Справа № 460/3317/14
Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/7451/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Курій Н.М.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Яворівського районного суду
Львівської області від 10 жовтня 2014
року в справі за заявою ОСОБА_2 про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено в
прийнятті до провадження заяви ОСОБА_2
про скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
обмеження у праві виїзду застосовано
до нього саме як до керівника юридичної
особи, а не як до фізичної особи, та що
на момент виникнення заборгованості по
рішеннях судів він вже не є керівником
юридичної особи - боржника. Посилається
на відповідь ВДВС Яворівського РУЮ, в
якій йому рекомендовано звернутися до
суду для вирішення питання щодо
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду. Вважає, що перестали
існувати обставини - перебування його
на посаді керівника боржника -
юридичної особи, а тому обмеження
відносно його права на виїзд за межі
України має бути скасовано, оскільки
таке порушує його права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України,
посилаючись на те, що перестали
існувати обставини - перебування його
на посаді керівника боржника -
юридичної особи, а тому обмеження
відносно права виїзду порушує його
права.

Відповідно до ст.124 Конституції України
та ст.14 ЦПК України судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
для виконання на всій території
України.

Пунктом 11.3 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5,
яка діє з 17 квітня 2012 р., передбачено, що
державний виконавець не пізніше
наступного дня після надходження
ухвали суду про тимчасове обмеження
особи (боржника) у праві виїзду за межі
України до виконання нею своїх
зобов'язань направляє засвідчену судом
копію цієї ухвали для виконання до
Адміністрації ДПС.

Відмовляючи в прийнятті до
провадження вказаної вище заяви, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що чинним законодавством не
передбачено право особи, відносно якої
за ухвалою суду застосоване тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, звертатись до суду із
скасуванням такого обмеження, а тому
відповідно до положень ст. 122 ЦПК
України заява не підлягає розгляду в
судах у порядку цивільного
судочинства.

Висновок суду першої інстанції
відповідає положенням закону.

Посилання апелянта на відповідь ВДВС
Яворівського РУЮ, в якій йому
рекомендовано звернутися в суд із
вказаною заявою про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду,
колегією суддів не приймається до
уваги з наступним.

Положеннями Закону «Про порядок
тимчасового виїзду з України та в'їзду
в Україну» не передбачено вирішення
судом питання про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за кордон, розгляд таких
питань не врегулюванний нормами
цивільного процесуального
законодавства, в тому числі в порядку
визначеному Розділом VІ Цивільного
процесуального кодексу України.

В той же час, відповідно до
положень ч.1 ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів,
а також крім випадків не стягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

З огляду на викладене, суд
першої інстанції прийшов вірного
висновку, що заява ОСОБА_2 про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства, що є підставою для відмови
у відкритті провадження по справі
відповідно до положень п.1 ч.2 ст.122 ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність ухвали вимогам закону
спростовуються вищенаведеним.

А відтак, апеляційну скаргу слід
відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307 , ст.ст. 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Яворівського районного
суду Львівської області від 10 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :
Павлишин О.Ф.

Судді :
Курій Н.М.

Ніткевич А.В.