Справа №2- 753/502/13 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/2997/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Парамонов
М.Л.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача -
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_7 на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
17 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4,
Головне управління юстиції у м.Києві,
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану Дарницького
районного управління юстиції в м. Києві
про встановлення факту батьківства та
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року позивач ОСОБА_7
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5,
треті особи: ОСОБА_4, Головне управління
юстиції у м.Києві, Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві про встановлення
факту батьківства та визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що його
батьками є: матір - ОСОБА_4, батько -
ОСОБА_8, які протягом 12 років - у період з
1991 року по 2001 рік проживали однією
сім'єю, вели спільне господарство та
підтримували фактичні подружні
стосунки, але шлюб між ними не було
зареєстровано в органах РАЦС; саме під
час їхнього спільного проживання -
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився позивач.

Батько, ОСОБА_8 спочатку відмовився
подати до органів реєстрації актів
цивільного стану спільну заяву щодо
визнання батьківства відносно нього,
тому інформація про батька дитини була
зазначена зі слів матері; в подальшому

ОСОБА_8 виявляв бажання зареєструвати
сина на своє прізвище, але постійно
відкладав цей момент; не зважаючи на це,
ОСОБА_7 завжди вважав ОСОБА_8 своїм
батьком, з яким він та його мати
тривалий час разом проживали у
квартирі бабусі позивача - АДРЕСА_2

ОСОБА_8 також визнавав себе батьком
ОСОБА_7, виховував та піклувався про
нього, як під час спільного проживання,
так і після того як переїхав від них.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, після смерті
останнього залишилася

спадщина - 1/2 частина квартири АДРЕСА_1,
право власності на яку він як
спадкоємець першої черги просить
визнати в порядку спадкування за
законом.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 17 грудня 2013 року у
задоволенні позовних ОСОБА_7 про
встановлення факту батьківства та
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
- відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі послався на
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне з'ясування обставин справи, що
призвело до неправильного її
вирішення. Вважає, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини та не застосований
закон, що підлягав застосуванню.

Зокрема зазначив, що при розгляді справ
про встановлення батьківства щодо
дитини, яка народилась до 1 січня 2004
року, необхідно застосувати відповідні
норми КпШС, беручи до уваги всі докази,
що достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

В судове засідання представники
Головного управління юстиції у м.Києві,
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Дарницького
районного управління юстиції в м.Києві
не з»явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином у
зв»язку з чим колегія суддів вважала за
можливе розглянути справу у їх
відсутність.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_3, а
також третя особа - ОСОБА_4 апеляційну
скаргу підтримали і просили її
задовольнити. Крім того, ОСОБА_4
пояснила, що вона як матір - одинака
користувалася статусом матері-одинаки
і отримувала від держави кошти на
утримання сина ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_5 та його
представник ОСОБА_6 проти апеляційної
скарги заперечували і просили рішення
як законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судом першої інстанції
та не заперечується сторонами,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, рідним
братом якого є ОСОБА_5, відповідач у
справі.

ОСОБА_4 є матрі»ю позивача ОСОБА_7, в
актовому записі про народження якого
(№ 109 від 26 січня 1993 року, складеного
Відділом запису актів громадянського
стану Дарницького району м.Києва )
запис про батька дитини вчинено зі
слів матері.

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ніколи в
зареєстрованому шлюбі не перебували,
за життя ОСОБА_8 , у тому числі станом до
дати досягнення позивачем повноліття
(ІНФОРМАЦІЯ_2), питання щодо визнання
батьківства відносно ОСОБА_7 або
встановлення батьківства у
передбаченому законом порядку не
вирішувалось.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги ОСОБА_7 є
безпідставні, оскільки належними та
допустимими доказами не доведені.

Такий висновок є правильним з огляду на
таке.

Згідно з роз»ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
в п.3 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «
Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», при розгляді
справ про встановлення батьківства
щодо дитини, яка народилася до 1 січня
2004 року, необхідно застосовувати
відповідні норми КпШС, беручи до уваги
всі докази, що достовірно
підтверджують визнання відповідачем
батьківства, в їх сукупності, зокрема,
спільне проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір»ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ч.3 ст.53 КпШС при
встановленні батьківства суд бере до
уваги спільне проживання та ведення
спільного господарства матір»ю дитини
і відповідачем до народження дитини,
або спільне виховання чи утримання
ними дитини, або, докази, що з
достовірністю підтверджують визнання
відповідачем батьківства.

Виходячи зі змісту ст.53 КпШС України
особі, яка звертається до суду з
позовом про встановлення батьківства (
факту батьківства), належить довести
факт спільного проживання матері й
особи, яку та вважає батьком дитини,
ведення ними спільного господарства до
народження останньої, або спільне її
виховання чи утримання, або ж надати
докази, що достовірно підтверджують
визнання особою батьківства.

Надані стороною позивача докази,
зокрема, покази свідків, фотокартки,
довідка ЖБК «Либідь» від 27 червня 2012
року, сторінка амбулаторної картки на
ім.»я ОСОБА_7, яким суд першої інстанції
дав належну правову оцінку, необхідних
для встановлення батьківства фактів
не підтверджують.

Отже, висновки суду відповідають
обставинам справи та доводами
апеляційної скарги, які фактично
зводяться до переоцінки доказів, не
спростовуються.

Колегія суддів вважає, що рішення
ухвалено судом першої інстанції з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 17 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: