У х в а л а

3 березня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої
Т.П., Карпенко С.О.,

Колодійчука В.М.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»,
подану його представником Горовцем
Євгеном Миколайовичем, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
особі Київської філії «Сіті» до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - приватне
акціонерне товариство «Прага Авто»,
про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Українська страхова
компанія» «Гарант-Авто» в особі
Київської філії «Сіті» звернулося до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що 3 липня 2009 року з вини ОСОБА_4,
який керував автомобілем «Шкода»,
державний номер НОМЕР_2,
сталося зіткнення з автомобілем
«Мітсубісі Лансер», державний номер
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, що
призвело до механічних пошкоджень
автомобіля. За страховим полісом №
190-0268463 від 7 квітня 2009 року
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_5 застраховано у ВАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі-Гарант»,
найменування якої змінено на ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», яке здійснило виплату
страхового відшкодування. З огляду на
зазначене, просило стягнути з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» 13 973,48 грн.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 5 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 26 червня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто», поданою його
представником Горовцем Є.М., на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 5 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 26 червня
2013 року у справі позовом публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
особі Київської філії «Сіті» до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - приватне
акціонерне товариство «Прага Авто»,
про стягнення заборгованості.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», подана його
представником Горовцем Є.М., про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
ч. 6 ст. 261, ст. 993, ч.
1 ст. 1191 ЦК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
ч. 6 ст. 261, ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 11 жовтня 2012 року у справі
про відшкодування шкоди в порядку
регресу; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 квітня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду
Донецької області від 2 жовтня 2012 року у
справі про відшкодування майнової
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 січня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 1 червня 2012
року у справі про відшкодування
збитків в порядку регресу; постанову
Вищого господарського суду України від
10 травня 2012 року, прийняту за
результатами розгляду касаційної
скарги на постанову Київського
апеляційного господарського суду від 23
серпня 2011 року у справі про стягнення
коштів; постанову Вищого
господарського суду України від 20
грудня 2011 року, прийняту за
результатами розгляду касаційної
скарги на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 18
жовтня 2011 року у справі про стягнення
коштів; постанову Вищого
господарського суду України від 21
грудня 2011 року, прийняту за
результатами розгляду касаційної
скарги на постанову господарського
суду м. Києва від 14 червня 2011 року у
справі про відшкодування майнової
шкоди; постанову Вищого господарського
суду України від 8 листопада 2011 року,
прийняту за результатами розгляду
касаційної скарги на постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 16 серпня 2011
року у справі про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.

Зміст заяви та додані до неї судові
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2013 року,
3 квітня 2013 року, 16 січня 2013 року та
постанови Вищого господарського суду
України від 10 травня 2012 року, 20 грудня
2011 року, 20 грудня 201 року, 8 листопада 2011
року , на які заявник посилається як на
приклади неоднакового застосування
одних і тих самих норм матеріального
права, зокрема ч. 6 ст. 261, ст. 993, ч. 1 ст. 1191
ЦК України, містять різні підстави та
зміст позовних вимог і різні фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, про перегляд якого просить
заявник.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
особі Київської філії «Сіті» до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - приватне
акціонерне товариство «Прага Авто»,
про стягнення заборгованості до
провадження Верховного Суду України за
заявою публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто», поданою його
представником Горовцем Євгеном
Миколайовичем, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О.Гвоздик Судді:
Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко
В.М.Колодійчук А.С.Олійник