У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану в інтересах обмежено дієздатної
матері ОСОБА_3, та його представника
ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 17 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 в
інтересах обмежено дієздатної ОСОБА_3
до ОСОБА_5 про визнання частково
недійсним договору дарування Ѕ частини
житлового будинку та повернення
нерухомості у власність дарувальника,

в с т а н о в и в :

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
грудня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 в інтересах обмежено дієздатної
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 17 лютого 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 18 грудня
2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_4, посилаючись на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій і передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявників з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, подану в
інтересах обмежено дієздатної матері
ОСОБА_3, та його представника ОСОБА_4 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 17 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 в
інтересах обмежено дієздатної ОСОБА_3
до ОСОБА_5 про визнання частково
недійсним договору дарування Ѕ частини
житлового будинку та повернення
нерухомості у власність дарувальника,
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур