Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06.11.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Ференца А.М.

при секретарі - Пазяк С.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

з участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості який мотивовано тим, що на підставі розписки від 20 серпня 2008 року відповідач ОСОБА_3 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 отримав у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США під 3 % місячних (щомісячний платіж відсотків 4.500 доларів США, а в річному виразі - 54 000 долари США) з кінцевим терміном повернення до 19 серпня 2009 року.

Виконання грошового зобов'язання забезпечено договором поруки від 21 березня 2010 року укладеного між позивачем та ОСОБА_4 та договором поруки від 21 липня 2012 року укладеного між позивачем та ОСОБА_5 за умовами якого поручителі зобов'язалися відповідати по зобов'язанням ОСОБА_3 які виникають з розписки від 20 серпня 2008 року.

З моменту отримання позики і до моменту звернення в суд з позовом відповідач свої зобов'язання виконав частково а саме сплатив відсотки на загальну суму 85 000 (вісімдесят п'ять) доларів США. Крім відповідача-позичальника один з поручителів ОСОБА_4 сплатив кошти на суму 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.

Станом на 01 вересня 2014 року заборгованість відповідачів складає 190 000 (сто дев'яносто тисяч) доларів США, що по курсу НБУ на момент пред'явлення позову складає 2 465 535 (два мільйони чотириста шістдесят п'ять тисяч, п'ятсот тридцять п'ять) грн.

До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про поновлення строків позовної давності та просив поновити позивачу строк давності для звернення в суд за захистом цивільного права (якщо такий порушено) з поважних причин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися cвоєчасно та належним чином. Враховуючи повторну неявку відповідачів та згоду позивача на заочний розгляд суд вважає за можливим провести розгляд справи шляхом постановлення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: … договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США під 3 % місячних (щомісячний платіж відсотків 4.500 доларів США а в річному виразі - 54 000 долари США) з кінцевим терміном повернення до 19 серпня 2009 року. Факт отримання позики підтверджується письмовою розпискою від 20.08.2008 року складеною відповідачем у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 оригінал якої досліджено у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої якості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З матеріалів справи вбачається часткове виконання позичальником, а також одним з поручителів взятого на себе зобов'язання проте сума заборгованості за позикою складає 190 000 (сто дев'яносто тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на 12.09.2014 р. складає 2 465 535 (два мільйони чотириста шістдесят п'ять тисяч, п'ятсот тридцять п'ять) грн. яка підлягає стягненню з позичальника.

Також підлягає до поновленню строк позовної давності для звернення в суд про стягнення заборгованості з підстав наведених у заяві оскільки порушення прав позивача на отримання коштів переданих відповідачу у борг є очевидним, наявність дії зі сторони позичальника та одного з поручителів на часткове повернення позики, сплати відсотків за її користування відповідача свідчить про поважні причини пропуску такого.

Що стосується солідарного стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 то позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір поруки за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання грошового зобов'язання позичальником ОСОБА_3 що виникли з розписки від 20.08.2008 р. Умовами договору передбачено, що порука діє до повного погашення заборгованості (п. 7 договору).

Також з матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір поруки за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання грошового зобов'язання позичальником ОСОБА_3 що виникли з розписки від 20.08.2008 р. Умовами договору передбачено, що порука діє до повного погашення заборгованості (п. 5.1. договору).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зазначену правову позицію виклав Верховний Суд України у Постанові від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14 яка є обов'язковою для суду який застосовує зазначену правову норму.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 228, 294 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1047, 1050 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 2 465 535 (два мільйони чотириста шістдесят п'ять тисяч, п'ятсот тридцять п'ять) грн. та сплачений судовий збір при зверненні в суд на суму 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана на протязі десяти днів з моменту отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ференц А.М.