Справа № 205/1728/13-ц
Провадження № 2/204/467/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Красногвардійський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючої
судді Токар Н.В.,

при секретарі
Кошик Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
ухвалити рішення, яким виселити
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі (предмет іпотеки),
розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
поширюється на адресу вказаної
квартири; судові витрати по справі
просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позову, позивач вказав
на те, що 01 грудня 2006 року між Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №DN80FI000000014.
Відповідно до кредитного договору
відповідач отримала кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 50000,00 доларів
США строком до 02.12.2026 року та
зобов'язалася повернути кредит,
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановленими кредитним
договором. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
позивач та відповідач 01.12.2006 року
уклали договір іпотеки, згідно якого
відповідач надала в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру загальною
площею 77.0 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. 05 травня 2011 року
Ленінський районний суд
м.Дніпропетровська виніс рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру загальною
площею 77.0 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. 29 листопада 2012 року на
адресу відповідача було направлено
лист-претензію, згідно якого Банк
пред'явив свої вимоги та просив
добровільно, в тридцятиденний строк,
звільнити нерухоме майно: квартиру
загальною площею 77.0 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, разом
із усіма членами сім'ї та іншими
мешканцями, але ніяких дій, до
теперішнього часу, не було виконано, у
зв'язку з чим, позивач вимушений
звернутись до суду.

У судове засідання представник
позивача не з'явилася, про день і час
слухання справи була повідомлена
своєчасно та належним чином, надавши на
адресу суду письмову заяву про розгляд
справи за її відсутності, просила
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі та не заперечувала проти
проведення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про день і час слухання
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, причини неявки суду не
повідомила. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають
участь у справі, суд розглядає справу у
відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові
матеріали справи у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню у зв'язку з
наступним.

Встановлено, що 01 грудня 2006 року між
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№DN80FI000000014 (арк.с.7-12).

Відповідно до кредитного договору
відповідач отримала кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 50000,00 доларів
США строком до 02.12.2026 року та
зобов'язалася повернути кредит,
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановленими кредитним
договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 01.12.2006 року
було укладено договір іпотеки, згідно
якого відповідач надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартиру
загальною площею 77.0 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(арк.с.13-17).

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 05 травня 2011 року
звернено стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру загальною площею 77.0
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки Публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «Приват Банк» (49094,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням
ПриватБанку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
(арк.с.18-21). Станом на 13.08.2011 року рішення
суду набрало законної сили.

29 листопада 2012 року на адресу
відповідача була направлена вимога про
виселення із квартири та надано
тридцятиденний строк для
добровільного виселення (арк.с.22-23).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передане в іпотеку житлове приміщення
чи житловий будинок є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. При розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Частинами 2 і 3 ст.40 Закону України «Про
іпотеку» встановлений певний порядок
дій банку: після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Згідно ч.1, 3 ст.109 ЖК України виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.39-40
Закону України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Відповідно до п.43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

За таких обставин, вимога позивача про
виселення відповідача є законною,
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про
виселення інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі (предмет іпотеки),
розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
поширюється на адресу вказаної
квартири, зазначена вимога задоволенню
не підлягає, оскільки ОСОБА_1 значиться
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2, що
підтверджено довідкою відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області
(арк.с.37). Крім того, як вбачається з
довідки, виданої КП «Житлове
господарство Красногвардійського
району» Дніпропетровської міської
ради, за адресою: АДРЕСА_1, ніхто не
зареєстрований (арк.с.68).

Таким чином, зібрані у справі докази та
наявна їх оцінка вказують на наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума судового
збору у розмірі 114 (сто чотирнадцять)
гривень 70 (сімдесят) копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст.
ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку»,
ст.109 Житлового кодексу України, ст.7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення -
задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1) з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» судовий збір у сумі 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят)
копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Н.В.
Токар