Єдиний унікальний номер 251/9059/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2733/2014
головуючий в I інстанції Єгорова О.В.
Єдиний унікальний номер
251/9059/13-ц суддя доповідач Никифоряк Л.П.
_______________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

Суддів
Супрун М.Ю., Новосьолової Г.Г.

при секретарі судового засідання
Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Простір», за участі
третьої особи ОСОБА_2 про визнання
звільнення незаконним, скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, в якій
подано апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якого діяв ОСОБА_3 на рішення
Калінінського районного суду м.
Горлівки від 17 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
в суд з позовом, в якому просив визнати
незаконним його звільнення з
комунального підприємства «Простір»
/надалі Підприємство/, скасувати наказ
про звільнення, поновити його на
роботі, та просив стягнути з
Підприємства середній заробіток за час
вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду, посилаючись на те, що
накази про його звільнення було
здійснено на підставі
сфальсифікованих матеріалів з
порушенням чинного законодавства без
згоди профспілкової організації.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки від 17 лютого 2014 року в
позові ОСОБА_1 відмовлено.

З таким рішенням позивач не погодився,
в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове яким задовольнити його вимоги, з
тих підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають суттєве значення
для вирішення справи та висновки суду
не відповідають дійсності, зокрема суд
не взяв до уваги покази самого позивача
та тих свідків, яких на його вимогу було
викликано до суду з приводу належного
виконання позивачем покладених на
нього посадових обов'язків.

Окрім цього, на думку позивача судом не
враховано того, що акт про порушення на
підставі якого його притягнуто до
дисциплінарної відповідальності та
звільнено, сфальсифіковано, оскільки в
ньому містяться відомості що не
відповідають дійсності.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача та його представника,
пояснення представника Підприємства,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити за
наступних підстав.

Рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1
працював в Підприємстві робітником
ритуальних послуг, та згідно наказів №
37/В від 27 березня 2013 року та № 48/В від 08
квітня 2013 року йому оголошено дві
догани за неналежне виконання свої
посадових обов'язків, та в подальшому
через порушення встановлені в акті від
12 липня 2013 року ОСОБА_1 було звільнено
за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю
України /надалі КЗпП України/, за
систематичне невиконання обов'язків на
підставі наказу 56/л від 16 липня 2013 року,
та суд отримавши згоду профспілкової
організації на звільнення працівника з
роботи з підстав наведених в наказі,
дійшов висновку про безпідставність
позовних вимог.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції вичерпно встановив
обставини у справі, вірно визначився з
характером спірних правовідносин та
застосував належні матеріальні норми,
якими регулюються спірні
правовідносини.

Так, при розгляді справи суд першої
інстанції з'ясував, що підставою для
звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП
України стало систематичне
невиконання покладених на нього
обов'язків без поважних причин.

Такі висновки суду обґрунтовано
встановленими у справі обставинами,
які підтверджено належними доказами
перевіреними судом.

Так в підтвердження
систематичного невиконання обов'язків,
покладених на ОСОБА_1 суд обґрунтовано
взяв письмові матеріали, наказ № 56/л
від 16 липня 2013 року «Про притягнення до
відповідальності робітника підрозділу
«Ритуальна служба» ОСОБА_1, також суд
вірно оцінив надані відповідачем до
даного наказу Акт про порушення
Державних санітарних правил і норм
«Гігієнічні вимоги з експлуатації і
утримання кладовищ в населених пунктах
України» від 12 липня 2013 року, пояснення
працівника та доповідні, та тим самим
перевірив підстави притягнення ОСОБА_1
до дисциплінарної відповідальності, та
обґрунтовано виходив з того, що
адміністрацією Підприємства дотримано
вимог законодавства про працю.

Разом з тим, вирішуючи питання про
підстави звільнення ОСОБА_1 через
систематичне невиконання обов'язків
без поважних причин, суд врахував що
попередньо згідно наказів № 37/В від 27
березня 2013 року та № 48/В від 08 квітня 2013
року за неналежне виконання ОСОБА_1
своїх трудових обов'язків, за
результатами перевірок останній двічі
притягувався до дисциплінарної
відповідальності.

При цьому суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що названі
накази про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності не
були оскаржені та не скасовані на час
розгляди вказаної справи в судовому
засіданні.

Тобто, виходячи із змісту наведених
норм, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що підстави звільнення
ОСОБА_1 зазначені в наказі відповідають
фактичним обставинам справи та
ґрунтуються на законі, відповідач
фактично підтверджував наведені у
наказі підстави для звільнення.

У той же час, задовольняючи позов, суд
обґрунтовано керувався пунктом 3
статті 40 КЗпП України за яким трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

З урахуванням положень статті 147 КЗпП
України звільнення за передбаченими
пунктом 3 статті 40 КЗпП України
підставами є заходом стягнення, що
застосовується до працівника за
порушення ним трудової дисципліни.

Таким чином, вірні висновки суду першої
інстанції про дотримання вимог
законодавства при звільненні ОСОБА_1 з
боку адміністрації Підприємства,
оскільки працівник може бути
звільнений з роботи на підставі пункту
3 статті 40 КЗпП України, якщо після
застосування до нього дисциплінарного
або громадського стягнення, яке не
втратило юридичної сили за давністю і
не зняте достроково (стаття 151 КЗпП
України), він знову вчинив проступок на
роботі.

У той же час, із наявних у справі
письмових доказів вбачається що на
ОСОБА_1 та за кожен проступок накладено
окреме дисциплінарне стягнення.

Та при цьому, судом враховано, що
рішенням профспілкового комітету
Підприємства від 23 вересня 2013 року була
надана згода на звільнення ОСОБА_1 саме
за п.3 ст. 40 КЗпП України, та з наведених
підстав суд дійшов вичерпного
висновку, про законність звільнення.

Разом з тим, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем не доведено позовні вимоги в
частині невідповідності законові
підстав з яких проведено його
звільнення та посилання ОСОБА_1 на те,
що 12 липня 2013 року не всі зазначені в
акті перевірки особи були присутніми
при здійсненні перевірки, та щодо
невідповідності інформації
відображеної в акті перевірки дійсним
обставинам - є голослівним та не
підтверджуються жодним доказом.

Наведене свідчить про те, що висновки
суду відповідають фактичній стороні
справи, зроблені на підставі повного,
всестороннього та об'єктивного
з'ясування судом всіх обставин що мають
значення для справи, та рішення суду є
законним і обґрунтованим, та підстави
для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діяв ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калінінського районного
суду м. Горлівки від 17 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: