Справа № 500/903/13-ц
Провадження № 2/500/174/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді
Пепеляшкова С.М.

при секретарі - Троїцькій А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідача - Хоменко Н.В.

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі
справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, - ОСОБА_5, про
часткове скасування свідоцтва та
визнання права власності на 1/2 частину
квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, який згодом
уточнила та просить частково скасувати
свідоцтво про право особистої
власності на будівлю № 583 від 22 грудня
1992 року на квартиру АДРЕСА_1, видане на
ім'я ОСОБА_6, також доповнила позовні
вимоги вимогою про визнання за нею
права власності на 1/2 частину квартиру
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що з 30
грудня 1980 року вона перебувала у шлюбі
з ОСОБА_6, на підставі розпорядження
виконкому Ізмаїльської міської ради №
323р від 08 грудня 1992 року на ім'я її
чоловіка було видане свідоцтво № 583 від
22 грудня 1992 року про право особистої
власності на квартиру АДРЕСА_1. Після
смерті чоловіка в процесі підготовки
документів для оформлення спадщини
вона дізналася, що під час приватизації
квартира була оформлена лише на її
чоловіка, та в свідоцтві про право
власності було зазначено невірне
розпорядження, тому вважає, що про
незаконність видачі свідоцтва
дізналася лише в жовтні 2012 року та
строк звернення до суду нею не
пропущений, оскільки до цього вона
вважала себе власницею квартири
нарівні з чоловіком, оскільки він
отримав право власності на квартиру в
період шлюбу.

У судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги,
підтвердили вищевикладене та просили
задовольнити позов.

Представник відповідача виконкому
Ізмаїльської міської ради в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що в свідоцтві про право
особистої власності, виданому на ім'я
ОСОБА_6 дійсно було помилково зазначене
не те розпорядження, однак це не є
підставою для його скасування,
оскільки свідоцтво було видане у
відповідності до законодавства, з
моменту приватизації пройшло більше 20
років, ОСОБА_1 знала про наявність
даного свідоцтва та в заяві на
приватизацію зазначала, що вона не
проти передачі квартири в особисту
власність чоловіка ОСОБА_6, а тому
пропустила строк позовної давності, на
підставі чого просила в задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, вважає, що
позовні вимоги порушують права третьої
особи ОСОБА_5, оскільки вже існує
рішення суду, що набрало законної сили,
яким за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визнано право
власності на 1/2 частину за кожним, при
приватизації квартири ОСОБА_1 не
заперечувала проти передачі її у
власність лише ОСОБА_6, про що нею було
зазначено в заяві, а тому просить
застосувати позовну давність та
відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, розглянувши матеріали
справи, суд вважає, що в задоволенні
позову необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Як було встановлено в судовому
засіданні, померлому ОСОБА_6 квартира
АДРЕСА_1 належала на підставі свідоцтва
про право особистої власності на
будівлю № 583 від 22 грудня 1992 року,
виданого на підставі розпорядження
виконкому Ізмаїльської міської ради №
323р від 08 грудня 1992 року.

Як вбачається з розпорядження
виконкому Ізмаїльської міської ради №
323р від 08 грудня 1992 року, в ньому справді
відсутні дані щодо оформлення
документів на приватизацію за ОСОБА_6
на квартиру АДРЕСА_1, втім такі дані
містяться в розпорядженні виконкому
Ізмаїльської міської ради № 352р від 25
грудня 1992 року.

Як вбачається з заяви ОСОБА_6 про
передачу йому в особисту власність
квартири АДРЕСА_1 від 18 листопада 1992
року його дружина ОСОБА_1 не
заперечувала проти отримання в
особисту власність ОСОБА_6 квартири
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що
підтверджено свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданого Відділом ДРАЦС
по м.Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 10 жовтня 2012
року за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як за
спадкоємцями померлого ОСОБА_6 було
визнано право власності за кожним на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 та в цій
частині рішенням апеляційного суду
Одеської області від 07 травня 2013 року
воно було залишене без змін.

Враховуючи те, що свідоцтво про право
власності на ім'я ОСОБА_6 було видане на
законних підставах, допущення
технічної помилки при підготовці та
видачі свідоцтва на право власності на
житло не може бути підставою для його
скасування. На момент приватизації
позивачка ОСОБА_1 знала про те, що
квартира передається в особисту
власність її чоловікові ОСОБА_6 та не
заперечувала проти цього, що нею самою
було зазначено в поданій ним заяві на
приватизацію, що також було
встановлене рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 10 жовтня 2012 року та рішенням
апеляційного суду Одеської області від
07 травня 2013 року. До того ж спір щодо
того, що позивачці ОСОБА_1 спірна
квартира належала на праві спільної
сумісної власності, а отже, їй та
померлому чоловікові належало по 1/2
частині квартири, вже судом
розглядався, з приводу чого були
прийняті вищезазначені рішення суду
першої та апеляційної інстанції. Окрім
того, з моменту приватизації померлим
ОСОБА_6 спірної квартири пройшло більше
20 років, жодних претензій з даного
приводу до цього позивачка не заявляла,
а отже суд приходить до висновку, що нею
пропущений строк позовної давності та
на підставі всього вищезазначеного
вважає за необхідне в задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України,
ст.267 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, - ОСОБА_5, про
часткове скасування свідоцтва про
право особистої власності на будівлю №
583 від 22 грудня 1992 року на квартиру
АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_6, та
визнання права власності за ОСОБА_1 на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя С. М. Пепеляшков