АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9224/13
Провадження № 22-ц/774/700/К/14
Категорія № 44 ( І )
20 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого - судді : Грищенко Н.М.,
суддів : Братіщевої Л.А., Турік В.П.,
при секретарі - Булах К.А.,
за участю: відповідача - ОСОБА_2,
його представника - ОСОБА_3
позивача - ОСОБА_4,
її адвоката - ОСОБА_5,
третьої особи - ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
який діє за довіреністю в інтересах
відповідача ОСОБА_2, на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 06 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
визнання особи втратившим право
користування житловим приміщенням ,
треті особи : ОСОБА_7, ОСОБА_6, Жовтневий
районний відділ у м.Кривому Розі
головного управління міграційної
служби України в Дніпропетровській
області та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням та вселення,-
У квітні 2013 року ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про визнання особи втратившим право
користування житловим приміщенням.
позовних вимог позивач зазначила, що
відповідач з 1996 року не мешкає за
місцем реєстрації без поважних причин.
14 березня 1996 року шлюб між ними було
розірвано, відповідач пішов, та з того
часу не намагався вселитися до місця
його реєстрації у квартиру АДРЕСА_1.
Після уточнення позовних вимог
позивач просила суд : визнати
відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації
за зазначеною адресою.
У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та
вселення у спірну квартиру. В
обґрунтування вимог зазначив, що він не
має ключів від квартири з причини
тривалого не проживання за місцем
Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2013
року позови ОСОБА_4 та ОСОБА_2 об'єднані
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 06 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
визнання особи втратившим право
користування жилим приміщенням
задоволені. Визнано ОСОБА_2 втратившим
право на користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Визначено, що це є підставою зняття
ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за
зазначеною адресою. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні жилим
приміщенням та вселення - відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення заявлених
позовних вимог ОСОБА_2 та відмови в
задоволені позовних вимог ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
при винесенні рішення та
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Вважає, що рішення суду
ухвалено без урахування обставин, які є
поважними, що перешкоджали
відповідачу ОСОБА_2 проживати у
спірній квартирі, це тривала хвороба
його батька та відсутність ключів від
вхідних дверей у зв'язку із їх заміною.

В запереченнях на
апеляційну скаргу представник
позивача ОСОБА_5 просить рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 1986
року до 14 березня 1996 року. Від шлюбу
мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від
попереднього шлюбу позивач має доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки № 30 від 29 березня 2013
року позивач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_6
зареєстровані за адресою АДРЕСА_1,
квартира не приватизована ( а.с.7).

Як убачається з акту, складеного
мешканцями буд. АДРЕСА_1 мешкають з 1996
року лише ОСОБА_4,, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Акт
завірений печаткою директором ТОВ
«Житлокомцентр» ( а.с.8)

Відповідач не заперечував, що з
березня 1996 року, він виїхав із спірної
квартири.

Як убачається з медичної довідки
№ 389 від 05 травня 2000 року, батько
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 - мав
захворювання інфаркт головного мозку
та потребував стороннього догляду (
а.с.77). Згідно довідки Головного лікаря
КЗ «Криворізька міська лікарня № 5»
від 27 серпня 2013 року за № 938 ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с.74).

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4та
відмову в задовленні зустрічних вимог,
суд першої інстанції керувався ст.ст.
71,72 ЖК України та дійшов висновку про
не проживання відповідача ОСОБА_2 за
спірною адресою понад 6 міс. без
поважних причин, та не надання
відповідачем доказів про поважність
їх не проживання в квартирі з 1996 по 2013
рік.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду
першої інстанції з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім?ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Таким чином, виходячи з аналізу
зазначених правових норм, член сім?ї
наймача (колишній член) може бути
визнаний таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, з
підстав відсутності понад шість
місяців у цьому жилому приміщенні, якщо
він був відсутній протягом цього
строку підряд без поважних причин і
саме ці факти повинні бути встановлені
судом при вирішенні спору згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року № 2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» судам
роз'яснено, що у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням (ст. 71 ЖК України),
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
не взяття до уваги судом першої
інстанції поважності причин не
проживання відповідача в спірній
квартирі, оскільки вони протирічать
матеріалам справи та обставини
викладені відповідачем ураховані
судом , їм надана правова оцінка та з
цього питання в рішенні суду наведено
мотиви та обґрунтування.

Колегія суддів вважає поважною
причини не проживання відповідача
ОСОБА_2 в спірній квартирі у період
догляду за хворим батьком ОСОБА_8 з
травня 2000 року по грудень 2006 рок. Однак,
поважних причин не проживання
відповідача у період з грудня 2006 року
по 2013 рік не надано. Не проживання
ОСОБА_2 за місцем реєстрації протягом
17 років свідчить про відсутність
зацікавленості з його сторони щодо
майнових прав користуванням даним
житлом.

Посилання відповідача ОСОБА_2
на те, що з 2009 року він намагався
потрапити, або вселитися в квартиру,
не можуть бути взяті колегією суддів
до уваги, оскільки за захистом свого
порушеного права у встановленому
законом порядку відповідач не
звертався та доказів перешкоджання
йому у вселенні зі сторони позивача
не надав.

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 підтвердив пояснення надані
ним в суді першої інстанції, що з
вимогами про вселення, або перешкоду
в користуванні житлом не звертався,
оформляє право власності на квартиру
в порядку спадкування після смерті
батька.

Інші доводи
позивача, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці.

З огляду на викладене,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку та ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що рішення судом
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законодавства, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-
315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_3, який діє за довіреністю в
інтересах відповідача ОСОБА_2,
відхилити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 06
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної
сили.

Головуючий

Судді