Провадження № 2/734/211/14
Справа
№ 734/664/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2014 року

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого-судді
Іванюка Т.І.,

при секретарі
Дідовець М.І.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Курдеча В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козелець
Чернігівської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Козелецькому
районі Чернігівської області про
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві з смертельним наслідком
та проведення страхових виплат по
ньому, -

в
с т а н о в и в:

у суд із позовом про встановлення
факту нещасного випадку на виробництві
з смертельним наслідком та проведення
страхових виплат по ньому до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Козелецькому
районі Чернігівської області
звернулась ОСОБА_1.

У позовній заяві позивачка просить
суд встановити факт нещасного випадку
на виробництві зі смертельним
наслідком з її чоловіком ОСОБА_3, що
трапився ІНФОРМАЦІЯ_2 в ДСП «Промінь»
Бобровицького району Чернігівської
області; визнати її право на отримання
страхових виплат по даному нещасному
випадку; зобов'язати Козелецьке
відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадках на
виробництві та професійних
захворювань України прийняти надані
акти про нещасний випадок на
виробництві (Н-1) і акт спеціального
розслідування нещасного випадку (Н-5)
прийняти і на їх підставі призначити
страхові виплати.

Свої позовні вимоги позивачка
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час
нещасного випадку на виробництві
загинув її чоловік ОСОБА_3, який
працював водієм ДСП «Промінь»
Бобровицького району. Після проведення
спеціального розслідування
відповідною комісією ДСП «Промінь»
повинно було провести необхідні
виплати в рахунок відшкодування за
втрату чоловіка, але цього зроблено не
було, оскільки дане підприємство було
ліквідоване.

В архіві Територіального
управління Держгірпромнагляду по
Чернігівській області оригіналів
актів «Н-1» та «Н-5» по даному факту не
знайшлося, тому їй було видано копії
даних актів.

При зверненні до Козелецького
міжрайонного відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань їй повідомили, що копії
актів не дають підстав для призначення
виплат. Крім того, акти, копії яких вона
надала, підписані не всіма членами
комісії.

Враховуючи викладене вона
вимушена звернутися до суду за
захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивачка
свої позовні вимоги повністю
підтримала.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, пояснивши, що акт про
нещасний випадок являється основним
документом, який дає право на отримання
страхових виплат. При зверненні
Позивачкою були надані не оригінали, як
того вимагає законодавство, а копії
актів Н-1 та Н-5 не встановленої форми.
При цьому у порушення вимог акти, копії
яких були надані, підписані не всіма
членами комісії, яка проводила
розслідування. Також сам факт
нещасного випадку ставиться під
сумнів, оскільки водій ОСОБА_3 міг
використовувати транспортний засіб
для власних цілей. Документацію щодо
нещасних випадків ДСП «Промінь»
Бобровицького району до Фонду не
передавали.

У судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 показав, що він був головою
комісії, яка проводила спеціальне
розслідування нещасного випадку, що
стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 год. 40 хв. в ДСП
«Промінь» Бобровицького району. Під
час розслідування було встановлено
факт нещасного випадку. Причинами його
настання стало не розроблення і
неузгодження з ДАІ маршруту руху
автопоїзда та те, що при
транспортуванні негабаритного
автопоїзда у нічний час не було об
означено граничних точок
негабаритного вантажу. Оскільки
причиною нещасного випадку виявились
дії працівників іншого підприємства -
Бобровицького цукрового заводу, тому
до участі у комісії також були
запрошені і їх представники. Саме даний
член комісії і відмовився підписати
акт, спираючись на заборону це робити з
боку свого керівництва. Про відмову від
підпису було складено відповідний акт.

Під час розгляду справи були
встановлені такі факти і відповідні
ним правові відносини:

Відповідно до історичної довідки
Майнівського радгоспу-технікуму №
01-15/210 від 31.10.2013 року 01.04.1997 року
Бобровицький радгосп-технікум
ліквідовано і на його базі створено
державне сільськогосподарське
підприємство «Промінь». 05.08.1999 року ДСП
«Промінь» перетворено в колективне
сільськогосподарське підприємство
«Піонер». 20.09.2000 року КСП «Піонер»
реформовано в товариство з обмеженою
відповідальністю «Піонер». 20.09.2002 року
ТОВ «Піонер» ліквідовано;

Згідно архівної довідки
Трудового архіву Бобровицького району
Чернігівської області № 01-15/27 від 04.02.2014
року ОСОБА_3 працював в
радгоспі-технікумі з липня 1986 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2;

Згідно свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Причина смерті відкрита травма лівої
половини грудної клітини з
пошкодженням підключеної вени та
артерії;

Як виходить із архівної довідки
Трудового архіву Бобровицького району
№ 01-15/28 від 04.02.2014 року в книзі наказів
Бобровицького радгоспу-технікуму за 1989
рік в наказі № 108 від 24.10.1998 року
вказано: В зв'язку з трагічною смертю
водія ОСОБА_3 виділити кошти на
проведення похоронів в сумі 500 гривень.
Будь-які інші нарахування про
компенсацію, що виплачувалась в книзі
наказів з особового складу та особових
рахунках за 1998 року не зазначено;

25 грудня 1998 року комісією
призначеною наказом від 26 жовтня 1998
року № 35 по Територіальному управлінню
Держнаглядохоронпраці по
Чернігівській області було складено
Акт спеціального розслідування
нещасного випадку з смертельним
наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20
год. 40 хв. в ДСП «Промінь» Бобровицького
району Чернігівської області
Міністерства АПК. Згідно висновків
комісії, які викладені у Акті,
відповідальними особами за даний
нещасний випадок є: 1) Водій
Бобровицького цукрозаводу ОСОБА_5, який
керував негабаритним автопоїздом в
нічний час без дозволу місцевих
органів ДАІ, не об означив граничні
негабаритні точки автопоїзда
сигнальними знаками або
світоповертаючими знаками спереду
білого кольору, ззаду червоного, чим
порушив вимоги пп. 22,4 і 30.3 ПДР України; 2)
Механік Бобровицького цукрозаводу
ОСОБА_6, який дозволив рух
негабаритного автопоїзда по
автомобільній дорозі без дозволу
місцевих органів ДАІ, не організував об
означення негабаритного автопоїзда
відповідними сигналами безпеки, чим
порушив пп. 22.4, 30.3 ПДР та пп. 88 і 592 Правил
безпеки при виробництві і після
збиральній обробчі продукції
рослинництва; Водій господарства
«Промінь» ОСОБА_3, який керував
автомобілем в нетверезому стані, чим
порушив п. 2.8 «а» ПДР України. За
результатами розслідування комісія
вирішила взяти даний нещасний випадок
на облік і скласти на нього акт Н-1. Член
комісії ОСОБА_7 від підписання акту
відмовився з причини заборони йому це
робити з боку його керівництва, про що
було членами комісії складено окремий
акт. Член комісії ОСОБА_8 висловив
особисту думку про те, що комісія
ігнорувала факт зустрічі ОСОБА_6 в
присутності ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з
працівниками ДАІ району і про їх дозвіл
відтранспортувати трактор з плугом до
освітлюваної площадки в такому
оснащенні як зазначено в протоколах.
Інші п'ять членів комісії, у тому числі
і голова комісії, акт підписали;

актом № 1 про нещасний випадок від 26
грудня 1998 року встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 годині 45 хвилин на
автодорозі Козелець-Бобровиця-Нова
Басань в темну пору доби на виїзді з м.
Бобровиця стався нещасний випадок, під
час якого загинув водій державного
сільськогосподарського підприємства
«Промінь» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
повертався з відрядження. Причини
нещасного випадку - порушення правил
безпеки під час транспортування
негабаритного автопоїзда: а) не був
розроблений і узгоджений з місцевими
органами ДАІ маршрут руху автопоїзда;
б) при транспортуванні негабаритного
автопоїзда в нічний час не було об
означено граничний точок
негабаритного грузу ліхтарями або
світлоповертаючими знаками спереду
білою, а ззаду червоного кольорів;

на звернення ОСОБА_1 щодо призначення
страхових виплат Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відмовило,
мотивуючи тим, що наданий акт
розслідування нещасного випадку Н-5
копія, а не оригінал, у акті Н-1
відсутній оригінал окремої думки, а
також у акті за формою Н-1 у розділі 10
маються дописи не оговорені у
відповідності з вимогами чинного
законодавства.

Заслухавши позивача,
представника позивача, свідка та
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позов ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Козелецькому
районі Чернігівської області про
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві з смертельним наслідком
та проведення страхових виплат по
ньому підлягає частковому задоволенню.
До даного висновку суд прийшов із
наступних підстав:

у відповідності до ст.ст. 3, 46
Конституції України, людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 ЦПК
України, суд розглядає справи про
встановлення факту каліцтва, якщо це
потрібно для призначення пенсії або
одержання допомоги по
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню. У судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення (ч.2 ст.256 ЦПК
України).

Частиною 2 ст. 26 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1112 від 25.08.2004 р.
встановлено, що у разі реорганізації
підприємства, на якому стався такий
випадок, розслідування проводиться
його правонаступником, а у разі
ліквідації підприємства встановлення
факту нещасного випадку
розглядається у судовому порядку.

Дослідивши та проаналізувавши
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку про задоволення вимог
позивачки щодо встановлення факту
нещасного випадку на виробництві. Під
час розгляду справи знайшов свого
підтвердження факт нещасного випадку
на виробництві зі смертельним
наслідком з ОСОБА_3, що трапився
ІНФОРМАЦІЯ_2 в ДСП «Промінь»
Бобровицького району Чернігівської
області. Даний факт підтверджується
відповідно до ст. 60 ЦПК України
доказами по справі, а саме поясненнями
позивачки ОСОБА_1, показами свідка
ОСОБА_4, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3,
архівними довідками трудового архіву
Бобровицького району, Актом № 1 від 26
грудня 1998 року про нещасний випадок та
Актом від 25 грудня 1998 року спеціального
розслідування нещасного випадку з
смертельним наслідком, що стався
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 год. 40 хв. в ДСП
«Промінь» Бобровицького району
Чернігівської області Міністерства
АПК.

При цьому суд відмовляє позивачці
у вимозі про визнання її права на
отримання страхових виплат по даному
нещасному випадку, оскільки дана норма
прямо передбачена Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» і не потребує рішення
суду про це. Так, за змістом ст. 28 Закону,
страхові виплати, які Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку складаються із: 1) страхової
виплати втраченого заробітку (або
відповідної його частини) залежно від
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності (щомісячна страхова
виплата); 2) страхової виплати в
установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до ст. 33 Закону, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті. Право на одержання страхових
виплат у разі смерті потерпілого мають
також дружина (чоловік) або один з
батьків померлого чи інший член сім'ї,
якщо він не працює та доглядає дітей,
братів, сестер або онуків потерпілого,
які не досягли 8-річного віку.

Крім цього суд відмовляє позивачці
у задоволенні вимоги про зобов'язання
Козелецьке відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадках на виробництві та професійних
захворювань України прийняти надані
акти про нещасний випадок на
виробництві (Н-1) і акт спеціального
розслідування нещасного випадку (Н-5)
прийняти і на їх підставі призначити
страхові виплати. Відповідно до ст. 35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання , які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105 для розгляду справ про страхові
виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подаються: акт розслідування нещасного
випадку або акт розслідування
професійного захворювання за
встановленими формами та (або) висновок
МСЕК про ступінь втрати професійної
працездатності застрахованого чи
копія свідоцтва про його смерть. Тобто
законом передбачено подання до Фонду
саме актів розслідування, а не їх копій,
як це було зроблено позивачкою. Крім
цього, згідно до п. 35 Положення про
розслідування і облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій на підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженого
Постановою КМУ від 10.08.1993 року № 623, яке
було чинним на момент оформлення акту,
Акт спеціального розслідування
підписується головою і всіма

членами комісії. Якщо член комісії не
згоден із змістом акта, він

у письмовій формі додає до акта свою
думку. Акт спеціального розслідування
від 25 грудня 1998 року не підписаний
членом комісії ОСОБА_7, при цьому його
думка у письмовій формі до акту не
додана. Згідно п. 36 Положення разі
розходження думок членів комісії із
спеціального розслідування керівник
відповідного органу державного
нагляду за охороною праці, який
призначив цю комісію, повинен був
розглянути з членами

комісії матеріали розслідування і
міг призначити нове розслідування
або видати власнику припис за
встановленою формою (додаток 9) щодо
складання акта за формою Н-1 і взяття
нещасного випадку на облік, що зроблено
не було.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 3, 46 Конституції України, ст. 30
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», ст.ст. 60, 88, 209, 212, 215, 218,
223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Козелецькому
районі Чернігівської області про
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві з смертельним наслідком
та проведення страхових виплат по
ньому задовольнити частково.

Встановити факт нещасного
випадку на виробництві зі смертельним
наслідком з ОСОБА_3, що трапився
ІНФОРМАЦІЯ_2 в ДСП «Промінь»
Бобровицького району Чернігівської
області.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до Чернігівського апеляційного суду
через Козелецький районний суд.

Суддя: