Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5345/14 Головуючий
у 1 інстанції: Воробйова А.В.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
грудня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення
грошового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про стягнення грошового
боргу, в обґрунтування якого зазначав,
що відповідно до Договору позики від
12.04.2007 року Позивач передав Відповідачу
1, як позичальнику, грошову суму в
розмірі 151 000, 00 гривень, що становила на
момент позики коштів грошову суму, що
еквівалентна 30 000,00 доларів США по курсу
НБУ.

Згідно до п.п. 1, 3 Договору позики від
12.04.2007 року Відповідач 1 зобов'язувався
повернути грошову суму в розмірі не
нижчу суми, що еквівалентна 30 000,00
доларів США по курсу НБУ на момент
повернення позики в термін не пізніше 12
місяців з моменту отримання позики.

Відповідно до Договору позики від
12.12.2007 року він передав Відповідачу 1, як
позичальнику, грошову суму в розмірі 353
000, 00 гривень, що становила на момент
позики коштів грошову суму, що
еквівалентна 70 000,00 доларів США по курсу
НБУ.

Згідно до п.п. 1, 3 Договору позики від
12.12.2007 року Відповідач 1 зобов'язувався
повернути грошову суму в розмірі не
нижчу суми, що еквівалентна 70 000,00
доларів США по курсу НБУ на момент
повернення позики в термін не пізніше 12
місяців з моменту отримання позики.

На підтвердження отримання грошової
позики за Договором позики від 12.04.2007
року та Договором позики від 12.12.2007 року
Відповідачем 1 були видані розписки від
12.04.2007 року та від 12.12.2007 року
відповідно.

Строк виконання Відповідачем 1
зобов'язань щодо повернення грошових
коштів настав: за Договором позики від
12.04.2007 року - 13 квітня 2008 року, а за
Договором позики від 12.12.2007 року -13
грудня 2008 року.

На цей час грошові зобов'язання за
вказаними Договорами Позики щодо
повернення грошових коштів на загальну
суму 798 970, 00 гривень, що еквівалентна 100
000, 00 доларів США по курсу НБУ на момент
подачі позову, Відповідачем 1 не
виконані (в тому числі частково).

Пунктом 9 Договору позики від 12.04.2007
року та п. 9 Договору позики від 12.12.2007
року встановлено, що у разі настання
форс-мажорних обставин, зобов'язання за
вказаними Договорами позики з боку
Відповідача 1, як позичальника, бере на
себе відповідач 2.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд стягнути солідарно з
відповідачів грошовий борг за
Договором позики від 12.04.2007 року в
розмірі, що становить 239 691, 00 гривень, а
також за Договором позики від 12.12.2007
року в розмірі, що становить: 559 279, 00
гривень.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
грудня 2011 року позовні вимоги
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 грошовий борг за
Договором позики від 12.04.2007 року в сумі
239 691, 00 гривень, грошовий борг за
Договором позики від 12.12.2007 року в сумі
559 279, 00 гривень, а також судовий збір в
розмірі 2955 гривень, всього 801 925,00
гривень.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повною мірою
відповідає таким вимогам.

Вирішуючи питання про солідарне
стягнення боргу з обох відповідачів,
суд першої інстанції виходив з того, що
в них перед ОСОБА_4 виникло солідарне
зобов'язання щодо погашення грошового
боргу.

Підставою стягнення грошових сум з
ОСОБА_3 стало зазначення у договорі
позики від 12 грудня 2007 року (а.с.6) про те,
що у випадку настання форс-мажорних
обставин, обов'язки за договором з боку
позичальника бере на себе ОСОБА_3. Судом
було зроблено висновок що в даному
випадку мали місце відносини з поруки,
врегульовані ст. 553-554 ЦК.

Такий висновок не узгоджується з
фактичними обставинами справи.

Так, за ст. 553 ЦК за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

У наданому в справу договорі позики не
йдеться про солідарний обов'язок, але
зазначено про додаткову
відповідальність. При цьому обставини,
які можуть зумовити додаткову
відповідальність на відміну від
зобов'язань, визначних ст. 553-554 ЦК не
пов'язані з порушенням боржником своїх
обов'язків та не конкретизовані що
унеможливлює висновок про те, що в
даному випадку йдеться про відносини з
поруки.

Та обставина, що ОСОБА_4та ОСОБА_3
укладали у 2010 році угоду про
забезпечення повернення грошових
коштів не може бути підставою для
висновку про те, що йшлося про
виконання обов'язків поручителя.

У зазначеній угоді немає посилань ані
на зв'язок визначеного в угоді боргу з
досліджуваним судом договором позики
(за сумою, обставинами та датою
виникнення), ані будь-яких зазначень
про поруку.

З огляду на викладене, підстав для
покладення на ОСОБА_3 відповідальності
за договором позики від 12.12.2007 року
(а.с.6) - немає, а його апеляційна скарга
підлягає задоволенню в частині
скасування рішення про стягнення з
нього грошових сум за зазначеним
договором та судових витрат.

В іншій частині щодо скасування
рішення суду та відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4 у повному обсязі,
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, позаяк інша частина
судового рішення не стосується прав та
обов'язків ОСОБА_3, а ОСОБА_5 рішення
суду не оскаржував.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
грудня 2011 року у цій справі скасувати в
частині солідарного стягнення
грошових сум з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4, та ухвалити в цій частині
позовних вимог нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення грошового боргу та
судових витрат - відмовити.

В іншій частині оскаржуване рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: