АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Чобіток А.О.

при
секретарі: Луцькій Л.С.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

представників
відповідача Іванович Т.В., Савчук В.І.

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_5 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 травня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Зара
Україна» про відшкодування моральної
шкоди, -

Справа №761/8666/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/8869/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Волокітіна
Н.Б.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ТОВ «Зара Україна» про відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зара
Україна» про відшкодування моральної
шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представником позивача ОСОБА_2, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_5, подано апеляційну
скаргу в якій він просить скасувати
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 травня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача Іванович Т.В.,
Савчук В.І., які діють на підставі
довіреності в інтересах ТОВ «Зара
Україна», проти доводів апеляційної
скарги заперечували, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що 23 лютого 2010 року
позивач ОСОБА_5 була прийнята на роботу
до ТОВ «Зара Україна» на посаду
продавця-консультанта.

13 квітня 2012 року позивач ОСОБА_5 була
переведена на посаду старшого
продавця-консультанта.

Як убачається з пояснень позивача
ОСОБА_5, після конфлікту з керівником
відділу з персоналом ТОВ «Зара
Україна» ОСОБА_9, позивач була
переведена без її згоди на посаду
старшого продавця-консультанта -
відповідального за прийняття товару в
нічний час.

Після чого, позивач у лютому 2013 року
звернулася до прокуратури
Шевченківського району м. Києва,
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві з приводу
незаконного примушення її працювати у
нічний час.

З матеріалів справи убачається, що
Територіальної державної інспекцією з
питань праці у м. Києві було проведено
перевірку у ТОВ «Зара Україна», за
результатами якої було складено Акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 09 грудня 2013
року, згідно якого у порушення вимог ст.
175 КЗпП України, у ТОВ «Зара Україна» до
робіт у нічний час залучалася жінка, а
саме працівниця ОСОБА_5, з лютого по
вересень 2013 року працювала у нічні
зміни, що підтверджується табелями
обліку затраченого робочого часу
посадових осіб та співробітників ТОВ
«Зара Україна» за період з лютого по
вересень 2013 року.

Після чого, головним державним
інспектором праці був складений
протокол про адміністративне
правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП
відносно генерального директора ТОВ
«Зара Україна».

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 грудня 2013 року
генерального директора ТОВ «Зара
Україна» - ОСОБА_8 було звільнено від
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП,
обмежившись усним зауваженням.

За правилами ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправними діяннями запордіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції відмовляючи у
позові ОСОБА_5, виходив з того, що
позивачем не доведено, що понесені нею
захворювання зумовлені саме
неправомірними діями відповідача.

Колегія суддів повністю погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності
підстав для відмови в задоволенні
позовних вимог відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_5 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: