Справа № 369/1691/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Ковальчук Л.М.

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу посилаючись на те,
що 27 жовтня 1990 року між нею та ОСОБА_2
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Копилівської
сільської ради Макарівського району
Київської області було зареєстровано
шлюб, актовий запис № 17.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вже більше року вони з чоловіком
проживають окремо, не ведуть спільного
господарства та не підтримують
шлюбно-сімейні відносини.

Їхня сім'я розпалася, оскільки між ними
відсутнє почуття кохання, вони не мають
спільних інтересів, почуттів поваги,
дружби та взаємодопомоги.

Позивач вважає, що збереження сім'ї та
спільне життя в подальшому є
неможливим.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила
розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи
та дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 27 жовтня 1990 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 Від шлюбу подружжя має
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружнє життя між ними виявилося
неможливим, оскільки у позивача та
відповідача різні погляди на життя,
несумісність характерів. Їхня сім'я
розпалася, близько двох років вони
разом не проживають, спільного
господарства не ведуть, шлюбно-сімейні
відносини не підтримують. Сім'ю
зберегти не бажають, строк на
примирення не потрібен.

Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу є
неможливим, а тому позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 просила після
розірвання шлюбу залишити їй прізвище
«ОСОБА_1», а тому після розірвання шлюбу
суд залишає позивачці прізвище
«ОСОБА_1».

Керуючись ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Копилівської сільської ради
Макарівського району Київської
області 27 жовтня 1990 року, актовий запис
№ 17, розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
осіб, які брали участь у справі, під час
проголошення судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.