СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року Солом`янський районний
суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просила суд визнати за нею право
власності на 45/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_2. Свої
вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати - ОСОБА_2, у зв`язку з чим
відкрилася спадщина на 45/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначена
частина будинку належала ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності виданим 30.11.1990 року
виконкомом Залізничної районної Ради
м. Києва, яке було зареєстроване в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об`єкти нерухомого майна
(далі - КМБТІ). Після смерті матері
позивач звернулася до Дев`ятої
Київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, але їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
в зв`язку з тим, що згідно витягу про
державну реєстрацію прав, виданого
КМБТІ 26.10.2010 року, в КМБТІ міститься
помилкове посилання на те, що
вищезазначений будинок знаходиться в
Дарницькому районі м. Києва, що не
відповідає дійсності (а.с.2-5)

В судове засідання позивач не
з`явилася, представник позивача подав
заяву про розгляд справи без його
участі, зазначив, що повністю підтримує
позовні вимоги так, як вони наведені
судом вище (а.с.68)

Відповідач в судове засідання свого
представника також не направив, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Подав
заяву про розгляд справи без його
участі, покладався на розсуд суду
(а.с.41-43)

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, приходжу до наступного
висновку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов`язків від фізичної особи, яка
померла до інших осіб. До складу
спадщини входять усі права та
обов`язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України)

ОСОБА_1 є донькою та спадкоємцем ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6, 7, 61).
Після її смерті відкрилася спадщина на
45/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, в
якому вона мешкала по день смерті (а.с.56
на звороті).

Згідно довідки КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» структурний
підрозділ ВСП «Приватний» ОСОБА_1 з
18.10.1986 року проживає та зареєстрована у
вищезазначеному будинку (а.с.56)

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Так, судовим розглядом встановлено, що
15 червня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
Дев`ятої Київської нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, у зв`язку із чим була заведена
спадкова справа №540 (а.с.54 на звороті),
проте у видачі відповідного свідоцтва
їй було відмовлено, оскільки згідно
витягу про державну реєстрацію прав,
виданого КМБТІ 26.10.2010 року, в КМБТІ
міститься посилання на те, що
вищезазначений будинок знаходиться в
Дарницькому районі м. Києва, а не в
Солом`янському, як наполягала під час
бесіди із нотаріусом позивач. Крім
того, нотаріусом було встановлено, що
аналогічні відомості були з 01.01.2013 року
з електронного реєстру КМБТІ
перенесені в Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно (а.с.67)

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

В свою чергу, державна реєстрація права
власності на житлові будинки, споруди
регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема, такими як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення Залізничної районної
ради народних депутатів (виконавчий
комітет Київської міської ради
народних депутатів) №274 від 19.11.1990 року
ОСОБА_2 30.11.1990 року було видано
свідоцтво про право приватної
власності на 45/100 частин будинку
АДРЕСА_1 (а.с.63)

Ця інформація зареєстрована згідно
наданої відповіді за №44822 (И-2014) від
02.12.2014 року і в КМБТІ (а.с.50)

Проте, згідно отриманого 26.10.2010 року за
запитом нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2
витягу в графі «адреса об`єкта»
міститься посилання на розташування
зазначеного будинку в Дарницькому
районі м. Києва (а.с.62)

Аналіз даного витягу, зокрема, графи
«підстава виникнення права власності»,
де зазначене вищенаведене свідоцтво
про право власності від 30.11.1990 року,
видане виконавчим комітетом Київської
міської Ради народних депутатів
(рішення №274 від 19.11.2014 року), а також
технічного паспорту на цей будинок від
02.07.2010 року, складеного КМБТІ, в якому
зазначена адреса будинку АДРЕСА_1
(а.с.10), додатків до нього: план
земельної ділянки садибного житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с.12), плану
зазначеного будинку в Солом`янському
районі м. Києва, квартал Жуляни (а.с.13),
дають підстави вважати, що мова йде про
один і той самий будинок, право
власності на частину якого у ОСОБА_2
виникло в 1990 році.

Відповідно до Постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав», якщо
право власності спадкодавця не було
зареєстроване в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (ст.19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»)

За таких обставин суд приходить до
висновку, що до позивача, яка в
установленому законом порядку
прийняла спадщину як спадкоємець
першої черги після смерті своєї матері
ОСОБА_2, переходить право власності, яке
мала спадкодавець на 45/100 частин
вищезазначеного будинку в порядку
спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 57-60,
209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 3, 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
45/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом`янський районний суд м. Києва
шляхом подання протягом десяти днів з
дня отримання його копії апеляційної
скарги.

Суддя В.С. Кицюк