Справа №173/2089/13-ц
Провадження №2/173/52/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
областіу складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного
майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

05.08.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 15.11.2003 р. вона уклала
шлюб з відповідачем. За час шлюбу ними
був придбаний житловий будинок в
АДРЕСА_1, з господарськими будівлями,
розташований на земельній ділянці,
площею 1121 кв. м. по фактичному
користуванню, за їхні спільні кошти. З
2004р. вони збудували деякі будівлі на
території домоволодіння. Загальна
вартість житлового будинку, станом на
грудень 2012р. складала 232250 грн. Вартість
? частини складає 116125 грн., на підставі
чого просить визнати за нею право
власності на ? частину житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованого АДРЕСА_1, в порядку
розподілу майна, набутого нею за час
шлюбу з відповідачем.

Заявою від 04 грудня 2013 року позивачка
уточнила позовні вимоги та просила
визнати за нею право власності на ?
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого АДРЕСА_1, в
порядку розподілу майна, набутого нею
за час шлюбу з ОСОБА_2; визнати кошти на
депозитному рахунку на ім'я ОСОБА_2 у
ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку/картці
НОМЕР_1 в сумі 20000 гривен спільним
майном подружжя; стягнути з
відповідача в порядку розподілу майна
на користь позивачки 10000 грн. (а.с. 20-21).

В судове засідання позивачка не
з'явилася, про час, день та місце
судового засідання повідомлена
належним чином.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позов підтримав в
повному обсязі з урахуванням змін, та
просив його задовольнити з підстав
вказаних в позовній заяві. Додатково
суду пояснив, що гроші, які знаходилися
на рахунку відповідача є спільною
власністю подружжя, та позивачка також
приймала участь у вирощуванні худоби.
Крім того, позивачка займалася
вихованням спільної дитини, готувала
їжу та виконувала роботу по дому.
Зазначив, що шлюб між сторонами до
цього часу не розірвано. Пояснив, що
гроші, які є предметом позову,
відповідач зняв з банківського рахунку
та залишив собі.

Відповідач в судове засідання з'явився,
позов визнав в частині визнання за
позивачкою право власності на частину
будинку. Додатково суду пояснив, що він
працює позмінно та коли добу
знаходився на роботі то худобу кормила
позивачка, але їжу готував він, а
позивачка тільки висипала в кормушку.
Іншої роботи по господарству, зокрема
ремонт крівлі будинку, бетонування
гаражу позивачка не виконувала.
Підтвердив, що роботу по дому
виконувала позивачка, а також вона
здійснювала догляд за спільною
дитиною. Грошові кошти, які знаходилися
на депозитному рахунку є його
особистою власністю, оскільки це
частина його заробітної плати, яку він
відкладав. Також підтвердив, що літом
2013 року він разом з позивачкою та їх
сином їздили відпочивати на море.
Зазначив, що шлюб між сторонами до
цього часу не розірвано. Просив
відмовити позивачці в частині визнання
грошей в сумі 20000 грн. спільною сумісною
власністю та стягнення з нього на
користь позивачки 10000 грн. Підтвердив,
що на час розгляду справи, гроші вже
зняті з банківського рахунку.

Свідок ОСОБА_3, суду показала, що вона
знайома з позивачкою біля 20 років та
підтримує з нею приятельські стосунки.
Декілька разів вона приходила до дому
сторін купувати м'ясо. Під час
відвідування вона бачила, що позивачка
годувала худобу. М'ясо вона купувала у
позивачки та їй віддавала гроші. У 2013
році вона бачила, що сторони утримували
спочатку п'ять, а потім шість свиней.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона
знайома з позивачкою з 1978 року та
підтримує нею дружні стосунки. Також
вони працюють на одному підприємстві,
спілкуються кожного дня та вона
приходить в гості до позивачки. З 2011
року вона купує у сторін м'ясо, гроші
віддавала відповідачеві. Зазначала, що
відповідач працю позмінно та не буває
вдома добу або півтори, та в цей час
позивачка здійснює догляд за худобою.
Стосунки між позивачкою та
відповідачем напружені, відповідач
часто влаштовує сварки, зловживає
спиртними напоями. Сторони ведуть
спільне господарство, останнього разу
вона була у них вдома у січні 2014 року та
вони продовжують проживати разом.

Свідок ОСОБА_5, суду показав, що він живе
по сусідству зі сторонами. Відповідач
іноді позичав у нього гроші для
придбання кормів, а потім віддавав
м'ясом. Зі слів відповідача йому відомо,
що позивачка не займалася худобою.
Також підтвердив, що сторони проживали
та продовжують проживати разом, вести
спільне господарство, розлучатися
ніхто із них не збирався. Зазначав, що
відповідач виконував чоловічу роботу
по дому, ремонтував крівлю, будував
сараї та гараж. Позивачка доглядала за
дітьми, вони (діти) завжди охайні, одяг
випраний та вони нагодовані.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона
проживає по сусідству зі сторонами та
останніх п'ять років - постійно. Була
присутня при передачі грошей батьками
відповідача колишньої власниці
будинку, при його купівлі. Проте не
змогла суду назвати, а ні валюту, а ні
суму, яка передавалася за будинок.
Також зазначала, що відповідач
власними руками збудував сараї, гараж
та ремонт в будинку.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є
матір'ю відповідача. На весілля сина та
позивачки їм подарували гроші на
загальну суму 2000 доларів США, яки вони
вирішили витратити на придбання
будинку. Оскільки грошей не вистачало,
то свідок позичив сторонам гроші в сумі
1000 доларів США, при цьому будь-яких
письмових документів не оформлювали.
Зазначала, що син вів господарство,
утримував свиней. Позивачка не
здійснювала догляд за худобою, але
іноді, коли відповідач був на роботі,
годувала свиней. Вирощування свиней
суттєвого доходу не приносило, гроші
від продажу м'яса витрачалися на
придбання корма для свиней, також м'ясо
їли самі. Гроші, які знаходилися на
рахунку відповідача, є частиною його
заробітної плати, яку він відкладав.

Суд, заслухавши представника
позивачки, відповідача, свідків,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 15.11.2003 року між
сторонами був укладений шлюб, про що в
Книзі реєстрації актів про одруження
зроблено відповідний актовий запис за
№67 та виконкомом Верхівцевської
міської ради Верхньодніпровського
району Дніпропетровської області було
видане Свідоцтво про одруження серії
НОМЕР_2 від 15.11.2003 року (а.с. 4).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 20.08.2004р., укладеному між ОСОБА_8
(продавець) та ОСОБА_2 (покупець),
посвідченому приватним нотаріусом
Верхньодніпровського районного
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрованому в реєстрі №1411,
відповідач купив жилий будинок жилою
площею 36,4 кв.м.; загальною площею 53,8
кв.м.; з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області, на
присадибній земельній ділянці
розміром 1121 кв.м. (Земля вказана по
фактичному користуванню) (а.с. 6).

Право власності на вказаний будинок
зареєстровано за ОСОБА_2 25.10.2004р., що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №5175240 (а.с. 7).

Рішенням Виконавчого комітету
Верхівцевської міської ради
Дніпропетровської області за №19 від 05
лютого 2013 року, наданий ОСОБА_2 дозвіл
на узаконення самовільно збудованих
будівель та споруд, реконструйованих
площ по жилому будинку по вул.
Ленінградській, буд. 16, тамбур а"-1, гараж
Е-1, сарай Л-1, влаштування дверного
прорізу в перегородці між кімнатами 1-5
та 1-6, влаштування в несучій стіні
дверного прорізу з кімнати 1-7 у
віконному прорізу, влаштування
віконного прорізу з кімнати 1-3,
збільшену житлову площу на 0,5 кв.м за
рахунок переведення жилої кімнати 1-7 в
підсобну, а кухні 1-4 в житлову (а.с. 5).

Крім того, на ім'я відповідача був
відкритий банківський рахунок, на
якому були розміщені гроші у сумі 20000
грн. та які відповідач зняв 02.12.2013 року,
відповідно до банківського чеку (а.с. 22).
Ці обставини не заперечуються
сторонами, тому в силу ч. ст. 61 ЦПК
України доказуванню не підлягають.

Таким чином, спірні кошти та спірний
будинок придбаний в період шлюбу між
позивачкою та відповідачем та є
спільною власністю подружжя.

На день розгляду справи шлюб між
сторонами не розірвано, що також не
заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За ст. 61 СК України, об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

Згідно зі ст. ст. 63, 68 СК України, дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що спірний будинок
придбаний в період перебування сторін
в шлюбі та є спільною власністю сторін,
право власності зареєстровано за
відповідачем, тобто за публічними
відомостями відповідач є єдиним
власником спірної квартири, то позовні
вимоги позивачки в частині визнання за
нею права власності на ? спірного
будинку є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За цих самих підстав підлягають
задоволенню вимоги позивачки про
стягнення з відповідача грошових
коштів у сумі 10000 грн.

Суд не приймає до уваги ствердження
відповідача, що частину грошей на
придбання спірного будинку надала його
мати - свідок по справі ОСОБА_7, оскільки
дані обставини не підтверджені
належними доказами, зокрема письмовими
документами, які посвідчують передачу
грошей.

Також суд вважає неспроможними
доводи відповідача, що грошові кошти,
що знаходилися на банківському рахунку
є його заробітною платою, тому
відносяться до його особистої
власності, оскільки таке ствердження
не відповідає положенню ст. 61 СК
України, відповідно до якої об'єктом
права спільної сумісної власності є
зокрема заробітна плата, одержана
одним із подружжя.

Не підлягає задоволенню вимоги
позивача в частині визнання коштів на
депозитному рахунку на ім'я ОСОБА_2 у
ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку/картці
НОМЕР_1 в сумі 20000 гривен спільним
майном подружжя, оскільки, як
встановлено судом, зазначені гроші
були зняті відповідачем з банківського
рахунку та він розпорядився ними на
власний розсуд.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, враховуючи положення ст. 88
ЦПК України, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у сумі 1161 (одна тисяча сто
шістдесят одна) грн. 25 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215, 217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ
спільного майна подружжя,-
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1) право власності на ?
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку розподілу майна,
набутого під час шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) 10000
(одна тисяча) грн. в порядку розподілу
майна.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1)
судовий збір у сумі 1161 (одна тисяча сто
шістдесят одна) грн. 25 коп.

Вступну та резолютивну частини рішення
проголошено 17.02.2014р., повний текст
рішення буде виготовлено 21.02.2014р.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова