АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7652/14
Головуючий у 1-ій інстанції - Шевчук
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року колегія суддів
cудової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді
Музичко С.Г.

суддів
Саліхова В.В., Панченко М.М.

при секретарі
Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 15 жовтня 2014 року у цивільній справі
за позовом Kонцepнy радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором позики,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 15 жовтня 2014 року позов
Kонцepнy радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Kонцepнy
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення заборгованість за
договором про надання безпроцентної
позики у розмірі 228 207,24 грн., 2 221,54 грн.
інфляційних витрат, 3% річних у розмірі
830,64 грн. та 2 312,59 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 15 жовтня 2014 року та
постановити нове рішення, яким в
задоволені заявлених позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що зобов'язання за договором позики
припинились у зв'язку із його
звільненням з Концерну РРТ, що
унеможливило утримання грошових
коштів із заробітної плати в рахунок
погашення заборгованості за договором.

В судовому засіданні апеляційного
суду відповідач ОСОБА_2 та його
представник підтримали доводи
апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором позики не виконав,
позичені грошові кошти у визначений
строк позивачу не повернув.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК Україниза
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцю
таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що
30.01.2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір безпроцентної позики № 3,
відповідно до якого відповідач позичив
у позивача грошові кошти в сумі 400 000
грн. та зобов'язався повернути їх
протягом 144 календарних місяців.(а.с.4)

Вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що відповідно до
вимог ст. ст. 1046-1050 ЦК Українипідлягає
стягненню на користь позивача сума
боргу, а саме 228 207, 26 грн., 2 221,54 гривень
інфляційних втрат, та 3% річних в сумі
830,64 грн.

Пунктом 7 договору передбачено, що у
випадку звільнення позивальника з
роботи (з ініціативи адміністрації чи
за власним бажанням позичальника) -
тобто у випадку припинення трудових
правовідносин між позичальником та
кредитором до моменту повернення
всієї суми займу, наданої
позичальникові відповідно до цього
договору позичальник зобов'язується в
подальшому виконати умови
договору.(а.с.5)

Доводи апелянта, щодо припинення
зобов'язання у зв'язку з його
звільненням, як наслідок робить не
можливим його виконання, не
ґрунтуються на умовах договору та не
відповідають положенням закону,
оскільки умовами договору визначено
термін повернення займу 144 місяці, який
закінчується в 2017 році, окрім того,
зобов'язання не припиняється у випадку
припинення трудових правовідносин.

Враховуючи вище викладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Підстав для його скасування не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 15 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді