Справа № 175/2104/14-ц
Провадження № 2/175/770/14
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Бойко О.М.

при секретарі - Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області про
відшкодування шкоди, визнання
кадастрового плану нікчемним,
зобов'язання усунути перешкоди,
стягнення матеріальної шкоди,
виправлення технічної помилки в
технічній документації, визнання
недійсним державного акту,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2, третя особа Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області про
відшкодування шкоди, визнання
кадастрового плану нікчемним,
зобов'язання усунути перешкоди,
стягнення матеріальної шкоди,
виправлення технічної помилки в
технічній документації, визнання
недійсним державного акту.

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд стягнути з ОСОБА_2 моральну
шкоду у розмірі 25 000 грн.; визнати
кадастровий план №:01:126:0188
нікчемним, недійсним та таким, що не
відповідає дійсності; визнати за
ОСОБА_1 право на отримання кадастрового
номера належної йому на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серія ДН №041205
земельною ділянкою площею 0,066 га в
садівничому товаристві «Дніпрове»
Новоолександрівської сільської ради,
без погодження меж із суміжним
власником - ОСОБА_2; зобов'язати ОСОБА_2
усунути перешкоди в користуванні
належної ОСОБА_1 на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії ДН № 041205 земельною
ділянкою площею 0,066 га в садівничому
товаристві «Дніпрове»
Новоолександрівської сільської ради,
шляхом демонтування залізобетонної
огорожі, самовільно встановленої з
південної сторони на відстані 0,30 м. від
межі по всій довжині, для подальшої
реалізації права позивача на отримання
кадастрового номера; стягнути з ОСОБА_2
на мою користь матеріальну шкоду у
розмірі 2 000 грн.; виправити технічну
помилку в координатах поворотних точок
земельної ділянки шляхом виготовлення
нової технічної документації; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0.0890 га, кадастровий номер :01:126:0188,
що належить ОСОБА_2.

Відповідачка та її представник у
судовому засіданні просили суд у
задоволенні позову відмовити у зв'язку
з його необґрунтованістю.

Представник Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області у
судовому засіданні просив суд винести
рішення згідно до діючого
законодавства.

Суд, вислухавши у судовому засіданні
пояснення сторін, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази та наведені
ними доводи, вважає, що у задоволенні
позову необхідно відмовити з наступних
підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ДП Дн №041205
виданого 14 грудня 1999 року на підставі
рішення виконавчого комітету
Новоолександрівської сільської ради
№8/246 від 29 січня 1998 року та
зареєстрованого у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №5556, являється
власником земельної ділянки площею 0,066
га на території с.т. «Дніпрове»
Новоолександрівської сільської ради,
цільове призначення земельної ділянки
для ведення садівництва.

Відповідно до Договору дарування від 27
липня 2010 року ОСОБА_2 прийняла у дар
земельну ділянку площею 0,089 гектарів, в
межах згідно з планом, що розташована
на території ст «Дніпрове»
Новоолександрівської сільської ради.
Земельну ділянку ОСОБА_2 прийняла у дар
уже з кадастровим номером :01:126:0188,
про що зазначено у договорі дарування.
Зазначена земельна ділянка належала
ОСОБА_3 (батьку відповідачки) на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку ДП ДН №
0426659, виданого 12.04.2000 року
Новоолександрівською сільською Радою
народних депутатів на підставі рішення
виконкому Новоолександрівської
сільської Ради народних депутатів від
29.01.1998т року за № 8/245, реєстровий номер
6239.

Кадастровий номер, ОСОБА_3 отримував до
укладення договору дарування
земельної ділянки, так як без
кадастрового номеру земельної ділянки,
договір дарування здійснити було
неможливо.

Отримавши у дар земельну ділянку,
ОСОБА_2 у відповідності до закону
переоформила її вже на своє ім'я,
отримавши 01 серпня 2011 року новий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку з відповідним
кадастровим номером.

Таким чином земельна ділянка, яку
ОСОБА_2 отримала у дар, була
приватизована ще у 2000 році, і
кадастровий номер було присвоєно, ще до
того, як був укладений договір
дарування. Як пояснила відповідачка у
судовому засіданні, дані факти були
відомі позивачу, так як приватизація
його земельної ділянки площею 0,066
гектарів, теж здійснювалася в 2000 році.

Приватизація земельних ділянок
здійснювалася позивачем і попереднім
власником належної відповідачці
земельної ділянки у 2000 році.
Відповідно, готувалася технічна
документація, яка вимагала узгодження
меж ділянок. На той час спору, щодо
розміру земельних ділянок між
позивачем і попереднім власником
належної відподачці земельної ділянки
не виникало. Також не виникло спору і в
2010 році, коли попередній власник
земельної ділянки, ОСОБА_3, отримував
кадастровий номер. На думку
відповідачки, позивач звернувся з
даним позовом до суду тільки у травні
2014 року, пропустивши встановлений
законом строк позовної давності.

Якщо земельна ділянка була
приватизована, але кадастровий номер
не присвоєно і відомості про неї не
внесені до Державного реєстру земель,
то відповідно до пункту 2 Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
«Про Державний земельний кадастр» їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників. При цьому, згідно з цим же
пунктом, земельні ділянки, право
власності (користування) на які виникло
до 2004 року, вважаються сформованими
незалежно від присвоєння їм
кадастрового номера. Таким чином, всі
посилання на нормативні акти та на
правові підстави, викладені позивачем
у позовній заяві, не мають під собою
юридичних наслідків для задоволення
позову.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61
ЦПК України).

Судом встановлено, що до листопада 2013
року паркан, який розділяє ділянки
позивачки та відповідача та є межею,
нікому не заважав і розмір земельних
ділянок не визначених в державних
актах на право власності на землю, не
оскаржувався. Земельні ділянки як
позивача так і відповідача
приватизовані (ОСОБА_2 0,0890 га в 2000 році,
ще іншим власником, і ОСОБА_1 площею 0,66
га, у грудні 1999 року) що підтверджується
державними актами на землю, однак акти
узгодження меж земельних ділянок
ОСОБА_1 та колишнього власника ОСОБА_3
були підписані в один день 25 червня 1998
року. Ще до приватизації земельних
ділянок, відповідно до меж земельних
ділянок, був встановлений паркан між
земельними ділянками позивача і
відповідача. В 2010 році відповідачка зі
згоди позивача замінила старий паркан
на новий, який було встановлено на тому
ж місці де був і старий паркан. Свої дії
щодо неправомірного руйнування
паркану ОСОБА_1 пояснює тим, що він не
може отримати кадастровий номер на
його земельну ділянку, і що межі
земельних ділянок не вірні.

На підтвердження накладення розмірів
земельних ділянок одна на одну позивач
надав суду документ - «Абрис земельних
ділянок» з розмитою печаткою невідомої
фірми з кресленням земельних ділянок
позивачки та відповідача, де начебто
зображено невідповідність розмірів
земельних ділянок. Однак зазначений
доказ суд не може прийняти як належний
доказ накладення земельних ділянок,
оскільки в зазначену разі повинно бути
складено відповідний акт
представниками державного органу який
здійснює нагляд за використанням
земель.

Крім того, рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 вересня 2014 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 03
листопада 2014 року встановлено, що
опорна стінка-паркан була встановлена
за рахунок власника ділянки АДРЕСА_2 -
ОСОБА_2 в 2010 році за присутності і згоди
власника ділянки АДРЕСА_1 ОСОБА_1

Також, зазначеним рішенням суду було
стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 34440
грн., солідарно (що складається
відповідно до умов та об'єму робіт.

Як пояснює відповідачка - опорна стіна (
фундаментний блок), на якому міститься
огорожа між земельною ділянкою сторін,
був встановлений попереднім власником
у 1988 році, через зсув грунту з земельної
ділянки відповідачки на земельну
ділянку позивача, ще до того, як позивач
став членом садівничого товариства.

Щодо вимог позивача про визнання за ним
права на отримання кадастрового номеру
на свою приватизовану земельну ділянку
площею 0,066 га без погодження меж із
сумісним власником ОСОБА_2, однак
відповідно чинного законодавства,
згоди ОСОБА_2 на отримання ОСОБА_1
кадастрового номеру на його ж
приватизовану ділянку площею 0,066 га, не
потрібно. Більше того, судом
встановлено, що відповідачка жодним
чином не може перешкодити позивачу у
здійсненні зазначеного права на
отримання кадастрового номеру.

Так, позивачем не надано суду належних
доказів та правових підстав на
підтвердження своїх позовних вимог у
частині визнання нікчемним та
недійсним, та таким, що не відповідає
дійсності, кадастрового плану,
виправлення технічної помилки в
координатах поворотних точок
земельної ділянки шляхом виготовлення
нової технічної документації, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0.0890 га, кадастровий номер :01:126:0188,
що належить ОСОБА_2, а тому суд
відмовляє у задоволенні позову.

Оскільки у судовому засіданні
встановлено, що позовні вимоги не
ґрунтуються на чинному законодавстві,
у суду не має підстав для задоволення
позову і у частині відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 321, 328, 386 ЦК
України, ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 61, 88, 130,
173, 174, 130, 223, 257 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області про
відшкодування шкоди, визнання
кадастрового плану нікчемним,
зобов'язання усунути перешкоди,
стягнення матеріальної шкоди,
виправлення технічної помилки в
технічній документації, визнання
недійсним державного акту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
О.М. Бойко