Справа №173/1943/13-ц
Провадження №2/173/34/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві
Зубачевській О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган
опіки та піклування
Верхньодніпровської міської ради, про
усунення перешкод у вихованні
неповнолітнього сина та визначення
способу участі у вихованні сина, -

В С Т А Н О В И В:

22.07.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у вихованні неповнолітнього
сина та визначення способу участі у
вихованні сина. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 18.06.2005 р. між ним та
відповідачкою був зареєстрований шлюб.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження. 10.01.2011р. шлюб
розірвано. Після розірвання шлюбу
відповідачка перешкоджає йому
приймати участь у вихованні сина, не
дає можливості бачитися з сином та
спілкуватися з ним, на підставі чого
просить зобов'язати відповідачку не
чинити йому перешкод в спілкуванні з
сином ОСОБА_3 та в участі в його
вихованні; визначити його участь у
вихованні сина таким чином: обов'язкове
побачення з сином та відвідування сина
його місця проживання у АДРЕСА_1, у
третю та четверту суботу та неділю
кожного місяця, тобто 4 вихідних днів
щомісяця, сумісний відпочинок у літні
канікули з виїздом на море у
липні-серпні місяці, сумісний
відпочинок у період весінніх, осінніх
та зимових канікул не менш ніж по два
тижні.

В судове засідання позивач з'явився
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити з підстав, зазначених в
позовній заяві. Додатково суду пояснив,
що він неодноразово намагався
зустрінутися з сином та провести
деякий час з ним разом. Проте
відповідачка будь-якими способами
перешкоджає йому, посилаючись то на
хворобу дитини, то на зайнятість дитини
в спортивній секції та інше. Зазначав,
що відповідачка налаштовує сина проти
нього, в зв'язку з чим дитина, у
присутності відповідачки, не бажає
їхати з ним .

Відповідачка в судове засідання
з'явилася, позов не визнала в повному
обсязі та просила відмовити в його
задоволенні. Суду пояснила, що вона не
чинить позивачеві будь-яких перешкод в
спілкуванні з сином. Дійсно
позивач неодноразово приїзжав за
сином, проте дитина сама відмовилася
йти до нього, також декілька разів син
хворів, в зв'язку з чим вона залишила
його вдома. Зазначала, що у вихідні дні
син ходить в спортивну секцію, що
перешкоджає сину спілкуватися у ці дні
з батьком. Надала суду письмові
заперечення, в яких зазначала, що під
час спільного життя з позивачем,
останній не забезпечував сім'ю
матеріально. Інші ствердження позивача
вважає необґрунтованими (а.с.22-25). Також
вказувала, що зустрічі з позивачем, як
правило, закінчуються сваркими та
образами в її бік, навіть в присутності
дитини. За час розгляду справи в суді
позивач побив чоловіка відповідачки,
який був заявлений в якості свідка.

В порядку ст. 171 СК України та
відповідно до ч. 2 ст. 12 Конвенції про
права дитини, в судовому засіданні, в
присутності психолога - ОСОБА_4, був
заслуханий малолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який суду
пояснив, що він навчається в другому
класі п'ятої школи. Зараз він проживає
разом з матір'ю - ОСОБА_2, також з ними
проживає дядя ОСОБА_5, звідний брат -
ОСОБА_6 (14 років), звідний брат - ОСОБА_7 (20
років) та молодший брат - ОСОБА_8 (2 роки).
Стосунки з членами сім'ї у нього добрі,
в школі навчається нормально. Ходить в
спортивні секції з боротьби та
кіг-боксингу, приймає участь в
змаганнях та займає призові місця.
Батько приїжджав та пропонував їхати
до нього в гості, але він (ОСОБА_3)
відмовився, так як залишався з
молодшим братом. У батька вдома
відчуває себе нормально. Зазначає, що
йому більше сподобається у себе вдома,
ніж у батько. Також підтвердив, що
відповідачка не пускала його до батька,
коли він хворів. Вказував, що не бажає
залишатися у батька вдома ночувати,
оскільки там не має його матері. Без
ночівель згодний їхати до батька в
гості. Також не бажає їздити
відпочивати без матері.

Психолог - ОСОБА_4, яка була присутня при
заслуховуванні думки малолітнього
ОСОБА_3, суду пояснила, що на дітей
такого віку вплив матері дуже великий.
Проте ОСОБА_3, при надання відповідей
суду був спокійним, говорив що думав та
відчував. ОСОБА_3 дуже прив'язаний до
своєї матері.

Представник третьої особи: органу
опіки та піклування
Верхньодніпровської міської ради, суду
пояснив, що дійсно на засіданні ради
розглядалося питання про участь у
вихованні малолітнього ОСОБА_3 його
батьком та прийнята Постанова
відповідно до якої визнано доцільним
брати участь у вихованні малолітнього
ОСОБА_3, його батьком ОСОБА_1, але не в
ущерб навчально-виховного процесу
ОСОБА_3. Вважає, що сторони мають
самостійно визначити спосіб участі у
вихованні сина, будь-якого компромісу з
цього питання на засіданні ради
знайдено не було. Пропонувала сторонам
керуватися перш за все інтересами
дитини.

Свідок ОСОБА_9, суду показала, що вона є
матір'ю позивача та бабусею ОСОБА_3. ЇЇ
син та відповідачка перебували в
зареєстрованому шлюбі від якого у 2005
році народився ОСОБА_3. Ініціатором
розлучення виступила відповідачка та
після розірвання шлюбу ОСОБА_3
залишився з нею. Зазначала що позивач
дуже любить свого сина ОСОБА_3 та бажає
приймати участь у житті сина. У своєї
квартирі позивач встановив окреме
ліжко для ОСОБА_3, обладнав куточок для
дитини, придбав необхідні речі.
Вказувала, що останнього разу вона з
позивачем також намагалися
зустрінутися з ОСОБА_3, але
відповідачка категорично відмовила
без пояснення причин. Крім того
відповідачка неодноразово казала, що
зробить все від неї залежне, щоб ОСОБА_3
не спілкувався з батьком та свідком. На
думку свідка, на ОСОБА_3 здійснюється
тиск з боку відповідачки, тому він не
хоче спілкуватися з власним батьком,
вважає, що ОСОБА_3 вже забуває свого
батька.

Свідок ОСОБА_10, суду показав, що він є
рідним батьком позивача та дідусем
ОСОБА_3. Після розлучення сторін дитина
залишилася з відповідачкою. Останніх
два роки стосунки з відповідачкою
погіршилися та вона стала перешкоджати
позивачу у сплакуванні з власним сином.
Іноді, коли позивач приїжджав до
дитини, відповідачка казала, що ОСОБА_3
не має дома, проте він перебував на
дворі за будинком. На думку свідка,
відповідачка налаштовує малолітнього
сина проти позивача, тому він не бажає
їхати до батька. Зазначав, що позивач
дуже добре ставиться до свого сина,
бажає з ним спілкуватися та приймати
участь в його вихованні.

Свідок ОСОБА_11, суду показав, що він є
батьком відповідачки та дідусем
ОСОБА_3. Зазначав, що він працює в
середньої школі №5, де навчається
ОСОБА_3, тому бачиться та спілкується з
онуком щоденно. Вказував, що раніше у
ОСОБА_3 було бажання відвідувати свого
батька - позивача по справі, але одного
разу дитина була очевидцем конфлікту,
коли позивач погрожував, що викликає
міліцію, якщо дитина з ним не поїде.
Після того випадку ОСОБА_3 не хоче їхати
з позивачем та просить не пускати його
до батька.

Свідок ОСОБА_5, суду показав, що він є
чоловіком відповідачки та її син від
першого шлюбу - ОСОБА_3, проживає разом з
ними. Відповідачка по справі не
перешкоджає в спілкування позивачу з
його сином ОСОБА_3. За останній рік
позивач приїжджав до ОСОБА_3 приблизно
два рази, та всі його відвідування
закінчувалися сварками та образами на
адресу відповідачки. Дійсно позивач
пропонував дитині їхати до нього в м.
Дніпродзержинськ, але коли вони
запитували думку дитини, то ОСОБА_3
відмовлявся їхати до батька. Вказував,
що ОСОБА_3 хворіє на звичайні дитячі
хвороби, та йому завжди своєчасно
надається необхідна медична допомога.

Свідок ОСОБА_12, суду показала, що вона є
матір'ю відповідачки та бабусею
неповнолітнього ОСОБА_3. Зазначала, що
безпосередньо відповідачка ніяких
перешкод у спілкування позивача з
сином ОСОБА_3 не створювала. ОСОБА_3 за
власним бажанням не хоче спілкуватися
з позивачем та їздити до нього в гості.
Свідок на власні очі бачила, як ОСОБА_3
відмовлявся їхати до батька, але коли
останній сказав, що звернеться до
міліції, то дитина погодилася. Також
вказувала, що був випадок, коли ОСОБА_3
плакав та не хотів їхати до батька, тому
її донька просила свідка умовити
ОСОБА_3 поїхати з позивачем. ОСОБА_3
хворіє на звичайні дитячі хвороби та
йому, при необхідності, надається
кваліфікована медична допомога.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що вона є
класним керівником ОСОБА_3 вже другий
рік. Дитина за характером весела,
доброзичлива, товариська, спілкується
з усіма дітьми. Відповідно до свого
віку та рівню розвитку може висловити
свою думку, взагалі каже правду, так як
не навчилася ще казати неправду. Дитина
ходить в школу охайна, одягнута в
чистий одяг, підстрижена своєчасно.
Батька дитини бачила тільки один раз -
на перше вересня першого класу, тобто
рік тому. Більше батько школу не
відвідував та успіхами сина не
цікавився. Мати, незважаючи на іншу
маленьку дитину, не пропускає
батьківських зборів, постійно дзвонить
та цікавиться успіхами ОСОБА_3,
результатами напису контрольних робіт
та інш. На думку свідка, вдома
обстановка доброзичлива та позитивна.

Свідок ОСОБА_14, суду показала, що вона
працює Соціальним робітником в
Верхньодніпровському Центрі сім'ї та
молоді. У 2012 році сім'я ОСОБА_2
находилася під соціальним супроводом
центру в зв'язку з тим, що дитина
чоловіка відповідачки від першого
шлюбу стала проживати в сім'ї ОСОБА_2 та
Центр спостерігав за адоптацією дитини
в сім'ї. Стосунки між членами сім'ї
ОСОБА_2 добрі, ОСОБА_3 приділяють
достатньо уваги, він завжди охайно
одягнутий та доглянутий. В будинку
мається окреме ліжко для ОСОБА_3, стіл
для навчання, книжки та іграшки.

Свідок ОСОБА_15, суду пояснила, що вона
працює вихователем у дитячому садочку
№1, який раніше відвідував ОСОБА_3.
Дитина ходила в садок завжди належним
чином одягнута, охайна, акуратна.
Спілкувався з усіма дітьми у групі,
рівень розвитку відповідав віковому,
було видно, що з дитиною дома
займаються, за всіма прикметами він
встигав. Із садочка дитину забирала в
частіше за все мати ОСОБА_3, іноді його
бабуся - мати відповідачки. Батько
іноді, не регулярно, приходив в дитячий
садок, поспілкуватися з дитиною.
Останнього разу, коли батько прийшов на
свято, він влаштував сварку, нагрубив
мені та вимагав віддати йому дитину не
зважаючи на виступ.

Суд, заслухавши сторони, представника
третьої особи, неповнолітню дитину,
свідків, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності та взаємозв'язку,
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 18
червня 2005 року, що підтверджується
Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1,
виданим 18.06.2005р. відділом реєстрації
актів цивільного стану
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області (а.с.7) та Рішенням
Верхньодніпровського районного суду
від 10.01.2011р. шлюб між сторонами
розірвано (а.с.9).

Від цього шлюбу народилася дитина
-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2,
видане відділом реєстрації актів
цивільного стану Верхньодніпровського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області (а.с.8).

18.04.2012р. відповідачка уклала шлюб з
ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу взяла
прізвище «ОСОБА_2», що підтверджується
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3
виданим 18.07.2012р. відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області (а.с. 49).

Заявами від 18.03.2013р., від 15.07.2013р. позивач
звертався до Служби у справах дітей
Верхньодніпровської
райдержадміністрації з проханням
сприяти забезпеченню спілкування
позивача з власною дитиною, оскільки
відповідачка перешкоджає йому у
спілкуванні та прийняття участі у
вихованні дитини. Також зазначав, що
умови проживання не відповідають
санітарно-гігієнічним нормам. Дитині
не приділяють достатньо уваги, зокрема
його здоров'ю (а.с.11-13).

На підставі заяви проведено обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї.
відповідно до акту від 19.03.2013р.
обстежені умови проживання сім'ї
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, та
виявлено, що сім'я складається із п'яти
чоловік: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. За
висновками комісії, в будинку не
створені умови для виховання та
розвитку дитини (а.с. 17).

Відповідно до інформації про
відвідування сім'ї від 03.04.2013р.
обстежено місце проживання позивача -
ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, та
з'ясовано, що квартира складається із
двох жилих кімнат. В жилому приміщенні
проживають: позивач, ОСОБА_16 -
співмешканка позивача, ОСОБА_17 - донька
співмешканки. В одної із кімнат мається
ліжко, підготовлено для ОСОБА_3, Також є
письменний стіл, для виконання
домашніх завдань. Є іграшки, книжки для
хлопчика. Створені необхідні умови для
проживання та розвідку дитини (а.с.15).

Позивач за місцем роботи
характеризується позитивно, в
порушенні трудової дисципліни
помічений не був, доган та стягнень не
має (а.с.16).

За даними спеціалістів КЗ
«Верхньодніпровський центр первинної
медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, практично
здоровий, на диспансерному обліку не
перебуває, що підтверджується довідкою
ЛКК №233 (а.с.27).

Дитина - ОСОБА_3 відвідує секцію
греко-римської боротьби та приймає
участь у змаганнях з цього виду спорту
(а.с.30). За педагогічною
характеристикою: ОСОБА_3 виховується в
сім'ї, де мама та рідні приділяють увагу
навчанню та вихованню дитини.
Програмовий матеріал хлопчик засвоює
на достатньому рівні. Читає, списує з
друкованого тексту, пише під диктовку.
Навички діалогового та монологічного
мовлення сформовані на достатньому
рівні, вміє переказувати прочитане.
Письмові роботи виконує з помилками,
відхилення в належній культурі
оформлення робіт. Бракує старанності.
На заняттях активний, але непосидючий,
рухливий, часто відволікається. З
дітьми комунікабельний, дружелюбний,
добрий та ввічливий. Займається
спортом, боротьбою. Користується
повагою серед однолітків (а.с.39).

Відповідно до Акту від 16 серпня 2013 року,
комісія обстежила
матеріально-побутові умови сім'ї
ОСОБА_2, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_2, та виявила, що сім'я
складається із 5 чоловік: ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_3 Сім'я
має статус багатодітної,
взаємовідносини в сім'ї - сприятливі,
батьки займаються вихованням дітей.
Умови проживання потребують
покращення та ремонту в будинку. У
дітей є свої ліжка де вини
відпочивають, є одяг. Родина збирається
придбати необхідне шкільне приладдя та
одяг до навчального року. Проведено
профілактичну бесіду щодо наведення
порядку в будинку. Попереджені про
відповідальність за невиконання
батьківських обов'язків (а.с. 37).

Відповідачка за місцем проживання
характеризується позитивно, веде
нормальний спосіб життя, з сусідами
підтримує добросусідські стосунки.
Добропорядна, ввічлива, уважна до
навколишніх. Скарг від жителів міста не
надходило. В порушення громадського
порядку не помічена (а.с.38).

Відповідно до Витягу із протоколу №53
від 19.07.2013 р. чергового засідання
комісії з питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації, за наслідками
розгляду звернення гр. ОСОБА_1 щодо
встановлення днів спілкування та
можливості оздоровлення малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вирішила
рекомендувати звернутися до суду для
подальшого вирішення даного питання
(а.с. 40).

Постановою від 26 лютого 2014 року «Про
участь у вихованні малолітнього ОСОБА_3
його батьком» Опікунська рада
постановила: вважати доцільним брати
участь у вихованні малолітнього
ОСОБА_3, його батьком ОСОБА_1, але не в
ущерб навчально-виховного процесу
ОСОБА_3 (а.с.87).

Згідно із ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав щодо
дитини.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини
розцінюється як засіб виконання ними
своїх обов`язків щодо неї.

Згідно із ст.153 СК України мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

На батьків, котрі проживають окремо,
покладено обов'язок брати участь у
вихованні дитини і вони мають право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитини, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини (ст. 157
Сімейного кодексу України).

Правило ст.157 СК України додатково
підкреслює обов`язок того з батьків,
хто проживає окремо від дитини, брати
участь у її вихованні, хоча збереження
у нього цього обов`язку прямо випливає
зі ст.141 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права
дитини, яка набула чинності для України
27 вересня 1991 року, держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини,
передбачено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст.18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 4 "Конвенція про
контакт з дітьми", № ETS N 192, № ETS N 192,
ратифікованої Україною 20.09.2006р., дитина
та її батьки мають право встановлювати
й підтримувати регулярний контакт один
з одним. Такий контакт може бути
обмежений або заборонений лише тоді,
коли це необхідно в найвищих інтересах
дитини. Якщо підтримання
неконтрольованого контакту з одним з
батьків не відповідає найвищим
інтересам дитини, то розглядається
можливість контрольованого особистого
контакту чи іншої форми контакту з
одним з таких батьків.

За ч.1 ст. 12 Конвенції про права дитини,
Держави-учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що торкаються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю.

Під час розгляду справи суд
неодноразово пропонував сторонам
мирно вирішити питання щодо
спілкування та участі батька у
виховання сина - ОСОБА_3, але сторони
так ї не скористалися можливість
вирішити це питання на
взаємоприйнятних умовах з урахуванням
перш за все прав та інтересів дитини.

Судом встановлено, що дійсно існують
певні перешкоди у спілкуванні позивача
з дитиною, які на думку суду створені
обома сторонами внаслідок неприязного
ставлення один до одного, що впливає на
ставлення дитини до батьків, тому
зрозумілим є небажання ОСОБА_3
відвідувати батька.

Вирішуючи даний спір, суд приймає
рішення виключно в інтересах дитині,
оскільки як випливає із вищенаведених
норм міжнародного та національного
законодавства, пріоритетними є
інтереси дитини. Оскільки
неповнолітній ОСОБА_3 висловив згоду на
спілкування та побачення з батьком
виключно без ночівель у батька, то суд,
вважає неприпустимим будь-який примус
та тиск на дитину щодо її спілкування з
батьком, керуючись виключно думкою
дитини, вважає за можливе задовольнити
позов частково, а саме встановивши
такий спосіб участі позивача у
вихованні дитини, який виключає
ночівлю дитини у батька, незалежно від
місця ночівлі (власна квартира
позивача, місце відпочинку та інш.).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215, 217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
орган опіки та піклування
Верхньодніпровської міської ради, про
усунення перешкод у вихованні
неповнолітнього сина та визначення
способу участі у вихованні сина, -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження (зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2) не чинити перешкод у
спілкуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року
народження (зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1) з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Встановити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такі
дні та час для спілкування з
відвідуванням дитиною місця
проживання батька за адресою: АДРЕСА_1,
з 9:00 год. до 20:00 год., тобто в світовий
день, третю та четверту суботу та
неділю місяця.

В решті позову, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення
проголошено 27.02.2014р., повний текст
рішення буде виготовлено 04.03.2014р.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова