Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5135/14
Головуючий у 1-й інстанції Полянчук Б.І.
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Мануйлова Ю.С.,
Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 01 жовтня 2014
року по справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відстрочку виконання рішення суду
по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про виселення, -

В С Т А Н О В И
Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду із заявою про
відстрочку виконання рішення суду по
справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про
виселення у якій зазначили, що рішенням
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 21.01.2014 року
позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про виселення
задоволено частково. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
виселено з квартири АДРЕСА_1.
Постановою державного виконавця від
06.06.2014 року відкрито виконавче
провадження про виселення ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 із зазначеної квартири. 07.06.2014
року набрав чинності ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Виконавчий лист про
виселення стосується виселення з
предмета іпотеки за кредитом, який
виражений у іноземній валюті (долари
США), нерухоме майно використовується
як місце постійного проживання
позичальника та майнового поручителя,
загальна площа такого нерухомого
житлового майна не перевищує 140 кв. м.
Підставою виселення боржників за
рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 21.01.2014 року були норми ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР і ці
правовідносини похідні від звернення
стягнення на предмет іпотеки. Оскільки
законодавчо введений мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті, то це унеможливлює
виконання рішення суду і наразі немає
підстав для виселення боржників, так як
це призведе до порушення їх житлових
прав. Просив відстрочити виконання
рішення Бердянського міськрайонного
суду від 21.01.2014 року до втрати чинності
ЗУ «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» та набрання чинності законом,
який врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01 жовтня
2014 року у задоволені заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відстрочку виконання
рішення суду по справі за позовом
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про
виселення відмовлено.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухвали суду,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
постановити нову ухвалу про
задоволення заяви.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга, колегія суддів
прийшла до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає.

Пунктом другим частини першої
статті 312 ЦПК України передбачено, що,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Стаття 373 ЦПК України, частини
1, 2 статті 36 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачають,
що за наявності обставин, які
утруднюють виконання рішення ( хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо ), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року № 14 "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження"
роз'яснено, що при вирішенні заяв
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, встановлення або зміну
способу й порядку його виконання суду
потрібно мати на увазі, що відповідно
їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім`ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Відмовляючи у задоволенні заяви
про відстрочку виконання судового
рішення суд першої інстанції дійшов в
висновку проте, що не має законних
підстав для відстрочки.

Як вбачається із рішення суду від
08.10.2010 року Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області взяла у ПАТ «Пиватбанк» в
кредит у сумі 75750 гривень. В погашення
боргу за кредитом у сумі 128 068,02 гривні
звернуто стягнення на квартиру , яка
належить ОСОБА_5 (а.с17-23) Рішенням суду
від 21.054.2014 року,яке набрало законної
сили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виселено із
іпотечної квартири. (.а.с. 68)

7 червня 2014 р. набрав чинності
Закон № 1304-VІІ від 3 червня 2014 р. «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті»,
відповідно до якого протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно зі ст. 4 Закону
України від 2 жовтня 1992 р. № 2654-XII «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно зі ст. 5 Закону № 898-ІV, якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що в позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у пп. 1 цього пункту, при
недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у пп. 1 цього пункту, на
користь (у власність) іншої особи.

Законом України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" на який посилається
відповідачі не передбачає відстрочку
виконання судового рішення про
виселення.

Оскільки боржниками на вимогу
ст. 373 ЦПК України, не наведено жодних
обставин, що утруднюють виконання
рішення.

А відтак, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для зміни порядку
виконання рішення суду у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01 жовтня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді