Головуючий суду 1 інстанції - Антоненко
Доповідач - Іванова І.П.
Справа № 2-794/13
Провадження № 22ц/782/280/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Іванової І.П.

суддів:
Фарятьєва С.О., Украінцевої Л.Д.,

при секретарі -
Вербицькому І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою заступника
прокурора Луганської області

на рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 30 липня 2013 року

за позовом Луганської міської Ради до
КумонокСофії Валеріївни, треті особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О
В И Л А :

У листопаді 2012 року позивач в особі
Луганської міської ради звернувся до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4,
посилаючись на те, що 09.08.2007 року право
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 було зареєстровано в МКП БТІ за
ОСОБА_2 - третьою особою по справі на
підставі рішення постійно діючого
третейського суду Луганської області
при асоціації «Арбітраж» від 20.07.2007
року справа №06/09-2007 року. Вказаний
об'єкт нерухомого майна було
переплановано та до нього добудована
прибудова, розташована на прилеглій до
багатоквартирного будинку земельній
ділянці, без надання дозволу на
будівництво прибудови та об'єднання її
з квартирами, а також без відведення
земельної ділянки у встановленому
законом порядку під будівництво
вказаної прибудови. 16.07.2010 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відбувся договір
купівлі-продажу за вищезазначеною
адресою, посвідченого приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за №711. Після
чого 21.07.2010 року в МКП БТІ було
зареєстровано право власності за
ОСОБА_4 на вказану квартиру. 09.06.2010 року
ухвалою постійно діючого третейського
суду Луганської області при асоціації
«Арбітраж» було скасовано рішення
постійно діючого третейського суду
Луганської області при асоціації
«Арбітраж» по справі №06/09-2007 від 20.07.2007
року. Тобто, на момент здійснення
правочину, а саме 16.07.2010 року ОСОБА_2 не
була власницею вищезазначеного
приміщення та не могла продати вказане
приміщення ОСОБА_4 Позивач вважає, що
спірна будівля не введена в
експлуатацію, а тому просив суд визнати
недійсним договір купівлі-продажу
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
від 16.07.2010 року та зареєстрованого в
реєстрі за №711.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Луганська від 30 липня 2013 року у
задоволенні позову Луганської міської
ради до ОСОБА_4 було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції заступник
прокурора Луганської області подав на
нього апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги Луганської міської ради,
оскільки вважає рішення суду
незаконним і необґрунтованим.

Заперечень на апеляційну скаргу до
матеріалів справи не надійшло.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_2
уникає отримувати судові повістки, а
інтереси ОСОБА_4 представляє ОСОБА_7,
яка належним чином була повідомлена
про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.5ст.76 ЦПК України
вручення судової повістки
представникові особи, яка бери участь
у справі, вважається врученням
повістки і цій особі.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явились до суду апеляційної
інстанції, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
обговоривши доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає скаргу
такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ч.3 передбачено, що апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач не надав доказів,
підтверджуючих наявність передбачених
законом підстав для визнання недійсним
правочину та необґрунтовано, яким
чином порушені права Луганської
міської ради.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Зазначене рішення таким вимогам не
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач не надав доказів,
підтверджуючих наявність передбачених
законом підстав для визнання недійсним
правочину та необґрунтовано, яким
чином порушені права Луганської
міської ради.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Матеріали справи свідчать, що 16
липня 2010р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали
договір купівлі продажу квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 набула право власності
на зазначену квартиру на підставі
рішення Третейського суду Луганської
області при асоціації „Арбітраж" від 20
липня 2007 року.(а.с.4-6).

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

9 червня 2010р. суддею постійно діючого
Третейського суду Луганської області
при Асоціації „Арбітраж" рішення
третейського суду від 20 липня 2007 року
було скасовано, в цьому рішення
зазначено, що ОСОБА_2 порушила норми
діючого законодавства щодо
будівництва прибудови та визнання
права власності прибудови (а.с.7 - 9).

Рішенням Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 липня 2011р.
задоволено позовні вимоги Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Луганської області до
Міського комунального підприємства
„Бюро технічної інвентаризації" про
скасування державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
та зобов'язано МКП БТІ скасувати запис
про державну реєстрацію права
власності на об'єкт нерухомого майна
за адресою: АДРЕСА_1, вчинений на
підставі рішення постійно діючого
третейського суду від 20липня
2007р.(а.с.49-50). Вищим адміністративним
судом України 29 січня 2013р. рішення
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.07.2011р.
залишено без змін (а.с.51-52).

Частиною 1ст.215 ЦК України передбачено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч.3ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Отже, на час укладення оскаржуваного
договору продавець ОСОБА_2 не мала
правовстановлюючих документів на
квартиру. Крім того, як свідчать
матеріали справи, до зазначеної
квартири була зроблена прибудова, під
яку Луганською міською радою не
виділялась земельна ділянка, відсутні
докази прийняття в експлуатацію
добудови. Третя особа ОСОБА_3 пояснила,
що зазначена прибудова закриває вікна
її квартири, перешкоджає відповідним
органам почистити каналізацію, у
зв'язку з чим і інші мешканці будинку
потерпають.

Відповідно до ч.1ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Крім того, ч.2ст.376 ЦК України
передбачено, що особа, яка здійснила
або здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Стосовно ч.2ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно(житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва(створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.2008р. №923 затверджено "Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів".

Законами України "Про містобудування",
"Про архітектурну діяльність" та "Про
планування та забудову територій"
передбачено порядок здійснення
будівництва об'єктів нерухомості,
згідно яких при будівництві висновок
відповідних органів архітектури та
будівництва є обов'язковим.

Отже, якщо ОСОБА_2 на законних
підставах не набула права власності на
квартиру, то вона не могла нею
розпорядитись, тобто укласти договір
купівлі-продажу. Слід взяти до уваги,
що ОСОБА_2 розпорядилась майном, що
знаходиться на земельної ділянці
комунальної власності, а це порушує
права Луганської міської ради у сфері
розпорядження землями територіальної
громади.

Неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, є, як
передбачено п.1ч.1ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст.203, 215, 328,331, 376 ЦК
України, ст.ст.303,304,п.2ч.1ст.307, п.1ч.1ст.309,
ч.2ст. 314, ст..316, ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Луганської області
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 30 липня 2013 року
скасувати.

Позов Луганської міської Ради до
ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі
продажу квартири АДРЕСА_1 укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 16 липня 2010
року.

Рішення набуває чинності негайно, але
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий: