Справа №173/1812/14-ц
Провадження №2/173/1094/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю. при
секретарі судового засідання
Демяненко С.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та зобов'язання
вчинити певні дії. В обґрунтування
позовних вимог зазначено, що 10 травня
2013 року позивач усно домовилась з
відповідачем про купівлю-продаж
будинку по АДРЕСА_1 за 5000 дол. США. Також
сторони домовились про те, що на час,
коли позивач буде частинами сплачувати
вартість будинку, позивач буде мешкати
в даному будинку разом зі своєю сім'єю.
В період з 10 травня 2013 року до 18 березня
2014 року позивач сплатила відповідачу
21876 грн. Зараз в будинку мешкають інші
особи. Коли запропонувала позивачу
повернути їй кошти, він відмовився від
цього. Позивач вважає, що правочин,
укладений між нею та відповідачем
необхідно визнати недійсним та у
зв'язку з цим зобов'язати відповідача
повернути їй грошові кошти в сумі 21876
грн., про що ОСОБА_1 просила суд.

В судовому засіданні позивач
позов підтримала та просила суд
задовольнити позовні вимоги. Суду
пояснила, що побачила в газеті об'яву
про продаж будинку. Зв'язалася з
власником - ОСОБА_2. Домовились про те,
що вона придбає в нього будинок за 5000
дол. США. Сплачували йому кошти
щомісяця до вересня 2014 року. Потім
дізналася, що відповідач продав
будинок іншим особам, які на момент
звернення до суду мешкають в даному
будинку. Після цього відповідач на
телефонні дзвінки не відповідає та
уникає спілкування. Отримані кошти
відмовився повертати та сказав, що,
коли в нього будуть кошти - віддасть.

Представник позивача позов також
підтримав та просив суд визнати
недійним договір купівлі-продажу
будинку, оскільки його було укладено
без додержання встановленої законом
форми та просив суд зобов'язати
відповідача повернути позивачу
отримані кошти в сумі 21 876 грн.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не дивлячись на те, що судом
його явка в судові засідання була
визнана обов'язковою, подав заяву про
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позивних вимог заперечував,
посилаючись на те, що позивачем не
доведено факт будь-якої домовленості з
відповідачем про купівлю-продажу
будинку та не доведено передачу
позивачем відповідачу будь-яких коштів
за будинок. Докази, надані позивачем на
підтвердження обґрунтування доводів
позовної заяви, представник
відповідача вважає неналежними.

Суд, вислухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлені такі обставини
та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування жилого будинку від
13 лютого 2009 року (а.с.32) та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.33).

10 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
усно було досягнуто домовленості про
купівлю-продаж будинку, який належить
ОСОБА_2, та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 за 5000 дол. США. Також сторони
домовились про те, що ОСОБА_1 буде
сплачувати гроші за будинок щомісяця в
розмірі 200 дол. США. В порядку виконання
усної домовленості між сторонами
ОСОБА_1 в період з 10 травня 2013 року до 18
березня 2014 року сплатила ОСОБА_2 22 770
грн., що підтверджується розпискою,
оригінал якої було досліджено в
судовому засіданні (а.с.5).

Згідно зі ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються в тому числі на
підставі письмових доказів. Відповідно
до ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального
кодексу України письмовими доказами є
будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Отже, в суду не має підстав не
приймати до уваги розписку, надану
позивачем на підтвердження факту
передачі відповідачу грошових коштів в
сумі 22770 грн. Підстав вважати даний
доказ неналежним або недопустимим
судом не встановлено.

Розбіжності в сумі зазначеній в
розписці та сумі, яку позивач просила
суд зобов'язати відповідача їй
повернути, позивач пояснила
неправильним розрахунком її
представника, проте позовні вимоги не
змінювала та не уточнювала та просила
суд розглядати справу в межах
заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 3 даної статті Кодексу
передбачено, що доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Суд, сприяючи всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,
створив всі умови для сторін для
надання доказів в обґрунтування своїх
доводів та заперечень, справа
неодноразово відкладаласть у зв'язку з
неявкою відповідача, проте
відповідачем не було надано жодних
заперечень та доказів на спростування
доводів позивача про домовленість про
купівлю-продажу будинку та передачу
грошових коштів, а заперечення
відповідача та його представника
зводяться лише до не доведення
позивачем обставин, зазначених в
позовній заяві.

У зв'язку з чим суд вважає
доведеною ту обставину, що ОСОБА_1 в
період з 10 травня 2013 року до 18 березня
2014 року передала ОСОБА_2 22 770 грн. як
частину вартості будинку, про
купівлю-продаж якого вони домовились.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох і більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Частиною 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Згідно зі ст. 657
Цивільного кодексу України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі. Отже у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 640
Цивільного кодексу України договір
житлового будинку, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є укладеним
з дня такого посвідчення.

Враховуючи те, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не було досягнуто усіх істотних
умов договору купівлі-продажу
житлового будинку в належній формі,
тобто у письмовій нотаріально
посвідчений формі, суд приходить до
висновку, що договір купівлі-продажу
житлового будинку по АДРЕСА_1 між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неукладеним, а тому в
силу вимог ст. 215 Цивільного кодексу
України не може бути визнаний
недійсним.

У зв'язку з чим суд вважає
необґрунтованим вимоги позивача про
визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
недійсним такими, що не відповідають
вимогам закону, а тому в цій частині
позову необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про
зобов'язання відповідача повернути
позивачу 21 876 грн. суд приходить до
висновку, що в даному випадку до
спірних правовідносин, що виникли між
сторонами, необхідно застосовувати
положення глави 83 Цивільного кодексу
України. Так відповідно до ч. 1 ст. 1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула або зберегла у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстава
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

З урахуванням встановлених судом
обставин, суд приходить до переконання,
що ОСОБА_2 безпідставно набув майно, а
саме грошові кошти в сумі 27 770 грн., які
належить ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 20
Цивільного кодексу України та статей 3,
4 Цивільного процесуального кодексу
України, право вибору способу судового
захисту належить виключно позивачеві.
Обраний позивачем спосіб захисту у
виді зобов'язання відповідача
повернути позивачу грошові кошти, на
думку суду, відповідає вимогам закону,
зокрема ст. 16 Цивільного кодексу
України, а тому в цій частині позов
підлягає задоволенню в межах заявлених
позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрати у відповідності до ст.
88 Цивільного процесуального кодексу
України, суд приходить до наступних
висновків.

За подання позовної заяви
позивачем було сплачено судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп. Разом з тим у
відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону
України «Про судовий збір» за подання
позовної заяви, що має одночасно
майновий і немайновий характер,
судовий збір сплачується за ставками,
встановленими для позовних заяв
майнового та немайнового характеру.
Отже за подання позову ОСОБА_1 мала
сплатити судовий збір в розмірі 487 грн.
20 коп. Проте до позовної заяви надано
докази сплати судового збору в сумі 243
грн. 60 коп. таким чином, з позивача
підлягає стягненню в дохід держави
сума недоплаченого судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Разом з тим, з урахуванням того, що
позов було задоволено частково, судові
витрати, понесені позивачем,
підлягають стягненню з відповідача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 16, 215, 626, 638, 640, 657, 1212
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
60, 88, 212-215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2) повернути ОСОБА_1 (і.н.
НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_3) безпідставно набуті
грошові кошти в сумі 21 876 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (і.н.
НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_3) понесені нею судові
витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_3) суму недоплаченого судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, проте
не були присутні під час проголошення
рішення суду, мають право оскаржити
його протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко