Справа № 755/3392/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що з
12.10.2007 року вона перебуває з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають двох дітей-синів -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач є уродженцем
та громадянином Ліванської Республіки,
за віросповіданням - друз. Після
укладення шлюбу вони з чоловіком
виїхали до Ліванської Республіки, де
проживали до 2012 року. Протягом двох
останніх двох років їх відносини з
чоловіком суттєво погіршилися,
оскільки мали місце чисельні скандали,
суперечки, непорозуміння, взаємні
образи. Чоловік приховував від неї
залежність від азартних ігор, які є
дозволеними на його батьківщині.
Надмірне захоплення азартними іграми
призвело до втрати ним роботи, виникли
величезні борги. Він не міг
забезпечувати власну сім'ю. На відміну
від України, в Ліванській Республіці
права жінки значно обмежені, і жінка
ототожнюється з річчю. Про етнічні та
релігійні принципи Ліванської
Республіки вона дізналася лише після
переїзду до цієї країни, де вона змогла
їх відчути на собі. Чоловік не давав їй
можливості працювати, хоча сам
забезпечувати сім'ю не міг, почав її
бити, погрожував розправою. Такі дії
відповідача відбувалися на очах
малолітніх дітей, що завдавало їм
моральних страждань. Вперше відповідач
дозволив собі підняти на неї руку ще
під час її першої вагітності, що
позначилося в подальшому на розвитку
дитини. Коли вона вирішила виїхати за
межі Ліванської Республіки разом з
дітьми в Україну, відповідач викрав у
неї паспорт, лише після її запевнень, що
в Україну вони поїдуть разом, він
погодився віддати їй документи. Таким
чином, чоловік проживає на Україні, має
тимчасову посвітку на проживання.
Зараз вони проживають в квартирі її
матері. Відповідач є безробітним, та не
має жодного наміру шукати для себе
роботу в Україні, та бажає повернутися
назад до Лівійської Республіки. В
квартирі вони проживають в окремих
кімнатах, спільного побуту не ведуть,
постійно конфліктують, він б'є її в
присутності дітей та погрожує.
Спільного сімейного бюджету не мають,
відповідачу фінансово допомагають
родичі з Лівану, а вона його утримувати,
з огляду на його агресивну та
протиправну поведінку відносно неї, не
збирається. В утриманні та вихованні
дітей він їй не допомагає. Водночас,
повернутися до Ліванської Республіки
він не може через те, що за традиціями
місцевої громади, одружений чоловік не
може повернутися без дружини, це
великий сором. Більш того, з точки зору
друзької громади, розлучення для друза
є також принизливим. Проте він не
заперечує проти розірвання шлюбу в
Україні, що дозволить йому повернутися
до Лівану «вільним», та не матиме
негативних наслідків чим тоді, якщо б
він повернувся без дружини, та/або
розлучався в Лівані. Для них обох шлюб
носить лише формальний характер, а його
розірвання матиме позитивне
відображення у її житті, його житті, і в
житті їх дітей. За їх домовленістю, він
не заперечує щоб діти залишилися з нею
в Україні. Спору щодо дітей та їх місце
проживання у них з відповідачем немає.

В судове засідання позивача не
з'явилася, представник надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі. В разі неявки відповідача в
судове засідання не заперечував щодо
постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання, не
з'явився, про день та час розгляду
справи сповіщався належним чином, заяв
про відкладення розгляду справи з
поважних причин чи про розгляд справи
за його відсутності суду не надав, що
дає підстави для прийняття рішення по
суті спору без присутності
відповідача, по доказам наданим
стороною позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 12.10.2007 року. Від
шлюбу мають двох дітей-синів - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній. Дружина та
чоловік зобов'язані спільно дбати про
матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ст. 56 СК України дружина
та чоловік мають право на вільний вибір
місця свого проживання. Дружина та
чоловік мають право вживати заходів,
які не заборонені законом і не
суперечать моральним засадам
суспільства, щодо підтримання шлюбних
відносин. Кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя. Суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Поданій справі було встановлено,
позивач звернулася до суд з позовом про
розірвання шлюбу з тих підстав, що
відповідач застосовує в родині фізичне
насильство, не забезпечує родину,
захоплюється азартними іграми, що
категорично суперечить Конституції
України, іншим нормативно-правовим
нормам та моральним засадам
суспільства.

Останнім часом між сторонами припинені
шлюбні відносини, спільне господарство
не ведуть. Позивач не бажає зберегти
сім'ю, подальше сумісне життя з
відповідачем вважає неможливим, на
розірванні шлюбу наполягає. Усе
викладене дає законні підстави суду
для задоволення позовних вимог та
розірвання між сторонами шлюбу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. , 55, 56, 110-112 СК України, ст.ст. 60,
212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 12.10.2007 року в
Лівобережному відділі реєстрації
шлюбів міста Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 2152.

Заочне рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
яка подається протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Суддя: