Придніпровський районний суд
Справа № 2-2761/2011р.
Провадження № 2/711/31/2014р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
Скляренко В.М.

при секретарі
Чайка А.М., Шохіній Ю.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні м. Черкаси цивільну
справу за позовом Приватного
підприємства «Шора» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої
підприємству внаслідок порушення
працівником покладених на нього
трудових обов'язків,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Шора»
звернулося до Придніпровського
районного суду м. Черкаси з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
завданої підприємству внаслідок
порушення працівником покладених на
нього трудових обов'язків.

В обґрунтування позову вказує, що
відповідача ОСОБА_1 з 01.11.2010 року
працював на Приватному підприємстві
«Шора» черговим автостоянки «Портова»
з 01.11.2010 року.

01.11.2010 року з відповідачем ОСОБА_1 було
укладено договір про повну матеріальну
відповідальність працівника.

Вказує, що в ніч з 29.04.2011 року на 30.04.2011
року ОСОБА_1 чергував на автостоянці
«Портова». Зранку 30.04.2011 року при
огляді комплектності автомобілів, що
знаходилися на автостоянці «Портова»
під час чергування ОСОБА_1, власниками
автомобілів, а саме: ОСОБА_2 (автомобіль
«МАЗ» д.н.з НОМЕР_1), ОСОБА_3 (автомобіль
марки «РENO» д.н.з НОМЕР_2), ОСОБА_4
(автомобілі марки «DAF XF 430» д.н.з НОМЕР_3
та марки «DAF 95XF 3800» д.н.з НОМЕР_4) було
встановлено відсутність автомобільних
акумуляторів в кількості 6-ти штук.

Власники автомобілів звернулися до
Приватного підприємства «Шора» із
претензіями про відшкодування
вартості зниклих акумуляторів на
загальну суму 13858 грн.

Добровільно відшкодувати шкоду,
завдану Приватному підприємству
«Шора» внаслідок порушення
працівником покладених на нього
трудових обов'язків, ОСОБА_1 не
погодився.

А тому просить стягнути з відповідача
ОСОБА_1 на користь Приватного
підприємства «Шора» кошти в сумі 13858
грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та судові витрати в
розмірі 258 грн. 58 коп., а всього 14116 грн. 58
коп.

В судовому засіданні представники
позивача, за довіреністю Вдовиченко
Ю.В. позовні вимоги підтримав та просив
їх задовольнити, стягнути з
відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди кошти в сумі 13858 грн. та судові
витрати в розмірі 258 грн. 58 коп., а всього
14116 грн. 58 коп.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
та його представник за довіреністю
ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали та
просили відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_1,
його представника ОСОБА_6, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку про задоволення позову
частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Згідно п. 1 ч 1. ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадку, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135 1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим майновим правам фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач ОСОБА_1 з 01.11.2010 року
прийнятий на роботу на посаду
чергового касира автостоянки, що
стверджується наказом № 11 від 01.11.2010
року (а.с. 6).

01.11.2010 року між ПП «Шора» та ОСОБА_1 було
укладено Договір про повну матеріальну
відповідальність працівника (а.с. 8).

Як вбачається із Договору про повну
матеріальну відповідальність
працівника від 01.11.2010 року ОСОБА_1
прийняв на себе повну матеріальну
відповідальність, як за всі передані
йому в установленому порядку ПП «Шора»
автостоянка «Портова»
товарно-матеріальні цінності та кошти
згідно з інвентаризаційними описами
автостоянки «Портова» на день
підписання цього Договору, так я за всі
ті, що будуть надходити йому під звіт
протягом всього терміну дії Договору, а
також зобов'язався дбайливо ставитися
до переданих йому на збереження (або
інших цілей) матеріальних цінностей,
вживати заходи для попередження
збитків, вести облік та у встановленому
порядку і в установлені терміни згідно
з затвердженими формами подавати
звітність про рух товарно-матеріальних
цінностей і коштів, переданих йому під
звіт.

Відповідно до п. 3 Договору про повну
матеріальну відповідальність
працівника від 01.11.2010 року ОСОБА_1 у
випадку виявлення недостачі переданих
під звіт товарно-матеріальних
цінностей або коштів більш, ніж
встановлено нормами, зниження якості
або псування з його вини товарів,
зобов'язався відшкодувати недостачу
коштів та вартість відсутніх або
зіпсованих з його вини товарів
(матеріалів).

Як вбачається із матеріалів справи, а
зокрема графіка чергування по
автостоянці «Портова» на квітень 2011
року відповідач ОСОБА_1 чергував з 29 на
30 квітня 2011 року.

В судовому засіданні встановлено, що
30.04.2011 року власниками автомобілів
ОСОБА_2 (автомобіль «МАЗ» д.н.з НОМЕР_1),
ОСОБА_3 (автомобіль марки «РENO» д.н.з
НОМЕР_2), ОСОБА_4 (автомобілі марки «DAF XF
430» д.н.з НОМЕР_3 та марки «DAF 95XF 3800» д.н.з
НОМЕР_4) було подано до ПП «Шора» заяви
про викрадення з їх автомобілів
акумуляторів та відшкодування шкоди
(а.с. 11, 14, 17).

Також з матеріалів справи вбачається,
що ПП «Шора» власникам автомобілів
ОСОБА_2 (автомобіль «МАЗ» д.н.з НОМЕР_1),
ОСОБА_3 (автомобіль марки «РENO» д.н.з
НОМЕР_2), ОСОБА_4 (автомобілі марки «DAF XF
430» д.н.з НОМЕР_3 та марки «DAF 95XF 3800» д.н.з
НОМЕР_4) було відшкодовано, завдані їм в
результаті зникнення акумуляторів
збитки, на загальну суму 13858 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Докази надаються сторонами та іншими
особами, що беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що
автомобіль «РENO» д.н.з НОМЕР_2 в'їхав на
автостоянку «Портова» під час
чергування відповідача ОСОБА_1, а саме
30.04.2011 року, що стверджується записами в
журналі довготермінового зберігання
транспортних засобів на автостоянці
«Портова» (а.с. 51), а тому саме він
повинен був провести візуальний огляд
даного транспортного засобу та
забезпечити його схоронність. 30.04.2011
року відразу після передачі зміни
ОСОБА_1 гр. ОСОБА_9 власником вказаного
транспортного засобу - ОСОБА_3 о 09 год. 30
хв. було виявлено відсутність двох
автомобільних акумуляторів на
вказаному автомобілі та подано заяву
на ім'я директора ПП «Шора» про
відшкодування збитків в сумі вартості
двох акумуляторів - 3300 грн. (а.с. 14). Дані
кошти йому були відшкодовані ПП «Шора»
30.04.2011 року, що стверджується розпискою
від 30.04.2011 року (а.с. 15).

Враховуючи що транспортний засіб -
автомобіль «РENO» д.н.з НОМЕР_2 30.04.2011 року
не міг заїхати на автостоянку без
автомобільних акумуляторів, а також те,
що їх відсутність була виявлена
відразу після здачі ОСОБА_1 зміни
черговому касиру - ОСОБА_9 (чергування
якого припадало на світлу добу дня),
який перевірку наявності транспортних
засобів на автостоянці проводив лише
візуально (без внутрішнього огляду
транспортного засобу) що відповідало
вимогам посадової інструкції
чергового касира від 01.01.2010 року, суд
вважає, що саме відповідач ОСОБА_1 має
нести відповідальність за їх зникнення
та відшкодувати шкоду ПП «Шора» в сумі
3300 грн. За таких підстав, суд приходить
до висновку про задоволення позову ПП
«Шора» в цій частині.

Позовні вимоги ПП «Шора» в частині
стягнення з відповідача ОСОБА_1 шкоди,
завданої в результаті зникнення
автомобільних акумуляторів з
автомобілів «DAF XF 430» д.н.з НОМЕР_3, «DAF 95XF
3800» д.н.з НОМЕР_4 та «МАЗ» д.н.з НОМЕР_1, на
загальну суму 10558 грн. не підлягають до
задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається із журналу
довготермінового зберігання
транспортних засобів на автостоянці
«Портова» (а.с. 48-51) автомобіль «DAF XF 430»
д.н.з НОМЕР_3 в'їхав на автостоянку
«Портова» 18.04.2011 року. Потім він в'їхав
на стоянку 20.04.2011 року та знаходився там
21.04.2011 року, з 29.04.2011 року по 30.04.2011 року.
Факт його довготривалого зберігання на
вказаній автостоянці стверджується
сумою оплати за стоянку автомобіля, яка
накопичувалася. Даний автомобіль був
прийнятий на зберігання при передачі
зміни 29.04.2011 року від ОСОБА_11 до ОСОБА_1
про що відображено в журналі
довготермінового зберігання
транспортних засобів на автостоянці
«Портова». Перевірка транспортних
засобів при передаванні проводилася
тільки візуально, без внутрішнього
огляду транспортного засобу, що було
визнано сторонами в судовому
засіданні.

Враховуючи, що вказаний автомобіль
перебував на автостоянці
довготерміново, знаходився там при
чергуванні касирів ОСОБА_9, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_1, а посадова
інструкція чергового касира
автостоянки від 01.01.2010 року не
передбачала внутрішнього огляду
автомобільного засобу черговим
касиром під час передачі чергування,
суд вважає недоведеним факт, що два
автомобільні акумулятори на вказаному
автомобілі були викрадені саме при
чергуванні ОСОБА_1 та що саме він
повинен нести відповідальність за
шкоду, завдану підприємству, в зв'язку з
зникненням даних акумуляторів та
приходить до висновку про відмову в цій
частині позову.

Також із журналу довготермінового
зберігання транспортних засобів на
автостоянці «Портова» (а.с. 48-51)
вбачається, що автомобіль «DAF 95XF 3800»
д.н.з НОМЕР_4 в'їхав на автостоянку
«Портова» 18.04.2011 року та знаходився там
і 19.04.2011 року. Потім він в'їхав на
стоянку 01.05.2011 року. З вказаного журналу
вбачається, що даний автомобіль на
стоянці ні 29.04.2011 року, а ні 30.04.2011 року
не перебував.

Автомобіль «МАЗ» д.н.з 53-16 при прийнятті
ОСОБА_1 29.04.2011 року від ОСОБА_11 та здачі
30.04.2011 року черговому ОСОБА_9 зміни не
перебував, а заїхав лише 01.05.2011 року,
тобто при чергуванні касира ОСОБА_12, що
стверджується записами в журналі
довготермінового зберігання
транспортних засобів на автостоянці
«Портова» (а.с. 48-51).

Інших належних та допустимих доказів,
які підтверджували б факт перебування
вищевказаних автомобілів на
автостоянці «Портова» при чергуванні
касира ОСОБА_1 та перечу їх на
зберігання черговому ОСОБА_9 позивачем
суду не надано.

Таким чином, суд вважає недоведеним
факт, що автомобільні акумулятори на
автомобілях «DAF 95XF 3800» д.н.з НОМЕР_4 та
«МАЗ» д.н.з 53-16 були викрадені саме при
чергуванні ОСОБА_1 30.04.2011 року та що саме
він повинен нести відповідальність за
шкоду, завдану підприємству, в зв'язку з
зникненням даних акумуляторів, та
приходить до висновку про відмову в цій
частині позову.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача судові витрати, які
складаються із витрат на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи
в розмірі 120 грн., оскільки вони були
понесені позивачем при подачі позову
до суду та судовий збір в розмірі 51 грн.
(пропорційно до задоволених позовних
вимог, але не менше від мінімального
розміру, який існував на момент подачі
позову).

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 22, 130, 1166 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 88, 212-216 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Приватного
підприємства «Шора» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої
підприємству внаслідок порушення
працівником покладених на нього
трудових обов'язків - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП
«Шора» кошти в сумі 3300 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП
«Шора» судові витрати в сумі 171 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Черкаської області через суд першої
інстанції шляхом подання у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутніми в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
протягом десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Головуючий:
В.М. Скляренко