КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА МИКОЛАЄВА
Справа № 488/204/14-ц
Провадження № 2/488/596/14 р.
21.07.2014 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі Жарліковій Д.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -
В С Т А Н О В И В :
В січні 2014 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із даним позовом до відповідача ОСОБА_4, в обґрунтування якого вказали наступне.
Згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.10.07 р. та додаткового рішення цього ж суду від 07.02.2008 р. було вирішено розірвати договір про наміри між сторонами та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 7 575 грн. у відшкодування сплаченого авансу. В подальшому Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист № 2-1120 про стягнення з відповідачки вищевказаних грошових коштів, який позивачі пред'явили на виконання. Однак постановою державного виконавця від 15.03.2013 р. виконавчий лист був повернений стягувачеві у зв'язку з тим, що боржник не отримує доходів, не має відкритих рахунків і за ним не зареєстровані транспортні засоби.
Згодом позивачі дізнались про те, що відповідачка з метою ухилення від виконання рішення суду, у травні 2008 року уклала договір купівлі-продажу належної їй частини квартири АДРЕСА_1. Позивачі вважають даний договір купівлі-продажу фіктивним, і таким, що був укладений без наміру створення фактичних правових наслідків, а тому просять визнати його недійсним.
Посилаючись на викладене, позивач просять:
визнати недійсним договір купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_4 у травні 2008 року.
У судове засідання по справі позивачі не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, їх представник позов підтримав у повному обсязі, з вищевикладених підстав та просив суд його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.10.07 р. та додаткового рішення цього ж суду від 07.02.2008 р. вирішено розірвати договір про наміри між сторонами та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 7 575 грн. у відшкодування сплаченого авансу.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч.1 ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.
Однією із підстав визнання правочину недійсним є вчинення такого правочину без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (ч.1 ст.234 ЦК України).
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Отже, позивач, який звертається з вимогою про визнання правочину фіктивним, має довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент вчинення правочину. Якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. При цьому судам слід враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та наданих ними письмових доказів суд робить висновок, що вони не доводять позовних вимог, заявлених позивачами.
Крім цього, позивачі не обґрунтували та не представили належних та допустимих доказів порушення їхніх прав внаслідок укладення відповідачкою оспорюваного правочину. До того ж, із аналізу діючого законодавства суд робить висновок, що закон не обмежує коло осіб, які мають право вимагати визнання недійсним оспорюваного правочину, лише сторонами цього правочину. На вимогу особи, яка не була стороною оспорюваного нею договору, договір може бути визнано судом недійсним в тому разі, якщо її порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану. Проте зазначених обставин позивачі не довели.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.
На підставі ст. 88 ЦПК України судові втрати, понесені позивачами, їм не відшкодовуються через те, що суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя Л.І. Селіщева