У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Красноокнянського районного суду
Одеської області від 20 лютого 2014 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 20 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - орган
опіки та піклування Фрунзівської
районної державної адміністрації
Одеської області, про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком та виселення, стягнення
неотриманої вигоди, майнової та
моральної шкоди; за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення збитків
та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
йому на праві власності належить 53/100
частини житлового будинку АДРЕСА_1

21 серпня 2008 року він та ОСОБА_4 уклали
попередній договір купівлі-продажу
вказаного житлового будинку за 14 500
доларів США, ОСОБА_4 передала йому аванс
у розмірі 4 тис. доларів США та позивач
впустив ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 проживати у свій будинок. Однак
у листопаді 2011 року ОСОБА_10 відмовилася
купувати житловий будинок, а рішенням
Фрунзівського районного суду Одеської
області від 17 січня 2012 року, залишеного
у цій частині рішенням апеляційного
суду Одеської області від 28 травня
2012 року без змін, з нього на користь
ОСОБА_4 стягнуто 31 959 грн 20 коп.
авансу та 11 076 грн 28 коп. за газифікацію
житлового будинку; встановлено факт
проживання ОСОБА_4 з сім'єю у будинку з 01
вересня 2008 року, користування
підсобними приміщеннями та земельною
ділянкою площею 12 соток, на якій
знаходяться арка з виноградом, 4 яблуні,
3 груші, слива.

Після набрання судових рішень законної
сили він пропонував ОСОБА_4 із сім'єю
добровільно залишити його житловий
будинок, однак та відмовилася,
мотивуючи тим, що він повинен повернути
стягнуті судом на її користь кошти.
Позивач пропонував ОСОБА_4 сплатити
йому кошти за проживання у його
будинку, починаючи з вересня 2008 року,
користування підсобними приміщеннями,
земельною ділянкою, однак остання
відмовилася.

Просив зобов'язати відповідачів
усунути перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження майном -
53/100 частини житлового будинку шляхом
виселення, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_9
неотриману ним вигоду у зв'язку з
проживанням у зазначеному житловому
будинку, користуванням підсобними
приміщеннями та земельною ділянкою у
розмірі 31 500 грн. Крім того, позивач
посилався на те, що кози ОСОБА_4, яких
вона утримувала в господарстві,
обгризли яблуні на його земельній
ділянці і майнова шкода від потрави
яблунь склала 2315 грн 31 коп. Також просив
стягнути 15 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди.

ОСОБА_4 звернулася до суду із
зустрічним позовом, у якому зазначала,
що стягнуті рішенням Фрунзівського
районного суду Одеської області від 17
січня 2012 року з ОСОБА_2 на її користь 31 959
грн 20 коп. авансу та 11 076 грн 28
коп. за газифікацію житлового будинку,
ОСОБА_2 добровільно не повернув, тому
вона вважала, що останній безпідставно
у період з 21 серпня 2008 року по 07 серпня
2012 року користується її коштами, які
вона могла б покласти на депозит у
банки. Упущену вигоду від неотримання
нею відсотків у розмірі 22 568 грн просила
стягнути з відповідача, а також 5 тис.
грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Красноокнянського районного
суду Одеської області від 20
лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди
ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні
53/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1
шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 із зазначеного
житлового будинку. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні іншої частині
позову ОСОБА_2 відмовлено. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 20 травня 2014 року рішення
Красноокнянського районного суду
Одеської області від 20 лютого 2014 року
скасовано у частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_9 на користь
ОСОБА_2 5 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди та судового збору.
Ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вказаних позовних вимог
ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл
судових витрат. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати рішення суду та апеляційної
інстанцій у частині відмови у його
позові та ухвалити нове рішення, яким
його позов задовольнити.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 просить поновити строк на
касаційне оскарження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 325 ЦПК
України касаційна скарга може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
(ухвалою) апеляційного суду. У разі
пропущення зазначеного строку з
причин, визнаних поважними, суддя
касаційної інстанції за заявою особи,
яка подала скаргу, може поновити цей
строк.

Оскільки доводи касаційної скарги про
поновлення строку на касаційне
оскарження заслуговують на увагу, то
цей строк підлягає поновленню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанцій,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив
у позові ОСОБА_2 про стягнення майнової
та моральної шкоди відповідно до вимог
ст. ст. 22, 23 ЦК України, оскільки
належних доказів, що мала місце упущена
вигода не наданою. Завдання ОСОБА_2
діями відповідачів моральної шкоди не
доведено.

У іншій частині рішення суду не
оскаржено.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 задовольнити. Поновити
представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
касаційне оскарження рішення
Красноокнянського районного суду
Одеської області від 20 лютого 2014 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 20 травня 2014 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
орган опіки та піклування Фрунзівської
районної державної адміністрації
Одеської області, про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком та виселення, стягнення
неотриманої вигоди, майнової та
моральної шкоди; за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення збитків
та моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік