РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/726/14-ц

пр. № 2/759/1818/14

18 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про витребування майна з чужого
незаконного володіння, зокрема
автомобіля марки «Mitsubishi ASX 2011 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, обґрунтовуючи вимоги тим, що
раніше з відповідачкою перебували у
зареєстрованому шлюбі, який в
подальшому було розірвано, а спільне
нажите майно розділене між ними в
судовому порядку. Згідно чинного
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 24.01.2013 року за ним визнано
право власності на автомобіль, який
зареєстрований за відповідачкою, а
саме «Mitsubishi ASX 2011 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
а за відповідачкою право власності на
автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA», який
зареєстрований за ним. Тоді як,
відповідачка на неодноразові його
вимоги повернути автомобіль, який за
рішенням суду визнано його власністю,
відмовляється, що стало причиною
подачі вказаного позову.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити з підстав зазначених у
позові.

Представник відповідачки у судовому
засіданні проти позову заперечував, у
його задоволенні просив відмовити,
зазначаючи, що обраний позивачем
спосіб захисту не відповідає
порушеному праву, оскільки
врегулювання існуючого конфлікту між
колишнім подружжям та розподілу їх
майна має бути вирішений в порядку
виконавчого провадження по виконанню
рішення суду про поділ спільного майна
подружжя, а не шляхом його витребування
у його довірительки, оскільки та набула
його у володіння правомірно. Крім того,
представник зазначив, що обмін
автомобілями, які присуджені рішенням
суду, має відбутись одночасно, оскільки
в іншому випадку будуть порушені права
його довірительки.

Вислухавши пояснення з»явившихся в
судове засідання учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи
у їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовими
рішеннями у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 24.01.2013 року, яке
набрало чинності 20.11.2013 року згідно
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, в порядку поділу
спільного майна подружжя за ОСОБА_1
визнано право власності на автомобіль
марки «Mitsubishi ASX 2011 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований за відповідачкою, а за
ОСОБА_2 - право власності на автомобіль
«SUZUKI GRAND VITARA», який зареєстрований за
позивачем зі сплатою їй грошової
компенсації за частку у праві спільної
сумісної власності 50 808 грн. 50 коп.,
внесений на депозитний рахунок суду.

Встановлено і те, що автомобіль, який
визнано власністю позивача ОСОБА_1
фактично знаходиться досі у
відповідачки ОСОБА_2, яка відмовляється
його віддати теперішньому його
власнику, що не заперечується у
судовому засіданні жодною із сторін,
які вказують на відсутність
добровільних та спільних
домовленостей з цього приводу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися,
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла не інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. (ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Віндикація - це позов неволодіючого
власника про витребування майна від
володіючого не власника. Негаторний
позов - це позов про захист права
власності від порушень, не пов'язаних
із позбавленням володіння, їх
одночасне пред'явлення є неможливим,
оскільки такі за своїм правовим
змістом є різними. До того ж однією з
умов застосування як індикаційного,
так і негаторного позову є відсутність
між позивачем і відповідачем
договірних відносин, оскільки у такому
разі здійснюється захист порушеного
права власності за допомогою
зобов'язально-правових способів. Слід
зазначити, що така позиція висловлена
Верховним Судом України, яка міститься
в його рішенні та викладена в Аналізі
деяких питань застосування судами
законодавства про право власності при
розгляді цивільних справ, який також
був зроблений Верховним Судом України.

Тоді як, встановлено, що
правовідносини, які зараз виникли між
сторонами не містять жодного
договірного чи зобов»язального
характеру, а тому обраний спосіб
захисту відповідає порушеному праву з
огляду на те, що позивач, як власник
майна просить його витребувати з
володіння не власника.

Посилання представника відповідача на
те, що виниклий спір між сторонами має
вирішуватись в рамках виконавчого
провадження по виконанню рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 24.01.2013 року про поділ спільного
майна подружжя, то таке є
необґрунтованим, оскільки згідно
Закону України «Про виконавче
провадження» відділом державної
виконавчої служби виконуються рішення,
ті які підлягають примусовому
виконанню, коли згадуване рішення суду
від 24.01.2013 року не є таким, оскільки
носить правовстановлюючий характер
щодо власності майна і не містить
жодного зобов»язального характеру, яке
б мало виконуватись в примусовому
порядку.

Крім того, представник відповідача
зазначив, що виконавчий лист з приводу
виконання рішення в частині визнання
права власності на автомобілі сторін
не отримувався, на виконанні ВДВС
Святошинського РУЮ м.Києва знаходиться
виконавчий лист лише щодо стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових
витрат по розгляду спору про поділ
майна.

Посилання представника відповідача на
те, що у разі вирішення спору в такий
спосіб порушить права його
довірительки на отримання від позивача
автомобіля, який їй належить, але
перебуває у його володінні, також є
необґрунтованими, оскільки в разі
порушення прав відповідачки, та має
право звернутись до суду за їх захистом
також. Його посилання на те, що це має
бути одночасна передача сторонами один
одному автомобілів не передбачена, а ні
рішенням суду, на яке посилається, а ні
будь-якою нормою права, а тому не
заслуговує на увагу.

Слід зазначити, що не порушаться права
відповідачки і в частині визначеного
рішенням суду права останньої на
компенсацію у майні, оскільки така
внесена на депозит суду під час
розгляду спору про поділ майна, яку та
має можливість отримати без виконавчих
дій виконавчої служби чи дій позивача.

Не узгоджується із нормами права, які
регулюють вказані правовідносини і
посилання представника відповідача на
те, що оскільки ОСОБА_2 в сій час набула
правоволодіння правомірно, то тепер
норми ст. 387 ЦК України не можуть
застосовуватись, оскільки ті
пов»язанні з набуттям такого майна у
володіння особою без відповідної
правової підстави на те, оскільки
підстави набуття відповідачкою у
володіння спірного тепер майна, а саме
автомобіль марки «Mitsubishi ASX 2011 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, відпали з набранням чинності
рішення суду, яким його власником
визнано іншу особу, ОСОБА_1 та з огляду
на, що тепер ОСОБА_2 ним володіє без
будь-якої правової підстави.

Отже, з огляду на вище викладене, суд
дійшов висновку про порушення прав
позивача, які підлягає захисту в
передбачений законом спосіб.

Щодо витребування у відповідачки
ключів від вказаного автомобіля та
свідоцтва про його реєстрацію, то в цій
частині позов задоволенню не підлягає,
оскільки витребовуватись може майно,
яке має індивідуальні ознаки, тоді як
свідоцтво про реєстрацію таким майном
не є взагалі, а ключі від автомобіля є
частиною майна, яке витребовується в
даному випадку, а тому конкретизації не
підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають
розподілу судові витрати понесені
позивачем при сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції
України, ст.ст. 317, 319, 321, 387 ЦК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 10, 57, 60, 61, 209, 212, 213, 214,
215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння задовольнити
частково.

Витребувати із незаконного володіння
ОСОБА_2 автомобіль марки «Mitsubishi ASX 2011
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 та передати його ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення через
Святошинський районний суд м.Києва та
протягом 10 днів з дня отримання його
копії для тих кого не було під час його
оголошення.

Суддя