Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/4724/13-ц
Провадження № 2/270/89/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Центрально-Міський районний суд м.
Макіївки Донецької області в складі:
головуючого - судді Андрюшиної Л.А., при
секретарі Свіягіній О.Е., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Макіївці цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2, 3-я особа:

орган опіки та піклування - виконком
Макіївської міської ради

про визначення місця проживання
неповнолітньої дитини та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про визначення місця проживання
неповнолітньої дитини та стягнення
аліментів на її утримання, мотивуючи
свої вимоги тим, що 18 червня 1994 року між
нею та відповідачем ОСОБА_2 був
зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони
мають неповнолітню дитину - дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання
шлюбу, 14.05.2010 року ухвалою
Будьоннівського районного суду м.
Донецька, була затверджена мирова
угода між нею та відповідачем,
відповідно до якої було визначено
місце проживання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3 наступним чином: з 14.00
години понеділка по 08-00 годину п»ятниці
- з батьком ОСОБА_2, а їй відповідно було
визначено час проживання з донькою з
18-00 години п»ятниці до 08-00 години
понеділка. Тобто, виходячи з умов
мирової угоди, більшу частину часу
дитина повинна була проводити разом з
батьком. Неодноразово відповідач
ОСОБА_2 застосовував до дитини фізичну
силу, в зв»язку з чим вона зверталася до
міліції, а також до служби у справах
дітей Будьоннівської районної ради у м.
Донецьк. Але, зазначені державні органи
не змогли захистити права її
неповнолітньої дитини. Внаслідок
психологічного та фізичного
насильства з боку батька ОСОБА_2, дитині
ОСОБА_3 була нанесена психологічна
травма, що було зафіксовано у
відділенні неврології дитячої
поліклініки №5 м. Донецька. Їх донька не
з власної волі, а під суворим примусом
свого батька займалася спортивної
гімнастикою у Палаці спорту «Динамо» м.
Донецька з 2006 року. За цей час дитина
отримала декілька спортивних травм,
які зафіксовані в Донецькій обласній
травматології. Незважаючи на заборону
медичних спеціалістів та небажання
дитини займатися гімнастикою, батько
мав бажання, яке не співпадає з
інтересами доньки - зробити з неї
спортсменку. Він ніколи не враховував
інтереси дитини, залякуючи
психологічно та навіть, застосовуючи
силу, примушував їх доньку відвідувати
спортивні тренування, незважаючи на
скарги дитини щодо болю в ногах, спині
та шиї. Нерідко дитині приходилось
займатися одразу після спортивних
травм через біль за наполяганням
батька. 17 квітня 2012 року в спортивному
залі Палацу спорту «Динамо» під час
тренування, де займалася її донька
ОСОБА_3, в спортивний зал зайшов
відповідач ОСОБА_2, якому не
сподобалося те, як займається донька на
спортивному знарядді та він обурившись
її діями, вдарив дитину ременем, тим
самим спричинив їй легкі тілесні
ушкодження. За даним фактом
спричинення тілесних ушкоджень дитині,
на підставі вироку Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 18.10.2012
року ОСОБА_2 був засуджений за ст. 125 ч.1
КК України до покарання у виді штрафу у
розмірі 50-ти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що складає
850,00грн. З часу спричинення дитині
тілесних ушкоджень їх дочка пішла від
батька і на теперішній час проживає
разом з нею. В квітні 2013 року вона
перевела доньку в Макіївську
загальноосвітню школу №22, з приводу
чого відповідач заперечень ніяких не
має. З того часу, як дитина проживає
разом з нею, відповідач ОСОБА_2 грошових
коштів на утримання неповнолітньої
дитини не надає, та навіть
відмовляється сплачувати витрати,
пов»язані з медичними призначеннями.
На підставі наведеного, просить суд, на
теперішній час визначити місце
проживання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею за
адресою: АДРЕСА_3, та стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку (доходу) відповідача,
щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити. В обґрунтування позовних
вимог надала суду пояснення аналогічні
тим, що викладені нею в позові та
додатково зазначила, що на теперішній
час виникла необхідність вирішити
питання щодо визначення місця
проживання дитини з нею, оскільки
відповідач застосовує до дитини
фізичну силу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав та суду пояснив, що позивачка
ОСОБА_1 є його колишньої дружиною, та
від шлюбу з нею, вони мають
неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час
проживає разом зі своєю матір»ю,
незважаючи на те, що ухвалою
Будьоннівського районного суду м.
донецька від 14.05.2010 року була
затверджена мирова угода, відповідно
до якої вже було визначено місце
проживання неповнолітньої дитини.
Зазначена мирова угода була укладена з
урахування думки їх дочки, та умови
мирової угоди ним виконуються в
повному обсязі. Він робить все
необхідне для розвитку дитини,
оздоровлює її кожного року на морі,
повність забезпечує доньку всім
необхідним, займається її вихованням,
та бажає в подальшому займатися її
вихованням. Дівчинка тягнеться до
нього. На теперішній час він
спілкується з дитиною, але не в тому
обсязі, в якому він мав можливість
спілкуватися з нею раніше, коли
дівчинка проживала разом з ним.
Матеріально він забезпечує дочку всім
необхідним, купує їй одяг, взуття та все
необхідне для її розвитку. Вони з
дочкою обговорювали питання щодо її
місця проживання і вона сказала, що
хоче проживати зараз з матір»ю, потім з
ним. Він дійсно був засуджений за
спричинення дитини легких тілесних
ушкоджень, але у повній мірі розкаявся
в цьому. Просить відмовити позивачці в
задоволенні її позовних вимог,
оскільки існує мирова угода, яка
затверджена в судовому порядку, та її
умови ним не були порушені.

Представник 3-ої особи органу
опіки та піклування - виконавчого
комітету Макіївської міської ради
Домрачова Я.І. в судовому покладалася
на розсуд суду та пояснила, що згідно
ухвали Будьоннівського районного суду
м. Донецька від 14.05.2010 року вже
визначено місце проживання
неповнолітньої дитини. Ця ухвала є
обов'язковою для виконання, у зв'язку з
чим орган опіки та піклування не може
дати свій висновок та покладається на
рішення суду.

Опитана в судовому засіданні в
присутності педагога-психолога та
представника служби у справах дітей
Центрально-Міської райадміністрації,
за відсутності батьків, малолітня
дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суду
пояснила, що на теперішній час вона
проживає разом зі своєю матір»ю ОСОБА_1,
а раніше, до четвертого класу, вона
проживала разом з батьком - ОСОБА_2 в м
Донецьку. Батько купував їй одяг,
відвозив влітку відпочивати на море,
але дуже часто під час відпочинку
залишав її одну на сонці та вночі. Також
пояснила, що їй не подобалося жити
разом з батьком, оскільки якщо вона
довго робила уроки, або якщо їй щось
було не зрозуміло, батько кричав на неї,
а іноді навіть давав запотиличники.
Одного разу, коли вона займалася
гімнастикою, та не могла зробити один
елемент, батько її став сварити, в
зв»язку з чим, вона перелякалася і
зробила цей елемент та отримала травму
- перелом ноги. Крім того, батько під час
її зайняття гімнастикою, вдарив її
ременем і у неї утворився синець. На
теперішній час вона бажає проживати
разом зі своєю мамою, оскільки їй з нею
ліпше і остання її не ображає. Разом з
тим, вона не відмовляється від
спілкування зі своїм батьком, може
приходити до нього у будь-який час, але
проживати з ним постійно вона не бажає.
Також пояснила, що батько при ній
говорив на маму погані слова,
критикував одяг та взуття, яке їй
купувала матір, а також говорив їй, якщо
вона не буде з ним жити, він приведе
іншу дівчинку і вона буде одягати її
речі та грати її іграшками, а також те,
що якщо він буде платити матері
аліменти, то вони не зможуть поїхати на
море. З того часу, як вона стала
проживати разом з матір»ю, вона
перейшла до іншої школи, у будинку в
якому вона проживає з мамою у неї дві
свої кімнати. Проживати разом з мамою
це її особисте бажання, так як їй краще
з мамою, а з батьком вона також буде
спілкуватися. Мати ніколи не чинила
перешкод та не забороняла їй
спілкуватися з батьком. Крім того,
батько просив її щоб в судовому
засіданні вона сказала, що бажає жити
разом з матір»ю та батьком, але вона
хоче проживати зі своєю мамою.
Педагог-психолог ОСОБА_8, в присутності
якої була опитана дитина, суду
пояснила, що на її думку, як психолога,
проживати разом з матір»ю це є
особистим бажанням дитини, яке вона і
раніше висловлювала їй при особистому
спілкуванні.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
думку малолітньої дитини,
представника 3-ої особи, а також
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги позивачки підлягають
задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та її
батьками в свідоцтві зазначені: мати -
ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2/а.с.8/.

Згідно свідоцтву про шлюб серії
НОМЕР_2 позивачка ОСОБА_1 05 березня 2011
року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, та
після реєстрації шлюбу їй присвоєно
прізвище ОСОБА_1, актовий запис
№75/а.с.18/.

Судом встановлено, що на підставі
ухвали Будьоннівського районного суду
м. Донецька від 14.05.2010 року визнано
мирову угоду укладену між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 наступного змісту: місце
проживання малолітньої дитини - доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначається
наступним чином: 1) з 18-00 години п»ятниці
до 08-00 години понеділка дитина проживає
разом з матір»ю за адресою: АДРЕСА_1; 2) з
14-00 години понеділка до 08-00 години
п»ятниці дитина проживає разом з
батьком за адресою: АДРЕСА_2; 3) на
канікулах (осінніх, зимових, весінніх)
протягом учбового року дитина мешкає
разом з матір»ю; 4) в період з 01 червня по
15 липня кожного року дитина мешкає з
матір»ю; 5) в період з 16 липня по 01
вересня кожного року дитина мешкає
разом з батьком; 6) у випадку хвороби
дитини, або настання нещасного випадку
з нею, та зі сторін, у якої проживає
дитина, зобов»язана повідомити другій
стороні про те що сталося протягом 30
хвилин з моменту події; 7) всі
матеріальні витрати з лікування дитини
( в тому числі через спортивні травми)
несе батько дитини; 8) матеріальні
витрати на утримання дитини несе кожна
зі сторін в період проживання дитини з
нею; 9) при виїзді з дитиною за межі
Донецької області, сторони
повідомляють про це одна одній з
зазначенням місця знаходження та інших
осіб, котрі будуть знаходитися в цей
час з дитиною за три дні до виїзду; 10)
сторони можуть відвідувати дитину в
період проживання останньої у іншої
сторони за спільною згодою, але не
пізніше 21 години; 11) при виконанні умов
зазначеної мирової угоди враховується
думка дитини; 12) при проведенні
тренувань та спортивних заходів (за
спортивної гімнастики) під час
находження дитини у одного з батьків,
останній зобов»язується разом з
дитиною відвідувати вказані заходи; 13)
у випадку невиконання сторонами
добровільно зазначеної угоди, вона
виконується примусово, якщо переговори
між сторонами виявляться
безрезультатними/а.с.5,39/. Відповідно до
ухвали Будьонівського районного суду
м. Донецька від 05 лютого 2013 року ОСОБА_1
було відмовлено у задоволені заяви про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали суду від 14 травня 2010
року щодо визнання мирової угоди.

Звертаючись до суду з зазначеним
позовом про визначення місця
проживання дитини, позивачка ОСОБА_1
посилається на зміну обставин, які
відбулися після визнання судом вище
вказаної мирової угоди, а саме
застосування зі сторони відповідача
ОСОБА_2 фізичного насильства до дитини.
Судом встановлено, що вироком
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 18 жовтня 2012 року
відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125
КК України та йому призначено
покарання в виді штрафу на користь
держави у розмірі 50 неоподатковуваних
податком мінімумів доходів громадян,
що складає 850грн., з тих підстав, що на
відмову неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 виконувати вправи в
гімнастичному зали приміщення
фізкультурно - спортивного товариства
«Динамо» України, висловлюючи погрози
фізичного насилля, діючи умисно, він
зняв ремінь зі своїх брюк, та наніс один
удар в область правого стегна
неповнолітній ОСОБА_3, внаслідок чого
спричинив останній синець правого
стегна, який згідно висновку судово -
медичної експертизи №1027/407 від 14.08.2012
року відноситься до легких тілесних
ушкоджень/а.с.6-7/. Вирок суду в
апеляційному порядку не оскаржувався
та набрав законної сили, що було
визнано відповідачем ОСОБА_2 в судовому
засіданні.

З копії домової книги для
реєстрації громадян, що проживають в
будинку АДРЕСА_3 вбачається, що за
зазначеною адресою зареєстровані та
постійно проживають: ОСОБА_10, позивачка
ОСОБА_1, та неповнолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1/а.с.11-15/.

Відповідно договору купівлі -
продажу житлового будинку,
посвідченого в нотаріальному порядку
від 11.04.2012 року, а також витягу про
державну реєстрацію прав, виданого КП
«БТІ м. Макіївки» від 12.06.2012 року,
власником будинку АДРЕСА_3 є
ОСОБА_10/а.с.16,17/.

Згідно акту обстеження житлово -
побутових умов, затвердженого 17.07.2013
року начальником служби у справах
дітей Центрально - Міської районної
адміністрації, неповнолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою:
АДРЕСА_3 разом зі своєю матір»ю ОСОБА_1,
та її чоловіком ОСОБА_10. Житлово -
побутові умови за зазначеною адресою
задовільні, приватний будинок
загальною площею 80кв.м, в будинку 5
кімнат, є централізоване
водопостачання, каналізація, опалення
конвекторно - пічне, санітарно -
гігієнічні умови задовільні. В будинку
є необхідні меблі, побутова техніка,
телевізор, пральна машина, холодильник
та інше. В будинку чисто та охайно. Для
дитини створено всі умови, у дівчинки є
особиста кімната, в якій є диван,
письмовий стіл, книжні полиці, іграшки,
шафа для одягу, комп»ютер/а.с.10/.

З листа Макіївського міського
центру соціальних служб для сім»ї,
дітей та молоді Макіївської міської
ради від 13.09.2013 року №1320 вбачається, що
на запит начальника служби у справах
дітей Центрально - Міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради щодо прихильності дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до одного з батьків була
надана відповідь з якої вбачається, що
в телефонній бесіді з батьком дитини -
ОСОБА_2 стало відомо, що він негативно
ставиться до співпраці зі службами та
свого дозволу на проведення
психодіагностики з його донькою не дає,
а тому проведення психодіагностики з
дитиною неможливе/а.с.40/.

Відповідно листа на ім.»я
позивачки ОСОБА_1 від 28.10.2010 року, її
заява про прийняття заходів до її
колишнього чоловіка ОСОБА_2, який 09.10.2013
року, приблизно о 20-00 годині, в ході
телефонної розмови висловлював
погрози фізичної розправи в її адресу,
яке зареєстровано в Ц-Міському РВ
Макіївського ГУ 15.10.2013 року за вх.. №М-28,
та в журналі єдиного реєстрації заяв та
повідомлень про скоєння кримінальних
правопорушень та інших пригод за №7340,
за яким співробітниками РВ проведена
перевірка/а.с.41/.

З психологічної характеристики,
наданої практичним психологом
Макіївської ЗОШ 1-3 ступеню №22
вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
навчається у 5-В класі Макіївської ЗОШ.
Батьки дівчинки розлучені, дівчинка
проживає разом з матір»ю. Стан здоров»я
дівчинки відповідає віковій нормі.
Успішність задовільна, добра
адаптованість у класі. У групі
однолітків має статус учениці, якій
надають перевагу, має добрі художні та
фізичні задатки, відвідує позашкільні
заняття з хореографії, про що має
грамоти, бере активну участь у шкільних
заходах. Ініціативна, допитлива,
акуратна, емоційно реагує на життєві
складнощі. На індивідуальних
консультаціях психолога дитина
неодноразово наполягала на тому, що
бажає проживати з матір»ю. Мати ОСОБА_3
добре доглядає за дівчинкою,
цікавиться її шкільним життям,
відвідує батьківські збори та
позашкільні заходи, в яких ОСОБА_3
приймає участь/а.с.52/.

З медичної карти
стоматологічного хворого ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що остання
неодноразово відвідувала лікаря -
ортодонта, та проходила
лікування/а.с.53-63/. З наданого суду
договору №Д-107/473671 від 07.11.2013 року
вбачається, що між Страховою компанією
«Енергополіс» та позивачкою ОСОБА_1 був
укладений договір, відповідно до якого
були застраховані майнові інтереси
пов»язані з життям та здоров»ям
застрахованої особи - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Строк дії договору з 08.11.2003
року по 07.05.2014 року, страховий платіж
складає 480,00грн., страхова сума - 4800,00грн.

Згідно наданих відповідачем
ОСОБА_2 оригіналів товарних чеків, які
були досліджені в судовому засіданні,
встановлено, що батько дитини
займається її матеріальним
забезпеченням.

Положеннями ч. 2 ст. 160 Сімейного
Кодексу України передбачено, що місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов»язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров»я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 4, 5 ст. 19 СК України
передбачена обов'язкова участь органу
опіки та піклування при розгляді судом
спорів щодо місця проживання дитини.
Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. На підставі ухвали
суду від 23 грудня 2013 року суд зобов'язав
орган опіки та піклування Макіївської
міської ради надати письмовий висновок
щодо розв'язання спору по даній
цивільній справі, але фактично такий
висновок не був наданий. Відповідно до
листа органу опіки та піклування №
05/07.1-00238 від 17 лютого 2014 року, вважають,
що місце проживання дитини було
визначено ухвалою Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 14.05.2010
року, яка діє до теперішнього часу, а
тому при розгляді спору, орган опіки та
піклування покладається на рішення
суду.

Відповідно до принципу ст. 3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради України № 789-ХII (789-12) від 27/02/1991 року
та яка набула чинності 27 вересня 1991
року, у всіх діях щодо дітей, незалежно
від того, здійснюються вони державними
чи приватними установами, що
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. Статтею
9 Конвенції передбачено, що
забезпечується те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини. При цьому
поважається право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

Відповідно до ч.7,8 ст. 7 СК України
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов»язковість яких надана Верховною
Радою України. Регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини.

Як встановлено в судовому засіданні
і підтверджено наданими суду належними
письмовими доказами по справі, а також
визнано сторонами, малолітня дитина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час
проживає разом зі своєю матір»ю ОСОБА_1
в будинку, який належить чоловіку
позивачки, в якому створені всі
необхідні умови для проживання дитини.
Судом встановлено, що як мати, так і
батько дитини ставляться до виконання
своїх батьківських обов'язків добре,
але особливу прихильність на
теперішній час дитина виявляє до своєї
матері ОСОБА_1, та також не заперечує
проти спілкування з батьком. В судовому
засіданні була з»ясована думка
малолітньої дитини ОСОБА_3 щодо її
бажання проживати з одним із батьків,
та остання висловила своє бажання
проживати зі своєю матір»ю і у неї
відсутнє бажання проживати постійно з
батьком, оскільки останній ображав її,
та іноді застосовував фізичне
насильство. Факт жорсткого поводження
з дитиною зі сторони відповідача
ОСОБА_2 та умисного спричинення їй
легких тілесних ушкоджень
встановлений вище вказаним вироком
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 18 жовтня 2012 року, який
набрав законної сили.

При цьому суд також враховує, що
дитина є дівчинкою, якій на теперішній
час виповнилося 10 років, а тому
позивачка ОСОБА_1, як мати та жінка має
всі можливості впливати на її розвиток,
як дівчинки, формувати у неї необхідні
якості майбутньої жінки та матері
(жіночість, лагідність, турботливість,
доброзичливість, охайність, тощо), а
тому відсутність жіночого впливу, а
саме люблячої, турботливої матері, при
вихованні дівчинки, може негативно
вплинути на її особистість та
формування характеру.

Аналізуючи надані по справі докази,
у їх сукупності, беручи до уваги
ставлення кожного з батьків до
виконання своїх батьківських
обов»язків, особистої прихильності
дитини до матері, а також вік дитини, її
стать, суд вважає за необхідне
визначити місце проживання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з її
матір»ю позивачкою ОСОБА_1 виходячи з
її інтересів та можливого подальшого
гармонійного розвитку її особистості.

Таким чином, суд приходить до
переконання про необхідність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в
частині визначення місце проживання
неповнолітньої дитини з нею за місцем
її проживання.

У відповідності зі ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, тобто
передбачений обов'язок батьків
утримувати свої неповнолітню дитину, а
тому суд вважає за можливе також
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. Як встановлено в судовому
засіданні, та підтверджено поясненнями
відповідача ОСОБА_2 він працює, інших
неповнолітніх дітей та утриманців
немає, аліменти нікому не сплачує.

При визначенні розміру аліментів, що
підлягають стягненню з відповідача,
суд у відповідності зі ст. 182 СК України
враховує його матеріальне становище і
стан здоров'я, який суд вважає
задовільним, оскільки ніяких належних
доказів щодо незадовільного стану його
здоров»я відповідачем суду не було
надано, а також враховує матеріальне
становище і стан здоров'я дитини,
відсутність у відповідача інших
утриманців, та вважає за можливе
стягнути з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у розмірі 1/4
частини усіх видів його
заробітку/доходу/ щомісяця, починаючи
стягнення із дня звернення до суду і до
досягнення дитиною повноліття, при
цьому суд також враховує, що відповідач
є особою працездатного віку.

Керуючись ст. ст. 141, 154, 157, 160, 161, 180,
181-183 Сімейного кодексу України, ст. ст.
10,11,60,88,209,212, 213-215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір»ю ОСОБА_1 за
місцем її проживання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця с. Кременець Тернопільської
області, громадянина України на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх
видів його заробітку (доходу) щомісяця,
але не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з 06 серпня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь ОСОБА_1 у розмірі 114,70грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави у розмірі 229,40грн.

Рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10-ти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Андрюшина Л.А.