Номер провадження: 22-ц/785/9699/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при
секретарі - Колмакові В.І, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду міста
Одеси від 09 вересня 2014р. по справі за
позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» за
участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання підвищення відсоткової
ставки за кредитним договором
незаконними та визнання умов договору
щодо підвищення процентної ставки у
зв'язку із звільненням з основного
місця роботи недійсним, -

встановила:

26 лютого 2014р. позивач ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом про визнання
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором незаконними та
визнання умов договору щодо підвищення
процентної ставки у зв'язку із
звільненням з основного місця роботи
недійсним.

В обґрунтування позову позивач
вказала, що 29 квітня 2008р. між нею та АКІБ
«УкрСиббанк»», правонаступником якого
є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№00, відповідно до якого вона
отримала кредит у сумі 7858 доларів США
для придбання квартири, строком до 29
квітня 2021р. з визначенням відсотків за
користування кредитом за ставкою 9,00 %
річних - за користування кредитними
коштами протягом 30 днів, рахуючи з дати
видачі кредиту, а після закінчення
цього строку та кожного наступного
місяця кредитування розмір процентної
ставки підлягає перегляду відповідно
до умов договору. Також 29 квітня 2008р.
між нею та Банком було укладено Договір
про надання споживчого кредиту за
№0, згідно умов якого їй було
відкрито кредитну лінію, що надається
траншами, ліміт якої є рівним
1586грн.88коп. на строк до 29 квітня 2021р. В
подальшому до цих кредитних договорів
вносилися зміни та доповнення шляхом
укладення додаткових угод, зокрема
щодо розміру процентних ставок за
користування кредитними коштами.

Так, на підставі укладеної 15 грудня 2010р.
Додаткової угоди № 3 до Договору та
Додаткової угоди № 4, укладеної 04
березня 2011р. були внесені зміни у
Договір відносно розмірів процентних
ставок за користування кредитними
коштами у наступному порядку:

- у період з 04.03.2011р. по 03.03.2012р. - 6,5 %
річних в гривнях;

- з 04.03.2012р. по 14.12.2015р. - 9 % річних в
гривнях;

- з 15.12.2015р. по 29.04.2021р. - 11 % річних в
гривнях.

При цьому позивач підкреслила, що
вищезазначені договори були укладені
нею у період роботи у відповідача на
посаді начальника сектору
супроводження каналів продажу та
еквайрінга відділу супроводження
інформаційних технологій в Одеській
області управління супроводження
інформаційних систем Південного РД
Департаменту якості інформаційних
сервісів. 12 грудня 2013р. вона була
звільнена з посади менеджера за п.1 ч.1
ст.40 КЗпП України, у зв'язку із
скороченням штату.

Позивачка зазначила, що у
відповідності до п.п.г ч.І п.10.2 Договору,
п.1.5. Додаткової угоди №4 від 29.04.2008р. до
Договору, п.6.4. Додаткової угоди №3 від
15.12.2010р. до Договору, та абз.2 п.2
Додаткової угоди від 15.12.2010р. №1 до
Договору поруки №201394 від 29.04.2008р. абзац
2 п.2 Додаткової угоди від 15.10.2010р. №1 до
Договору поруки №201395 від 29.04.2008р.
останнього абзацу п.3.1.2., п.п.г п.5.2. абз.3
п.5.3. Договору-1 «в разі звільнення
позивальника з основного місця роботи
протягом дії Договору, встановлюється
нова процентна ставка, що буде
застосовуватися до всієї суми
строкової заборгованості на момент
звільнення та в наступних періодах
згідно п.6.1. цього Договору, розмір якої
дорівнює розміру процентної ставки, що
діятиме на момент звільнення згідно
умов договору, до якої додається 3%
річних. Збільшена процентна ставка
застосовується до суми строкового
боргу з наступного робочого дня за
датою звільнення. На момент укладення
додаткової угоди основним місцем
роботи позичальника є ПАТ
«УкрСиббанк».

Електронним листом від 05.12.2013р. Банк
повідомив її про підвищення процентної
ставки в односторонньому порядку до 12%
з 13.12.2013р. в зв'язку з її звільненням, з
чим вона не погодилась.

Вважаючи, що вищенаведені умови
договору щодо збільшення процентної
ставки з причин її звільнення є
незаконним, порушують права споживача
банківських послуг, не відповідають
вимогам чинного законодавства, і в
даному випадку можливо застосувати
наслідки недійсності нікчемних умов
договору та всі надмірно сплачені суми
процентів за користування кредитом в
сумі 1490гривень зарахувати у якості
платежів по погашенню основного боргу
на користь позичальника, позивачка
просила суд:

- визнати підвищення відсоткової
ставки за Договором про надання
споживчого кредиту №0 від 29.04.2008р.
незаконними;

- визнати недійсним умови Договору
про надання споживчого кредиту №0
від 29.04.2008р. в частині підвищення
процентної ставки у разі звільнення
працівника з основного місця роботи, а
саме п.п.г ч.І п.10.2 Договору, п.1.5.
Додаткової угоди №4 від 29.04.2008р. до
Договору, п.6.4. Додаткової угоди №3 від
15.12.2010р. до Договору, та абз.2 п.2
Додаткової угоди від 15.12.2010р. №1 до
Договору поруки №201394 від 29.04.2008р., абзац
2 п.2 Додаткової угоди від 15.10.2010р. №1 до
Договору поруки №201395 від 29.04.2008р.,
останнього абзацу п.3.1.2., п.п.г п.5.2., абз.3
п.5.3. Договору-1;

- застосувати наслідки
недійсності нікчемних умов Договору
про надання споживчого кредиту №
від 29.04.2008р. зобов'язання Банку надміру
сплачених відсотків за користування
кредитом в сумі 1490грн. зарахувати в
якості платежів по погашенню основного
боргу на користь позичальника - ОСОБА_3
за Договором про надання споживчого
кредиту №0 від 29.04.2008р. з моменту
їх сплати (а.с.1-8).

Представник ПАТ «УкрСиббанк» проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на те його надуманість,
безпідставність та необґрунтованість,
оскільки умовами кредитного договору
була передбачена пільгова процентна
ставка, як для співробітника Банку, а у
зв'язку з припиненням трудових
відносин було розглянуто її (ОСОБА_3)
звернення про збереження діючої
ставки, та за результатами розгляду
кредитним комітетом Банку було
прийнято рішення про збереження діючої
ставки на 12 місяців, але позивачка
відмовилася підписати про це додаткову
угоду до кредитного договору. При цьому
зазначив, що протягом усіх років дії
кредитного договору позивачка не
заперечувала проти умов договору і
виконувала їх. Ніякої зміни умов
договору в односторонньому порядку не
відбулось (а.с.85-91).

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позов
ОСОБА_3 визнали, просили суд
задовольнити його в повному обсязі,
надали до суду письмові заяви про
розгляд справи за їх відсутності
(а.с.81-82,83-84).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 09 вересня 2014року в
задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено
(а.с.158,159-162).

Позивач ОСОБА_3 рішення суду не
оскаржила в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 05 листопада 2014р. ОСОБА_2
було поновлено строк на апеляційне
оскарження рішення Приморського
районного суду міста Одеси від 09
вересня 2014р. (а.с.184).

В апеляційній скарзі третя особа
ОСОБА_2 ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову ОСОБА_3 у повному
обсязі, при цьому апелянт посилається
на те, що рішення суду є безпідставним,
незаконним та необґрунтованим та
таким, що не відповідає положенням норм
матеріального і процесуального права
(а.с.172-179).

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_2, його
представника, яка представляла і
інтереси ОСОБА_3, представника банку,
вивчивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд 1 інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що кредитний договір та договори
поруки укладені у відповідності до
вимог діючого законодавства, розмір
відсоткової ставки за користування
кредитом було змінено Банком за
взаємною згодою сторін відповідно до
умов, що передбачені чинним
законодавством та Кредитним договором;
при підвищенні процентної ставки
Банком було дотримано процедури
підвищення процентної ставки, що
передбачена умовами Кредитного
договору.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи,
зібраним доказам, яким суд дав належну
оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції були
встановлені факти і відповідні їм
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Згідно наказу по кадрам АКІБ
«УкрСиббанк» від 20.11.2007р. ОСОБА_3
працювала у відповідача на посаді -
начальника сектору супроводження
каналів продажу та еквайрінга відділу
супроводження інформаційних
технологій в Одеській області
управління супроводження
інформаційних систем Південного РД
Департаменту якості інформаційних
сервісів.

29 квітня 2008р. між ОСОБА_3 та АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», укладено Договір про
надання споживчого кредиту за №0,
відповідно до якого Банк надав
позичальнику кредит в іноземній валюті
у сумі 78558 доларів США строком до 29
квітня 2021року на придбання квартири
(а.с.21-28).

Пунктом 1.3.1. зазначеного кредитного
договору встановлено, що за
користування кредитними коштами
протягом перших 30 календарних днів,
рахуючи з дати видачі кредиту,
процентна ставка встановлюється у
розмірі 9% річних. Після закінчення
цього строку та кожного наступного
місяця кредитування розмір процентної
ставки підлягає перегляду відповідно
до умов Договору. У випадку, якщо Банк
не повідомив Позичальника про
встановлення нового розміру
процентної ставки на наступний місяць
строку кредитування відповідно до умов
Договору, застосовується розмір
процентної ставки, діючий за цим
Договором в попередньому місяці.

Сторони домовились, що за умовами
Договору може бути встановлений новий
розмір процентної ставки (п.1.3.2).

У забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за даним Договором Банком
прийнято: заставу нерухомості, а саме:
двокімнатної квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю
ОСОБА_3; порука ОСОБА_2; порука ОСОБА_4
(п.2.1. Кредитного договору).

Пунктом 10.2 Кредитного договору
встановлено, що відповідно до вимог
ст.651 ЦК України сторони погодили, що
протягом дії цього Договору Банк
відповідно до умов договору може
змінити розмір процентної ставки в
сторону збільшення у разі настання
будь-якої із наступних обставин,
зокрема згідно пункту «г» - звільнення
позичальника з основного місця роботи.

На забезпечення виконання умов
вищезазначеного Кредитного договору 29
квітня 2008р. між Банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки за №201395, яким
встановлена солідарна
відповідальність (а.с.37-38).

29 квітня 2008р. між Банком та ОСОБА_2 також
було укладено договір поруки за № 201394,
яким встановлена солідарна
відповідальність за не виконання
ОСОБА_3 умов кредитного договору за №
0 від 29.04.2008р. (а.с.39-40).

15 грудня 2010р. між Банком та ОСОБА_3 було
укладено додаткова угода за №3 до
Договору про надання споживчого
кредиту № від 29 квітня 2008року,
щодо збільшення суми кредиту за
кредитним договором, видачу нових
траншів в гривні(а.с.41-44).

Згідно п.6.4. зазначеної Додаткової
угоди в разі звільнення позичальника з
основного місця роботи протягом дії
договору встановлюється нова
процентна ставка, що буде
застосовуватися до всієї суми
строкової заборгованості на момент
звільнення та в наступних періодах
згідно п.6.1. цього Договору, розмір якої
дорівнює розміру процентної ставки, що
діятиме на момент звільнення згідно
умов договору, до якого додається 3 (три)
проценти річних. Збільшена процентна
ставка застосовується до суми
строкового з наступного робочого дня
за датою звільнення. На момент
укладення цієї Додаткової угоди
основним місцем роботи Позичальника є
ПАТ «УкрСиббанк».

04 березня 2011року між сторонами було
укладена додаткова угода №4 до
Договору про надання споживчого
кредиту №0 (щодо зміни процентної
ставки по кредиту за основною сумою
боргу). Згідно п.2.1 зазначеної
додаткової угоди сторони домовились,
що за використання кредитних коштів за
Договором встановлюється процентна
ставка в розмірі:

2.1.1. з 04.03.2011р. по 03.03.2012р. у розмірі 6,5%
річних в гривнях;

2.1.2. з 04.03.2012р. по 14.12.2015р. у розмірі 9%
річних в гривнях;

2.1.3. з 15.12.2015р. по 29.04.2021р. у розмірі 11%
річних у гривнях (а.с.52).

12 грудня 2013року ОСОБА_3 була звільнена
з посади менеджера відділу
забезпечення якості інформаційних
сервісів центру підтримки Південного
регіону АТ «УкрСиббанк» за п.1 ч.1 ст.40
КЗпП України, у зв'язку із скороченням
штату згідно наказу ПАТ «УкрСиббанк»
від 04.12.2013р. (а.с.68).

Електронним листом Банку від 05.12.2013р.
Банк попередив ОСОБА_3 про збільшення
процентної ставки на 3% з 13.12.2013р. (а.с.61)

Отримання зазначеного електронного
листа ОСОБА_3 підтвердила своїм листом
від 11.12.2013р., в якому зазначила, що вона
не згодна з підвищенням процентної
ставки та просила залишити діючу 9%
ставку за користування кредитом
(а.с.62-63).

Листом від 11.12.2013р. Банк повідомив
ОСОБА_3, що питання про збереження
процентної ставки на рівні 9% річних
необхідно виносити на розгляд
уповноваженого Кредитного Комітету, з
наступним підписанням відповідних
додаткових угод (а.с.62).

Листом від 11.01.2014р. за №12-21/558 Банк
повідомив ОСОБА_3, що Банком прийнято
рішення про залишення процентної
ставки по Кредитному договору №0
від 29.04.2008р. (після рефінансування
№0 від 15.12.2010р.) терміном на 12
місяців, починаючи з 13.12.2013р., на рівні 9%,
решту умов Кредитного договору
залишити без змін (а.с.65).

Доводи апелянта, що електронний лист ні
є офіційним документом, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки у
відповідності до абзацу 2 частини 1
статті 207 Цивільного кодексу України
під час здійснення правочину воля
сторін може бути виражена за допомогою
телетайпного, електронного або іншого
технічного засобу зв'язку. Та сама
ОСОБА_3 не заперечувала проти отримання
зазначених електронних листів від
банку.

Таким чином, розмір відсоткової ставки
за користування кредитом було змінено
Банком за взаємною згодою сторін
відповідно до умов, що передбачені
чинним законодавством та Кредитним
договором; при підвищенні процентної
ставки Банком було дотримано процедури
підвищення процентної ставки, що
передбачена умовами Кредитного
договору.

Так, пунктом 10.13. Кредитного договору
передбачено, що підписання даного
договору позичальником свідчить про
те, що всі умови підписання даного
Договору йому цілком зрозумілі і він
вважає їх справедливими по відношенню
до нього.

Тому доводи апелянта ОСОБА_2, що
волевиявлення ОСОБА_3 при укладенні
Кредитного договору та додаткових угод
до нього було умовно вільним, у зв'язку
з тим, що вона була підлеглою, не
знайшли свого підтвердження.

Порядок і умови збільшення відсоткової
ставки погоджені сторонами в
укладеному Кредитному договорі під час
підписання та здійснюється відповідно
до умов Договору, зміст якого також
погоджено сторонами.

Крім того, абз.3 пункту 10.2. Кредитного
договору передбачає можливість
незгоди з новим розміром відсоткової
ставки та встановлює право
позичальника здійснити повернення
кредиту (а.с.21-28).

Доводи апелянта щодо незаконного
підвищення відсоткової ставки Банком в
односторонньому порядку є
необґрунтованими оскільки, зміна
відсоткової ставки передбачена
умовами Кредитного договору від
29.04.2008р., що був підписаний сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Згідно із чч.1 та 2 ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності; акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

09.01.2009р. набрав чинності Закон № 661-VІ,
яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою
передбачено, що фіксована процентна
ставка є незмінною протягом усього
строку кредитного договору,
установлений договором розмір
фіксованої процентної ставки не може
бути збільшено банком в
односторонньому порядку, умова
договору щодо права банку змінювати
розмір процентів в односторонньому
порядку є нікчемною.

Цей Закон не скасовує й не пом'якшує
цивільної відповідальності особи, а
отже, не має зворотної дії в часі.

У справі, яка переглядається, рішення
банку про збільшення процентної ставки
було прийнято до набрання чинності
Законом № 661-VI та за взаємною згодою
сторін договору.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі
зміни договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного
договору досягнуто домовленості з усіх
його умов, у тому числі щодо збільшення
банком в односторонньому порядку
процентної ставки за кредитним
договором з дотриманням певної
процедури, то такі умови повинні
виконуватись сторонами з моменту
досягнення домовленості, тобто з
моменту підписання договору.

Виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК
України слід дійти висновку про те, що
якщо умовами кредитного договору, щодо
яких сторони дійшли згоди під час його
укладення, передбачено право банку
збільшувати розмір процентної ставки
за користування кредитом у разі
настання певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення банком розміру
процентної ставки за цим кредитним
договором є правомірним.

Крім того, відповідно до вимог ст.1048 ЦК
України зазначена умова про збільшення
відсоткової ставки за кредитом у
випадку звільнення, погоджена
позивачем та відповідачем 29 квітня
2008року, тобто до набуття чинності
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2012р. Ніякої зміни
умов договору в односторонньому
порядку не відбулось, у зв'язку з тим, що
умовами кредитного договору від
29.04.2008р. та додатковими угодами від
15.12.2010р., 04.03.2011р. передбачено зміну
відсоткової ставки, та зазначені
договори підписані обома сторонами, що
свідчить про досягнення згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Згідно
ст.525 ЦПК України, одностороння відмова
від виконання договірного зобов'язання
не допускається.

На підставі викладеного, оцінюючі
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
пред'явлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Колегія суддів звертає увагу на те, що
позичальник ОСОБА_3 не оскаржила
рішення суду першої інстанції від 09
вересня 2014р., а апелянт ОСОБА_2 є третьою
особою по справі та виступає
поручителем по кредитному договору від
29.04.2008р.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків суду
першої інстанції і не містять підстав
для скасування ухваленого судом
рішення.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів. Позивач не надав суду докази
на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 09 вересня 2014року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
Т.В.Цюра

С.О.Погорєлова