Справа № 283/2454/14-ц
Провадження №2/283/714/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2014 року
м. Малин

Малинський районний суд Житомирської
області в складі :

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

за участю сторін, представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2

представника прокуратури Малинського
району - Хоменко А.І.

представника органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Малинської міської ради - Фролової В.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про позбавлення
батьківських прав щодо малолітньої
дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, визначення
місця проживання малолітньої дитини
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 та
стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини в твердій грошовій
сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідно віку,-

ВСТАНОВИВ :

20 серпня 2014 року позивач звернувся до
Малинського районного суду з позовом
до відповідача.

В судовому засіданні позов підтримав
повністю. Пояснив, що з вересня 2009 року
по травень 2012 року він проживав однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5. З
травня 2012 року проживають окремо.

Під час спільного проживання
народилась дитина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Одного разу, у червні 2013 року, позивач
прийшов за місцем проживання ОСОБА_5 за
адресою: АДРЕСА_1, щоб побачитись з
сином. Коли він прийшов до ОСОБА_5, то
дізнався, що син залишився вдома сам, а
відповідач, залишивши сина одного
провела ніч поза межами свого житла.
Тому ОСОБА_1 з метою належного догляду
за сином забрав його за місце свого
проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де син
перебуває і в даний час.

Вважає, що син повинен проживати з ним,
оскільки у позивача створені всі умови
для належного виховання сина та його
розвитку. ОСОБА_1 є приватним
підприємцем та зможе матеріально
забезпечити сина.

Оскільки відповідач не займається
вихованням сина та не надає кошти на
його утримання, тому ОСОБА_5 повинна
бути позбавлена батьківських прав
щодо дитини та з неї необхідно
стягувати аліменти на утримання дитини
в розмірі 300 грн.

Відповідач заперечила по суті позову.
Підтвердила обставини спільного
проживання та народження під час
спільного проживання з позивачем
дитини - ОСОБА_6

Причиною того, що вона перестала
співмешкати з позивачем є те, що ОСОБА_1
безпідставно влаштовував сварки та
застосовував фізичне насильство до
відповідача. Внаслідок ї побиття
позивачем вона неодноразово проходила
курс лікування у лікарні.

Вона належно виховує сина, забезпечує
йому гідні умови для проживання. Між
нею та дитиною склались доброзичливі
стосунки , які сприяють належному
вихованню сина.

ОСОБА_5 працює у м. Києві без офіційного
працевлаштування та підшукує роботу за
місце проживання в м. Малині.

ОСОБА_1 самовільно забрав сина та
відмовляється повертати дитину
відповідачеві та не дає їй можливості
побачитись з дитиною.

Разом з дитиною відповідач проживає у
своєї матері, умови для проживання є
належними щоб забезпечити сина всім
необхідним.

Представник органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Малинської міської ради Фролова В.О.
пояснила, що на підставі досліджених в
судовому засіданні доказів та
представлених матеріалів, орган опіки
та піклування прийшов до висновку, що
відсутні підстави для позбавлення
ОСОБА_5 батьківських прав щодо дитини
ОСОБА_6, оскільки не здобуто вагомих
доказів щодо неналежного ставлення
матері до виконання своїх батьківських
обов'язків, а також орган опіки та
піклування прийшов до висновку про
доцільність залишити малолітнього
ОСОБА_6 на проживання в сім'ї батька ,
оскільки ОСОБА_1 добросовісно,
відповідально та з любов'ю ставиться до
виконання батьківських обов'язків, має
своє власне житло, є приватним
підприємцем, має стабільний дохід. В
той час мати не має регулярного доходу,
активної участі у вихованні сина не
приймає.

Представник прокуратури Малинського
району Хоменко А.І. згодна з думкою
представника органу опіки та
піклування.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
дала показання , що малолітній ОСОБА_6
завжди проживав разом з матір'ю у своєї
бабусі ОСОБА_8, де йому були створені
всі необхідній умови. ОСОБА_5
турбується про дитину.

Свідок ОСОБА_9 дала показання по справі
аналогічні показанням свідка ОСОБА_7

Додатково показала, що вона
неодноразово бачила ОСОБА_5 з синцями.
На запитання свідка, що трапилось ,
ОСОБА_5 повідомляла, що її побив ОСОБА_1,
однак відповідач відмовлялась
звертатись до правоохоронних органів
зі скаргою на дії позивача.

В ході допиту свідок ОСОБА_8 дала
показання , що відповідач по справі є її
дочкою.

Під час спільного проживання дочки та
ОСОБА_1 народилась дитина ОСОБА_6

Причиною того, що сторони перестали
спільно проживати є те , що ОСОБА_1
ображав дочку, влаштовував сварки та
застосовував до неї фізичне
насильство. Позивач самовільно забрав
дитину у дочки та відмовляється її
повертати.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 дали
показання, що малолітня дитина ОСОБА_6
перебуває на утриманні позивача, який
повністю забезпечує дитину всім
необхідним. Відповідач інколи
приходить перевідує дитину, однак її
вихованням та утриманням не
займається.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані сторонами докази
вважає, що в задоволені позову слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п.2. ч.1 ст.164
Сімейного Кодексу України мати, батько
можуть бути позбавленні судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

В п.16 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 3 від 30.03.2007 року « Про
практику застосування судами
законодавства про розгляд справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав »
зазначено, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, не виявляють
інтересу до її внутрішнього світу , не
створюють умов для отримання нею
освіти.

Згідно з ч.1 ст.161 Сімейного Кодексу
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони в період
часу з вересня 2009 року по травень 2012
року проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками
малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. (
арк.с. 6 ) Між ними виник спір щодо місця
проживання сина, який з червня 2013 року
проживає з батьком. ОСОБА_5 з цього
часу намагається зустрічатися з сином,
проте з боку ОСОБА_1 їй чиняться
перешкоди.

Під час судового розгляду позивачем не
надано належних доказів, які б
слугували підставою для позбавлення
відповідача батьківських прав щодо
малолітньої дитини.

Навпаки з наданих суду характеристик
на ОСОБА_5 встановлено, що остання за
місцем проживання характеризується
позитивно, з сусідами має доброзичливі
відносини, громадський порядок не
порушує.

Також висновком органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Малинської міської ради від 30 вересня
2014 року підтверджено, що між сторонами
склались неприязні стосунки про що
свідчить повідомлення Малинського МВ
від 20.06.2014 року ( арк.с.28). Орган опіки та
піклування не має вагомих доказів щодо
неналежного ставлення матері до
виконання своїх батьківських
обов'язків. В матеріалах справи
відсутні також докази, які свідчили про
аморальну поведінку ОСОБА_5

Не має жодного звернення від
відповідних служб, що опікуються
дітьми до служби в справах дітей про
ухилення матері від виконання своїх
обов'язків, а тому орган опіки та
піклування прийшов до висновку про
недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5

Суд згоден з даним висновком та вважає,
що в задоволенні позову про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_5
слід відмовити за безпідставністю
вимог.

Не підлягають задоволенню і вимоги
позивача про визначення місяця
проживання малолітньої дитини з ним та
стягнення аліментів з відповідача на
користь позивача на утримання
малолітньої дитини.

Ухвалюючи рішення про визначення
місця проживання дитини, суд повинен
враховувати можливості батьків щодо
утримання та виховання сина, вік
дитини, а також виходить із інтересів
дитини, її віку, необхідності
материнської турботи та уваги для
забезпечення її повноцінного
виховання і розвитку.

Зокрема, із матеріалів справи
вбачається, що обидві сторони мають
належні умови для утримання та
виховання сина, що підтверджується
актами обстеження житлово-побутових
умов проживання батьків дитини..
Наявність у відповідача кращих
соціально-побутових умов не можуть
бути вирішальною умовою при визначенні
місця проживання малолітньої дитини.
Крім того, зважаючи на акт обстеження
житлово-побутових умов, умови
проживання матері дитини не є гіршими
ніж у батька.

Згідно висновку органу опіки і
піклування від 17 листопада 2014 року (
арк.с.62), останній вважає за можливе
проживання дитини в сім'ї батька.

Однак суд не погоджується з даним
висновком, оскільки вважає, що орган
опіки та піклування прийшов до
висновку дослідивши лише умови
проживання батька та дані, що
характеризують останнього, в той же час
поза увагою органу опіки залишилось те,
що мати дитини також позитивно
характеризується за місцем проживання
та має необхідні умови для виховання
дитини. Жодних фактів про те ОСОБА_5
неналежно виконує свій материнський
обов'язок щодо виховання сина висновок
не містить.

Відтак, суд не встановив обставин,
передбачених ч. 2 ст.161 Сімейного
Кодексу України, за наявності яких не
міг би передати дитину для проживання
з матір'ю.

Суд вважає, що його рішення про
передачу дитині матері узгоджується з
Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 якої, проголошено,
що дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

ОСОБА_1 з огляду на визначений
Декларацією прав дитини принцип, не
навів суду будь-яких виняткових
обставин, за яких дитина може бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,81,88,212,213,215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 160,161, 164
Сімейного Кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
позбавлення батьківських прав щодо
малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1,
визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
з ОСОБА_1 та стягнення аліментів на
утримання малолітньої дитини в твердій
грошовій сумі в розмірі 300 гривень
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку - відмовити за
безпідставністю вимог.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з її матір'ю ОСОБА_5 за місцем
проживання останньої за адресою:
АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Житомирської області через
Малинський районний суд протягом
десяти днів після його оголошення .

Суддя: С. Д. Міхненко