Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4365/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Управління
державної служби охорони при Головному
Управлінні МВС України в Донецькій
області на рішення Краснолиманського
міського суду Донецької області від 29
липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління державної служби
охорони при Головному Управлінні МВС
України в Донецькій області, треті
особи - ОСОБА_4, Приватне акціонерне
товариство «Українська
охоронно-страхова компанія», про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що 10
червня 2013 року приблизно о 19 год. 50 хв.
він, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT 1.8,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить йому на праві власності,
рухався по вул. Свободи м. Красний Лиман
Донецької області. За ним в тому ж
напрямку рухався спеціальний легковий
автомобіль ВАЗ 21043-20 ЗНГ, реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належить УДСО при
ГУМВС України в Донецькій області, під
керуванням міліціонера ОСОБА_4, який не
вибрав безпечну швидкість руху, не
впорався з керуванням та допустив
зіткнення з його автомобілем, який
внаслідок зіткнення зазнав механічні
пошкодження заднього бамперу, заднього
капоту, двох задніх крил, кріплення
заднього лівого ліхтаря габаритних
вогнів.

Постановою Краснолиманського міського
суду Донецької області від 23 липня 2013
року ОСОБА_4 було визнано винним у
скоєнні ДТП.

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №
582/27-13 вартість матеріальної шкоди
складає 53 170,08 грн., в тому числі:
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням зносу - 43 612,57 грн., ПДВ 20 % - 7
268,76 грн.; втрата товарної вартості - 9557,51
грн.

Цивільна відповідальність УДСО при
ГУМВС України в Донецькій області, як
власника транспортного засобу, була
застрахована ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія», яке
сплатило суму страхового
відшкодування у відповідностями із
положеннями Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», крім франшизи в розмірі 1 000
грн. та втрати товарної вартості
автомобіля - 9 557,51 грн. Таким чином,
відповідач повинен відшкодувати йому
матеріальну шкоду в загальному розмірі
10 557,51 грн.

Крім того, позивачу була заподіяна
моральна шкода, що полягає в душевних
стражданнях у зв'язку з ушкодженням
автомобіля, він постійно знаходився в
стресовому стані, втратив спокій та
рівновагу. Моральну шкоду позивач
оцінює в 10 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь в якості
відшкодування спричиненої йому в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди матеріальної шкоди 10 557,51 грн.
та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 29 липня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з УДСО при ГУМВС України в
Донецькій області на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 10 557,51 грн., в тому числі, 9 557,51
грн. - втрату товарної вартості
автомобіля, 1 000,00 грн. - франшизу; в
рахунок відшкодування моральної шкоди
- 2 000 грн., а всього - 12 557, 51 грн.

В інший частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із рішення суду, УДСО
при ГУМВС України в Донецькій області
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Сторони, треті особи, їх представники
до апеляційного суду не з'явилися, про
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, про що у
справі є докази (рекомендовані
повідомлення про вручення поштового
відправлення), позивач та відповідач у
надісланих апеляційному суду
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу та клопотанні про розгляд
апеляційної скарги у відсутності
представника УДСО при ГУМВС України в
Донецькій області відповідно просять
розглядати справу за їх відсутності.
Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, така неявка осіб, які беруть
участь у справі, не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб,
які беруть участь у справі, відповідно
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє
зазначене рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що шкода, завдана внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія, який на відповідній правовій
підставі керував автомобілем, що
належить роботодавцю, відшкодовується
власником цього джерела підвищеної
небезпеки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що, встановивши дійсні
обставини справи, суд дав належну
оцінку зібраним доказам, правильно
застосував норми матеріального права,
не допустив порушень норм
процесуального права, які призвели б до
неправильного вирішення справи, та
ухвалив у справі законне і
обґрунтоване рішення, підстав для
скасування якого колегія суддів не
вбачає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 10
червня 2013 року о 19.48 год. старший
сержант ОСОБА_5, водій СПГЗ
Слов'янського МВДСО УДСО при ГУМВС
України в Донецькій області,
перебуваючи при виконанні службових
обов'язків, керуючи службовим
автомобілем ВАЗ 21043-20 ЗНГ,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
належить УДСО при ГУМВС України в
Донецькій області, рухався по вул.
Свободи в м. Красний Лиман Донецької
області в напрямку автовокзалу.
Проїжджаючи біля крамниці "Горка",
перевищуючі встановлену швидкість у
місті, ОСОБА_5 не впорався з керуванням
та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen
Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3

Під час дорожньо-транспортної пригоди
водії автомобілів та їх пасажири
тілесні ушкодження не отримали,
транспортні засоби зазнали механічні
пошкодження.

Постановою старшого слідчого
Краснолиманської міжрайонної
прокуратури ОСОБА_6 від 29 червня 2013 року
кримінальне провадження, внесене в
ЄРДР за № 0000057 від 11.06.2013 року
закрито у зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_5 складу кримінального
правопорушення (а.с. 13).

Постановою судді Краснолиманського
міського суду Донецької області від
23.07.2013 року ОСОБА_4 було визнано винним у
скоєні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 14).

Цивільна відповідальність УДСО при
ГУМВС України в Донецькій області, як
власника транспортного засобу
легкового автомобіля ВАЗ 21043-20 ЗНГ,
реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9), була
застрахована в ПрАТ "Українська
охоронно-страхова компанія" 10.04.2013 року;
строк дії договору з 23.04.2013 року по
22.04.2014 року включно. Договором (поліс №
АС/0920663) на одного потерпілого
встановлена страхова сума (ліміт
відповідальності): за шкоду заподіяну
життю і здоров'ю - сто тисяч гривен; за
шкоду, заподіяну майну - п'ятсот тисяч
гривен; розмір франшизи - одна тисяча
гривен (а.с. 11).

Внаслідок ДТП автомобіль Volkswagen Passat 1.8,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить позивачу ОСОБА_3 (а.с. 7) зазнав
механічні пошкодження розбиття
заднього бамперу, заднього капоту, двох
задніх крил, кріплення заднього лівого
ліхтаря габаритних вогнів (а.с. 12).

Як вбачається з експертного
автотоварознавчого дослідження №
582/27-13 від 01.07.2013 року, втрата товарної
вартості внаслідок ДТП автомобіля
Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить на праві власності
ОСОБА_3, становить 9 557,51 грн. (а.с 15-26).

Згідно з даними виписки по платіжній
карті Приват Банка № НОМЕР_3, виданої на
ім'я ОСОБА_3, 02.04.2014 року зараховано
страхове відшкодування в сумі 32 331,50
грн. (а.с. 98).

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звертався до
Управління державної служби охорони
при ГУМВС України в Донецькій області з
заявою-претензію про відшкодування
завданої йому в результаті ДТП, що
сталося 10.06.2013 року, матеріальної шкоди
у сумі 10557,51 грн. та моральної шкоди у
сумі 10000 грн. шляхом добровільного
перерахування зазначений коштів, яка
залишалась без задоволення (а.с. 28, 29, 30).

Заочним рішенням Краснолиманського
міського суду Донецької області від 20
січня 2014 року, яке набрало законної
сили 31.01.2014 року, з Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія», на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
майнової шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
стягнуто 31 936,43 грн. та 235,82 грн. пені за
прострочення виплати страхового
відшкодування на 21 день станом на 04
грудня 2013 року. З мотивувальній частини
рішення вбачається, що розмір суми
відшкодування був визначений судом на
підставі рішення ПАТ "УОСК" про виплату
позивачу суми страхового
відшкодування за полісом ОСЦПВ №
АС/0920663 від 22.04.2013 року за вирахуванням
франшизи та без ПДВ (а.с. 50-53).

Крім того, зазначеним заочним рішенням
встановлено, що на час ДТП ОСОБА_4 водій
спеціального легкового автомобілю ВАЗ
21043-20 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2, що
належить УДСО при ГУМВС України в
Донецькій області, перебував в
трудових відносинах з відповідачем та
заподіяв шкоду позивачу під час
виконання службових обов'язків.

Так, за загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює
особливого суб'єкта, відповідального
за завдання шкоди джерелом підвищеної
небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким
суб'єктом є особа, яка на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди тощо) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе
відповідальності перед потерпілим за
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з
нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187
ЦК України.

Отже, аналіз зазначених норм права дає
підстави для висновку про те, що шкода,
завдана внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія, який на відповідній правовій
підставі керував автомобілем, що
належить роботодавцю, відшкодовується
власником цього джерела підвищеної
небезпеки, а не безпосередньо винним
водієм.

Положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є
спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК
України, у зв'язку з чим перевага у
застосуванні має надаватися
спеціальним нормам.

Така правова позиція викладена і
Верховним Судом України в постанові
від 6 листопада 2013 року при розгляді
справи № 6-108 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
оскільки шкода завдана ОСОБА_4 при
виконанні службових обов'язків,
відповідальність за шкоду
покладається на УДСО при ГУМВС України
в Донецькій області, з яким ОСОБА_4
знаходився у трудових відносинах.

Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, з
наступними змінами, розмір франшизи
при відшкодуванні шкоди, заподіяної
майну потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 цього Закону
страховик або МТСБУ не відшкодовує
шкоду, пов'язану із втратою товарної
вартості транспортного засобу.

У зв'язку з чим, висновок суду про
задоволення позову в частині стягнення
з відповідача франшизи в сумі 1 000 грн.,
розмір якої визначений полісом ОСЦПВ №
АС/0920663 від 22.04.2013 року, та втрати
товарної вартості автомобіля в сумі 9
557,51 грн., розмір якої визначено на
підставі експертного
автотоварознавчого дослідження №
582/27-13 від 01.07.2013 року, відповідає
матеріалам справи і є правомірним.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995р. з наступними змінами,
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду стосовно часткового
задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди також
відповідає обставинам справи, ухвалене
з додержанням норм матеріального
права. З урахуванням тривалості
позбавлення можливості користування
транспортним засобом, порушення
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
життя, порушення стосунків з
оточуючими людьми, вимушених змінах у
життєвих стосунках позивача, стягнута
судом на користь позивача моральна
шкода в розмірі 2 000 грн. відповідає
засадам розумності, виваженості та
справедливості.

Вимоги апеляційної скарги щодо
скасування рішення суду першої
інстанції у зв'язку з порушенням прав
третіх осіб, визначених у ст. 27 ЦПК
України, та не дотриманням вимог ст. 74
цього Кодексу стосовно їх виклику у
судове засідання, не підлягають
задоволенню, оскільки УДСО при ГУМВС
України в Донецькій області не
наділено повноваженнями щодо
заявлення таких вимог, а треті особи
рішення суду першої інстанції по цій
справі не оскаржили.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
оскільки є повторенням обставин, якими
відповідач обґрунтовував свої
заперечення проти позову ОСОБА_3,
всебічна оцінка яким була дана судом
першої інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
УДСО при ГУМВС України в Донецькій
області в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
державної служби охорони при Головному
Управлінні МВС України в Донецькій
області відхилити.

Рішення Краснолиманського міського
суду Донецької області від 29 липня 2014
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: