АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 411/9279/12 22-ц/774/4/К/14
Справа № 411/9279/12
Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/4/К/14
Доповідач Митрофанова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді:
Митрофанової Л.В.

суддів:
Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі:
Кузьміній Н.В.

за участі: ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 09 серпня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача страхової
компанії "Гарантія" про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданих
внаслідок пошкодження автомобіля в
дорожньо-транспортній пригоді,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2012 року позивач ОСОБА_4
звернувся з позовом до ОСОБА_2, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідача страхової компанії
"Гарантія" про відшкодування майнової
та моральної шкоди, завданих внаслідок
пошкодження автомобіля в
дорожньо-транспортній пригоді
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 28 травня 2012 року о 16:30 год.
відповідач, керуючи автомобілем «FAW СА
1031» державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, рухаючись по об'їзній дорозі в
м. Кривому Розі, проявив неуважність до
дорожньої обстановки, виконуючи маневр
розвороту, не переконався, що маневр
буде безпечним, не зайняв відповідне
крайнє положення на проїзній частині,
допустив зіткнення з автомобілем «ІЖ»
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належить позивачеві, під його
керуванням.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача був
пошкоджений, фактичний ремонт
автомобіля склав 140954,80 грн.

Позивач просив суд стягнути майнову
шкоду в сумі 6953,97 грн. та 1000 грн.
франшизи з урахуванням виплати
страховки в сумі 7141,83 грн., моральну - 10000
грн., витрати на проведення авто
товарознавчого дослідження - 550 грн., на
відправку телеграм - 81,36 грн., на правову
допомогу - 1000 грн., судові витрати - 355,30
грн.

Рішенням суду від 09 серпня 2013 року, в
якому виправлено описку ухвалою суду
від 23 вересня 2013 року та виправлено
помилку ухвалою від 16 грудня 2013 року,
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
майнову шкоду в сумі 6953 грн. 97 коп.,
моральну шкоду в сумі 1000 грн. та витрати
по справі: судовий збір в сумі 248 грн. 50
коп., витрати на проведення експертизи
в сумі 550 грн., витрати на правову
допомогу в сумі 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 96 грн. 10 коп.

Додатковим рішенням суду від 10 лютого
2014 року резолютивна частина рішення
суду від 09 серпня 2013 року доповнена
абзацом: «стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 суму франшизи в розмірі 1000 грн.»

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про зменшення розміру
стягнених сум відшкодування шкоди
посилаючись на те, що судом першої
інстанції необґрунтовано визначено
розмір збитків завданих позивачу по
акту виконаних робіт, оскільки за
основу необхідно було брати висновок
експерта, необґрунтовано стягнуто
витрати на правову допомогу оскільки в
матеріалах справи відсутня
калькуляція вартості таких послуг.

Крім того на користь позивача
безпідставно стягнуто вартість
товарознавчого дослідження, оскільки
його висновок не був покладений в
основу рішення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 травня 2012 р. о 16:30 год. відповідач,
керуючи автомобілем «FAW СА 1031»
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись по об'їзній дорозі в м.
Кривому Розі, порушив п.п.2.3 (б), 10.1, 10.3, 10.4
Правил дорожнього руху (далі ПДР),
проявив неуважність до дорожньої
обстановки, виконуючи маневр
розвороту, не переконався, що маневр
буде безпечним, не зайняв відповідне
крайнє положення на проїзній частині,
допустив зіткнення з автомобілем «ІЖ»
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності від
27.06.2012 року його визнано винним у скоєні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України за фактом ДТП, що сталося
28.05.2012 року.

Внаслідок дій відповідача був
пошкоджений автомобіль позивача і
останньому спричинено матеріальну
шкоду, яка згідно висновку експертного
авто товарознавчого дослідження
становить 10054,08 грн., а вартість
відновлювального ремонту складає 12785,98
грн. (а.с.4-12).

Згідно акту виконаних робіт, чеку,
позивачем сплачено за проведений
ремонт 14095,80 грн. (а.с.19,20).

У відповідності із банківським
рахунком від 10.01.2013р. на рахунок
позивача надійшло 7141,83 грн. страхового
відшкодування (а.с.56).

Задовольняючи позовні вимоги позивача
суд першої інстанції виходив з того, що
матеріальні збитки позивача, моральні
страждання та витрати по справі
належним чином підтверджені та
підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із матеріалів справи
постановою Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 27 червня 2012
року водія ОСОБА_2 визнано винним у ДТП
та притягнуто до адміністративної за
ст.124 КУпАП що сторонами не оспорено, та
відповідач не заперечує своєї вини у
скоєнні ДТП.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
розміру завданих матеріальних збитків
позивачу та вважає, що розмір
матеріального збитку становить саме 6953
грн. 97 коп. (вартість відновлюваного
ремонту 14095,80-страхове відшкодування
7141,83) оскільки дійсна вартість
ремонтних робіт ушкодженого
автомобіля позивача, згідно акту
виконаних робіт складає 14095,80 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції необґрунтовано
визначено розмір збитків завданих
позивачу по акту виконаних робіт,
оскільки за основу необхідно було
брати висновок експерта
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України
передбачено, що розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Крім того, пунктом 14 Постановили
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року
передбачено, що при визначенні розміру
та способу відшкодування шкоди,
завданої майну потерпілого, судам слід
враховувати положення статті 1192 ЦК.
Наприклад, з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ такого ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Коли відшкодування
шкоди в натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі. Як
при відшкодуванні шкоди в натурі, так і
при відшкодуванні реальних збитків
потерпілий має право вимагати
відшкодування упущеної вигоди.

Таким чином, оскільки позивач має
можливість надати докази щодо реальної
вартості відновлюваного ремонту
автомобіля, колегія суддів вважає, що
акт виконаних робіт ВИХ-Автосервіс № 105
від 17.09.2012 року та чек № 12 від 17.09.2012 про
сплату вартості виконаних робіт в
розмірі 14095,80 грн. є належним
підтвердженням розміру матеріальної
шкоди, що була завдана позивачу,
оскільки в ній зазначені роботи,
необхідні для відновлення пошкодженої
речі та їх реальна вартість.

Разом з тим колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги щодо стягнення витрат понесених
на правову допомогу.

Так, згідно з ч 1 п.2 ч.3 ст.79 ЦПК судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи до судових витрат серед іншого
належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

У підтвердження розміру витрати на
правову допомогу позивачем надано
квитанцію, проте зазначена в ній сума
не підтверджена доказами щодо об`єму та
характеру отримання правової допомоги,
суду не надані акти виконаних робіт з
описом та зазначенням витраченого часу
на надання послуг.

Відповідно до Постанови КМУ від 27
квітня 2006 року № 590 «Про граничні
розміри компенсації витрат пов`язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави»
обчислюється за кожну годину
пропорційно до середньої заробітної
плати особи, розрахованої відповідно
до абзацу третього пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №
100. Загальний розмір виплати не може
перевищувати суму, розраховану за
відповідний час виходячи із
трикратного розміру мінімальної
заробітної плати.

З викладеного вбачається, що основною
змінною при розрахунку суми правової
допомоги є затрачений час, але
позивачем не надано акту виконаних
робіт з описом та зазначення
витраченого часу на надання послуг.

Статтею 1 ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» передбачено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Як вбачається з журналів судового
засідання представник позивача -
ОСОБА_5 був присутній в судових
засіданнях при розгляді даного спору
загальний час 42 хвилини.

Таким чином, представником позивача
ОСОБА_5 було затрачено всього часу на
представлення інтересів позивача в
судових засіданнях - 42 хвилини, які
мають бути оплачені в розмірі 321 грн. 16
коп., виходячи з розрахунку: 7,65*42=321 грн.
16 коп., де 7,65 грн. - вартість 1-ї хвилини
представлення інтересів в судових
засіданнях.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
змінення рішення суду та зменшення
розміру стягнутих витрат понесених на
правову допомогу з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 з 1000 грн. до 321 грн. 16 коп.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи, в той
час як доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими та суперечать нормам
діючого законодавства.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне
скасувати додаткове рішення суду від 10
лютого 2014 року, оскільки в судовому
засіданні в суді апеляційної інстанції
встановлено, що франшиза в розмірі 1000
грн. було відшкодовано, що сторонами не
оспорюється.

Керуючись ст.ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст. 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2013
року в частині розміру стягнутих
витрат на правову допомогу змінити,
зменшивши розмір витрат понесених на
правову допомогу з 1000 грн. до 321 (триста
двадцять одної) грн. 16 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Додаткове рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 10
лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 суму франшизи в
розмірі 1000 грн. скасувати.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: