив
суд визнати незаконним та скасувати
наказ №471/л від 23.05.2013 року, поновити
його на роботі в ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг», на посаді
комплектувальника виробів і
інструменту 4 розряду з 23.05.2013 року, та
стягнути з відповідача ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 24.05.2013
року по 13.06.2013 року - 1614 грн. 15 коп.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства АрселорМіттал
Кривий Ріг», в судовому засіданні -
Ременюк Ю.В. позовні вимоги ОСОБА_3 про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, не визнала, та просила суд
відмовити позивачу в задоволені його
позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: Первинної організації
профспілки трудящих металургійної і
гірничобудівної промисловості України
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення
на роботі та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу -
підтримала, посилаючись на те, що
звільнення позивача проведено з
порушенням трудового законодавства, а
саме: В порушення ст. 42 КЗпП України не
враховане переважне право на залишення
на роботі; В порушення п. 4.3
Колективного договору та ст. 49 КЗпП
України робітникові не були
запропоновані усі наявні на
підприємстві вакансії. 25.01.2013 року йому
пропонувалося 1 512 вакансій, 01.03.2013 року -
1390 вакансій, усього 2 902 одиниці. Згідно
з довідкою підприємства станом на
23.05.2013 року у штатному розписі
підприємства було 3 492 одиниці (а/с 254).,
тобто позивачеві не були запропоновані
590 вакансії, що позбавило його
можливості працевлаштуватися на
підприємстві і запобігти звільненню;
Окрім того, підприємством не було
виконано свій обов'язок з
працевлаштування позивача, як інваліда
3 групи, встановлений ст. ст. 17, 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та ст.
14 Закону України «Про зайнятість
населення»; Допущене порушення п. 4.1
Колективного договору, 2.15 Галузевої
угоди, Меморандуму від 14.06.2013 року в
частині необґрунтованого скорочення
робочих місць; Не проведені
консультації з профспілкою. В
порушення ст.43 КЗпП України здійснене
звільнення за наявності обґрунтованої
відмови профспілки.

Дослідивши надані суду письмові
докази, вислухавши сторони, суд прийшов
до висновку про те, що позов ОСОБА_3 про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу - задоволенню не підлягає, за
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_3 працював помічником
машиніста тепловозу служби рухомого
складу металургійного виробництва у
ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
правонаступником якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг»,
відповідно до розпорядження № 1105 від
08.11.2007 року.

Відповідно до розпорядження № 309 від
05.12.2011 року позивача ОСОБА_3 було
переведено в Цех технологічного
автотранспорту (ЦТА)
комплектувальником виробів та
інструмента 4 розряду.

16. 11.2012 року адміністрацією
відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» було видано наказ № 1579 «Про
заходи спрямовані на зниження витрат в
умовах наростаючої економічної кризи»,
згідно з яким було виключено зі
штатного розпису посаду
комплектувальника виробів та
інструмента, яку обіймав позивач
ОСОБА_3

23.05.2013 року, відповідно до наказу 471/л
позивача ОСОБА_3 було звільнено з
роботи у зв'язку зі скороченням штату,
п.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджено
копіями наказів, та записами у трудовій
книжці позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 64 Господарського
Кодексу України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Відповідно до ст. 64 Господарського
Кодексу України, для вдосконалення
своєї організаційної структури,
відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» видав наказ № 1579 від 16.11.2012 року
«Про заходи направлені на зменшення
витрат в умовах наростаючої
економічної кризи».

В подальшому у цей наказ відповідачем
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» були
внесені зміни наказом № № 1702 від 13.12.2012
року «Про внесення змін у наказ від
16.12.2012 № 1579 «Про заходи направлені на
зменшення витрат в умовах наростаючої
економічної кризи» назва наказу
викладена у наступній редакції «Про
вдосконалення організаційної
структури підприємства».

З метою подальшого вдосконалення
організаційної структури управління в
підрозділах підприємства,
необхідність яких викликана
економічними, технологічними та
структурними підставами відповідачем
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було
проведено зміни в організації
виробництва і праці в наслідок
скорочення чисельності та штату
працівників у відповідності до
переліку посад та професій зазначених
у Додатку № 1 до наказу.

На виконання вимог п. 3.1 наказу листом
№ 05-2994 від 23.11.2012 року відповідачем ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» були
внесені зміни № 12 до штатного розпису
Цеху технологічного автотранспорту (
ЦТА), відповідно до яких з 16.11.2012 року у
даній структурі було скасовано 14
робочих місць, серед яких професія
комплектувальника виробів та
інструменту, на якій працював позивач -
комплектувальник виробів та
інструментів.

13.12.2012 року позивач ОСОБА_3 був
ознайомлений зі змістом вказаного
наказу та змінами до штатного розпису
ЦТА від 22.11.2012 року №12, відповідно до
яких підлягала виключенню професія
комплектувальника виробів та
інструментів на дільниці допоміжного
персоналу ремонтної майстерні, але
позивач відмовився поставити підпис
про ознайомлення, що підтверджено
актом від 13.12.2012 року.

Виконуючи свої обов'язки щодо
подальшого працевлаштування
працівника, відповідач ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» видав
розпорядження № 91 від 25.01.2013 року «Про
вивільнення працівника», яким
передбачався порядок вивільнення
позивача ОСОБА_3 та створенню комісії
по вивільненню.

Позивач був ознайомлений з
Розпорядженням № 91 від 25.01.2013 року
«Про вивільнення працівника», підпис
про ознайомлення з яким ОСОБА_3
відмовився поставити, про що складено
акт, що підтверджено копією акту.

Відповідно вимог до ст. 49-2 КЗпП України
про наступне вивільнення працівника
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

З Розпорядженням відповідача ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» № 91 від
25.10.2013 року про наступне вивільнення
позивач, буз ознайомлений 25.01.2013 року.

Наказ про звільнення позивача ОСОБА_3
було видано відповідачем ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» 23.05.2013 року,
тобто, минуло майже 4 місяці з моменту
попередження, тому, суд вважає, що
вимоги ст. 49-2 КЗпП України відповідачем
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не
порушено.

В той же день, з метою подальшого
працевлаштування та на виконання ст. 49-2
КЗпП України та п. 2.3 Розпорядження
комісія запропонувала позивачу ОСОБА_3
перевестися на іншу роботу в межах
підприємства, та надала для
ознайомлення перелік вакансій станом
на 25.01.2013 року, за списком № 02-230 «Список
вакантних професій (робочі) на
підприємстві» та за № 05-231 «Список
вакантних посад РСС на підприємстві з
більш високою кваліфікацією та рівнем
керування, ніж посада, на якій працював
вивільняє мий працівник».

Таким чином, позивачу ОСОБА_3 були
запропоновані вакантні посади в межах
підприємства як з урахуванням його
професії, спеціальності так і інша
робота в межах підприємства, з яких, ним
було надано згоду на опрацювання, тобто
на розгляд можливого переведення з
урахуванням стану його здоров'я,
наступних робіт: Управління
залізничного транспорту - кладовщик
(арк. 72, п.1075); Управління залізничного
транспорту - сторож (арк.74 п.1096);
Шлакопереробний цех - сторож (арк.4 п.69);
Копровий цех - стропальник ( арк. 8 п.133);
Управління центрального департаменту
з утримання та ремонтів - кладовщик
(арк.. 22, п. 349); Управління капітальних та
поточних ремонтів обладнання -
котельник ( арк.76, п.1119); Складське
господарство та підготовка
виробництва - шихтовик (арк.55, п.833);
Шламовий цех - сторож (арк. 34 п.552);
Електроремонтний цех - сторож ( арк.36,
п.585); Цех експлуатації залізничного
транспорту - оглядач вагонів (арк.46,
п.709).

Дані структурні підрозділи позивач
ОСОБА_3 не відвідував, що
підтверджується доданими до
матеріалів справи поясненнями
керівників вказаних структурних
підрозділів, та що підтверджено в
судовому засіданні особисто позивачем
ОСОБА_3

Згоди на переведення на вибрані робочі
місця позивач ОСОБА_3 не надав, тому,
йому повторно було запропоновано іншу
роботу, від якої позивач теж
відмовився, що було засвідчено членами
комісії. 08.04.2013 року позивачу, в третє,
було запропоновано переведення на іншу
роботу.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що позивача ОСОБА_3
повідомлено, що для цього, він повинен
відвідати структурні підрозділи для
ознайомлення з умовами праці та
написати заяву на переведення на
роботи з числа обраних на засіданні
25.01.2013 року.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно Довідки МСЕК 10 ААА № 558883 від
15.11.2011 року, ОСОБА_3 має загальне
захворювання встановлене на
безстроково та йому протипоказана
важка праця в шкідливих умовах, важка
фізична праця. МСЕК рекомендована
праця: епікірувальник, слюсар, сторож,
тому комісія запропонувала іншу роботу
в межах підприємства, та надала для
ознайомлення перелік вакансій, які
серед інших містили у собі вакансії
рекомендовані позивачу з урахуванням
стану його здоров'я.

Таким чином, в судовому засіданні було
встановлено, що позивачу ОСОБА_3 були
запропоновані вакантні посади в межах
підприємства як з урахуванням його
професії, спеціальності, та стану
здоров'я так і інша робота в межах
підприємства, з яких, ним було надано
згоду на опрацювання, тобто на розгляд
можливого переведення з урахуванням
стану його здоров'я, наступних робіт
згідно штатного розпису.

Як вбачається з довідки МСЕК 10 ААА №
558883 від 15.11.2011 року, позивач ОСОБА_3 має
загальне захворювання встановлене на
безстроково та йому протипоказана
важка праця в шкідливих умовах, важка
фізична праця. МСЕК рекомендована
праця: епікірувальник, слюсар, сторож,
тому комісія запропонувала звернути
увагу на вакансії: підсобний робітник (
інвалід), прийомоздавальник вантажу та
багажу, які відповідають висновку МСЕК.

Позивач ОСОБА_3 знову відмовився не
тільки від запропонованих робіт, але й
з ознайомленням з переліком вакансій.

Як пояснила в судовому засіданні
представник відповідача ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» - Ременюк
Ю.В., у всіх випадках, коли позивачу
ОСОБА_3 пропонувалася робота, йому
доводили до відома необхідність
відвідати структурні підрозділи
підприємства з метою проходження
співбесіди з керівниками підрозділів,
вияснення умов праці та вирішення
питання про подальше переведення на
обрані позивачем робочі місця. Однак,
не зважаючи на це, позивач ОСОБА_3 не
відвідував структурні підрозділи, з
умовами праці не ознайомлювався, заяву
про перевід на вибрані посади не писав,
що підтверджується поясненнями
начальників відповідних структурних
підрозділів.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що діючи відповідно до
вимог ст.32 КЗпП України, за якими
переведення працівника на іншу роботу
на тому ж підприємстві допускається
тільки за згодою працівника, беручи до
уваги те, що позивач заяву на перевід на
обрані ним посади не писав, свідомо
уникав свого працевлаштування,
відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» не вважається таким що не вирішило
питання по працевлаштуванню позивача.

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП
України та Наказу Міністерства праці
та соціальної політики України № 420 від
19.12.2005 року про наступне вивільнення
позивача, відповідач 25.01.2013 року
повідомив Криворізький міський центр
зайнятості у звіті про заплановане
вивільнення працівників, тобто в
передбачений законодавством строк.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач ОСОБА_3 зазначає, що відповідач
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не
врахував його переважне право на
залишення на роботі при звільненні
працівників, однак, його доводи не
можуть бути прийнятими до уваги в
зв'язку з тим, що це право надається
тільки при залишенні інших
працівників, які займають такі ж
посади, як і особа, що вивільняється.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, посада на якій працював
позивач ОСОБА_3 була єдина в даному
структурному підрозділі, ніхто на
вказаному робочому місці не залишився,
отже можливість порівнювати наявність
переважного права позивача залишення
на роботі, у відповідача ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» була
відсутня.

16.04.2013 року, адміністрація відповідача
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», діючи
відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України ,
направила письмове подання за №
вих.05-1370 від 15.04.2013 року в профком
Первинної організації профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», членом
якої був позивач ОСОБА_3, для отримання
згоди на його звільнення по п. 1 ст. 40
КЗпПУ.

25.04.2013 року рішенням президії профкому
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №156 від
24.04.2013 року відповідачу ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» було
відмовлено в дачі згоди на звільнення
позивача, з посиланням на порушенням
адміністрацією вимог ст. 49-4 КЗпП
України, ст. 22 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», п. 2.16 галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 роки стосовно строків
повідомлення профспілки про
намічуване вивільнення та п. 4.1.
Колективного договору, а також не
переведення Позивача на вакансії
обрані 25.01.2013 року.

В ст. 49-4 КЗпП України передбачено
вичерпний перелік випадків, коли
адміністрація повинна своєчасно
надати профспілкам інформацію про
наступні звільнення працівників, а
саме :- Ліквідація, реорганізація
підприємства, зміна форми власності
підприємства, часткове зупинення
виробництва, що тягнуть за собою
скорочення чисельності або штату
працівників.

З наказу № 1579 від 16.11.2012 року
вбачається, що такі підстави у даному
випадку відсутні (підприємство не
ліквідується, не реорганізується, не
зупиняється виробництво), а тому
адміністрація підприємства не
порушувала вимоги ст. 49-4 КЗпП України.

Разом з тим, Профком помилково
посилається на зміст та назву
нормативних актів та поняття
«звільнення» підмінює поняттям
«скорочення» і можливо, в зв'язку з цим,
невірно визначає 3-х місячний строк
інформування, передбачений
законодавством.

З 01.01.2013 року діє Закон України «Про
зайнятість» (в новій реакції), тому
профком повинен керуватися вимогами
даного закону при розгляді подання
адміністрації про дачу згоди на
звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП
України.

У статті 50 Закону України «Про
зайнятість» передбачено, що
повідомлення про заплановане масове
звільнення працівників, роботодавець
направляє тільки органам виконавчої
влади.

Права профспілок та їх об'єднань,
передбачені ст. 22 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» знаходяться в протиріччі
зі ст. 50 Закону України «Про
зайнятість».

Відповідно до ст.5 Заключних
Перехідних Положень Закону України
«Про зайнятість» закони та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому закону.

Відповідно до листа міністерства
юстиції України від 26.12.2008 року №758-02-08-19
«Щодо практики застосування норм права
у випадках колізії» у разі
неузгодженості між нормами, виданими
одним і тим самим нормотворчим органом,
застосовується акт, виданий пізніше,
навіть якщо прийнятий раніше акт не
втратив своєї чинності, а тому
посилання профкому на порушення ст..22
Закону України «Про профспілки, їх
права та гарантії діяльності» та п. 2.16
Галузевої угоди на 2011-2012 року не може
бути прийнято, як підставу для відмови
на надання згоди на звільнення
позивача.

Відповідно до вимог Конвенції МОТ №158
«Про припинення трудових відносин з
ініціативи роботодавця» конкретний
строк повідомлення профспілок про
припинення трудових відносин не
визначений та позначений в ст. 13 як
«своєчасно».

Конвенція МОТ №158 є міжнародним
договором, котрий Україна ратифікувала
04.02.1994 року, тому відповідно до ст. 8-1
КЗпП України, якщо міжнародним
договором або міжнародною угодою, в
яких бере участь Україна, встановлено
інші правила, ніж ті, що містить
законодавство України про працю, то
застосовуються правила міжнародного
договору або міжнародної угоди.

Таким чином, відповідно до чинного
законодавства не передбачено 3- х
місячний строк повідомлення
професійних спілок про наступне
вивільнення робітника, навіть якщо
мова йде про масове звільнення, більш
того законодавство не передбачає
негативних наслідків для роботодавця,
якщо цей строк не дотримано, та законом
не передбачено даний факт як підставу
для відмову у звільненні.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено. що вимоги п.4.1.
Колективного договору відповідачем
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не було
порушено, оскільки відповідно до п.4.1.
рішення про звільнення позивача за п.1
ст. 40 КЗпП України було прийнято лише
після попереднього узгодження з
профспілками шляхом направлення
адміністрацією подання до виборного
профспілкового органу про дачу згоди
на звільнення працівника.

Разом з тим, рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
09.09.2013 року, залишеного без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2013 року, пункт 4.1 та 9.6 Колективного
договору визнані недійсними, що
підтверджено копіями судових рішень.

Крім того, відмовляючи адміністрації
відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг», в наданні згоди на звільнення
позивача ОСОБА_3, за п. 1 ст. 40 КЗпПУ
профком Первинної організації
профспілки трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»,
посилається на підставу для відмови на
те, що адміністрація не перевела
позивача, на вакантні посади, вибрані
позивачем, тому саме ця підстава не
відповідає дійсності, як зазначалось,
начальники цехів, на роботу в яких
позивач нібито надав згоду, пояснили,
що у зазначені цехи позивач не
з'являвся, з умовами труда та оплати
праці не ознайомлювався, заяви про
переведення не надавав.

В судовому засіданні також
встановлено, що позивач ОСОБА_3
працевлаштувався, та з 02.01.2014 року
працює у Приватному акціонерному
товаристві «Криворізький завод
гірничого обладнання» в структурному
підрозділу - Модельний цех, на посаді
модельника дерев'яних моделей (наказ
№37 від 31.12.2013 року), що підтверджено
довідкою Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання» №42 від 06.03.2014
року.

Приймаючи рішення, суд виходить з
того, що позивач ОСОБА_3, в судовому
засіданні в обґрунтування своїх
позовних вимог пояснив суду, що він
дійсно був попередженим про майбутнє
звільнення, що він дійсно з 2902 посад
обрав лише декілька, та й ті розглядав з
позиції стану свого здоров'я та
заробітної платні, розмір якої б його
задовольняв, при цьому ні на які
пропозиції не погоджувався, але і сам
не просив відповідача перевести його
на якусь іншу посаду.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що позивач ОСОБА_3
відмовився від переводу на вибрані
посади, не давши згоду та не написавши
заяву на перевід, та рішення виборного
органу профспілкової організації, яким
не дано згоди на звільнення позивача, є
не мотивованим, оскільки не
ґрунтується на нормах законодавства,
та спотворює фактичні обставини, а тому
відповідно до ст. 43 КЗпП України, якщо в
рішенні профспілкової організації
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, адміністрація має право
звільнити працівника без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації, про що, було
зазначено в наказі від 23.05.2013 р. № 471/л
«Про звільнення працівника».

Крім того, відповідно до вимог наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України №420 від 19.12.2005 року,
адміністрація підприємства відправила
до Криворізького міського центру
зайнятості звіт про фактичне
вивільнення працівників, 27.05.2013 року,
тобто у передбачений законодавством
10-ти денний строк.

Таким чином, в судовому засіданні не
встановлено порушень КЗпП України, з
боку відповідача ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг», при звільненні позивача
ОСОБА_3, а тому відмова Первинної
організації профспілки трудящих
металургійної і гірничобудівної
промисловості України ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», у наданні
згоди на звільнення позивача ОСОБА_3,
на думку суду, не обґрунтована.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», в частині
стягнення з відповідача ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 24.05.2013
року по 13.06.2013 року - 1614 грн. 15 коп., суд
вважає їх такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки відповідно до
вимог ст.233 КЗпП України право на
стягнення заробітної плати працівник
має право лише за умови порушення
законодавства про оплату праці, або у
разі звільнення працівника, яке
визнано в судовому порядку незаконним,
та мав місце вимушений таким
порушенням, прогул.

Приймаючи рішення суд виходить з вимог
п.3 ст.10 та ч.4 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України,
відповідно до яких кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, та установлюючи
наявність або відсутність фактів, які б
обґрунтовували вимоги чи заперечення,
визнаючи одні та відхиляючи інші
докази, суд має свої дії мотивувати та
враховувати, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані суду докази, в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
те, що позовні ОСОБА_3 до ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: Первинна
організація профспілки трудящих
металургійної і гірничобудівної
промисловості України ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу - не доведені, в зв'язку з чим, в
задоволені його позовних вимог - слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 18, 40, 42, 231, 232, 233, 235
Кодексу законів про працю України,
ст.ст.10, 60, 212, 214, 215, 218,
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«АрселорМіттал Кривий Ріг», третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: Первинна
організація профспілки трудящих
металургійної і гірничобудівної
промисловості України Публічне
акціонере товариство «АрселорМіттал
Кривий Ріг», про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
міста Кривого Рогу, протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ:
КУЛІГІНА Т.Д.