Справа № 450/2876/13
Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/1667/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді:
Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В.,
Федоришина А.В.

при секретарі:
Івановій О.О.

з участю: Малець Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 18
листопада 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 Апелянт
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.
Зазначає, що рішення суду постановлено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповно
з»ясованих обставинах справи. Вказує,
що у її володінні перебуває земельна
ділянка площею 0,0946 га, розташована в
с.Борщовичі, Пустомитівського району,
Львівської області. Дана ділянка
передана для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських будівель. Суміжною до
неї є земельна ділянка відповідача.
Стверджує, що ОСОБА_4 самовільно зайняв
частину належної їй земельної ділянки
та чинить їй перешкоди у користуванні
нею.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України, власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків, шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
явий існував до порушення прав, і
забезпечення вчиненню дій що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Встановлено, що у власності позивача ,
згідно договору купівлі-продажу від 6
лютого 2006 року, перебуває земельна
ділянка, розташована в селі Борщовичі,
Борщовицької сільської ради,
Пустомитівського району, Львівської
області. З цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, площа ділянки становить 0,0946
га.

ОСОБА_4 має у власності земельну
ділянку, площею 0,1001 га., для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель. Зазначена
ділянка є суміжною із ділянкою, що
належить позивачеві.

Згідно рішення виконкому
Пустомитівської районної ради
народних депутатів №259 від 16 жовтня 1983
року та дозволу на право виконання
будівельних робіт відповідно до
будівельного паспорта на забудову
замельної ділянки відповідачем
проведено забудову належної йому
земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч. 3,5 ст. 158 ЗК України,
органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах. У разі незгоди
власників землі або землекористувачів
з рішенням органів місцевого
самоврядування, органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів спір
вирішується судом.

З матеріалів справи, а саме з акту
земельної комісії Борщовицької
сільської ради від 20 квітня 2010 року
вбачається, що при проведенні замірів
земельної ділянки ОСОБА_3 встановлено,
що її земельна ділянка для
індивідуальної житлової забудови
відповідає розмірам вказаним у
Державному акті на право приватної
власності на землю від 25 квітня 2001 року
та жодних втручань у дану ділянку з
боку ОСОБА_4 не встановлено, порушень
межі між ділянками сторін не виявлено.
Доказів на обґрунтування іншого
позивачем не надано.

Згідно ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кодна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

На підставі аналізу наявних у справі
доказів суд першої інстанції прийшов
до вірного висновку про відмову в
позові, оскільки позивач не надала суду
доказів самовільного зайняття та
створення з боку відповідача перешкод
у користуванні належною їй земельною
ділянкою.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 18
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: