копія/Справа № 689/778/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.11.2014 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М.М.

за участю:

секретаря Кушнір О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ярмолинецька селищна рада Ярмолинецького району Хмельницької області, про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами,

встановив:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ними права власності на нерухоме майно - відповідно за ОСОБА_1 на частку розміром 3/8, а за ОСОБА_5 на частку розміром 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що вказаний будинок належав колгоспному двору, до складу якого станом на 15 квітня 1991 року, крім позивачів, входили ОСОБА_7, яка була головою двору, а також її дочка ОСОБА_3 і невістка ОСОБА_6.

Також позивачі вказали, що у відповідності до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності і частка кожного з них, крім ОСОБА_6, яка стала членом колгоспного двору після завершення будівництва домоволодіння, становила 1/4. З набранням чинності Закону України "Про власність" ці частки залишилися незмінними. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 померла, а тому відкрилася спадщина на її частку у колгоспному дворі, яка становить 1/4 вказаного домоволодіння. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3, які прийняли спадщину, а тому частка ОСОБА_1 становить 3/8 зазначеного домоволодіння.

В той же час, оскільки в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок не визначено розмір часток кожного із членів колгоспного двору, позивачі не можуть реалізувати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження належним їм нерухомим майном.

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5 і з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею право власності на 3/8 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Пославшись на обставини належності вказаного домоволодіння до колгоспного двору, головою якого була її мати ОСОБА_7, позивачка просила визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування.

В липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і просила визнати за нею право власності на 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1. На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_6 зазначила, що вона як дружина ОСОБА_1, разом із дочкою ОСОБА_5 станом на 15.04.1991 р. була членом вказаного колгоспного двору. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 03.06.2014 року було визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 вказаного домоволодіння, при цьому суд виходив з того, що станом на 15.04.1991 р. до колгоспного двору входили п'ять членів, в тому числі і вона. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того. позивач пояснив, що його дружина ОСОБА_6 приїхала в смт. Ярмолинці в червні 1989 року, до народження доньки - ОСОБА_5 вони проживали по АДРЕСА_1, де також проживала його мати ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_3 Потім він з дружиною та дочкою деякий час проживали в квартирі свого діда по АДРЕСА_2. В 1991 році дружина та дитина переїхали в Тернопільську область, а він проживав ще два роки в смт. Ярмолинцях разом з матір'ю і сестрою і в 1993 році також переїхав на постійне місце проживання в с. Колодно Збаразького району Тернопільської області.

Зустрічний позов позивач та його представник визнав частково, просив врахувати, що загальна частка ОСОБА_3 не може бути більше 3/8 вказаного домоволодіння.

Щодо вирішення позову ОСОБА_6 позивач та його представник поклалися на думку суду.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник з урахуванням уточнених позовних вимог не заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1 і ОСОБА_5, в той же час просили відмовити у виділенні частки ОСОБА_6 в зв'язку з недовгочасним її перебуванням у складі двору та незначною участю своєю працею і коштами в господарстві двору.

ОСОБА_6, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явився.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а позов ОСОБА_6, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_7. Крім неї, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були її дочка ОСОБА_3, син ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_6 та онука ОСОБА_5.

Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим Ярмолинецькою селищною радою 21.01.1993 року (а.с. 9), довідкою виконкому Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області №3620 від 04.12.2013 року про осіб, зареєстрованих в будинку АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року (а.с. 8).

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім'я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Отже, станом на 15.04.1991 року до колгоспного двору, головою якого на той час була ОСОБА_7, входило п'ять членів.

Саме з цього виходив Ярмолинецький районний суд, який своїм рішенням від 03.06.2014 р. частково задовольнив позов ОСОБА_3 та визнав за нею право власності на 1/5 ідеальну частку будинковолодіння по АДРЕСА_1.

В той же час, в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що ОСОБА_6, приїхала в смт. Ярмолинці влітку 1989 року і разом із чоловіком ОСОБА_1 вона проживала по АДРЕСА_1 до літа 1990 року, потім на деякий час вони змінювали місце проживання, а літом 1991 року ОСОБА_6 разом з донькою ОСОБА_5 переїхали на постійне місце проживання в Тернопільську область.

Також дані обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_3, допитаних як свідків.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, на думку суду, ОСОБА_6 вважається такою, що втратила право власності на майно, яке належало колгоспному двору, оскільки вона до 15.04.1991 р. не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору протягом трьох років підряд.

Тому, станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, які мали право власності на майно, яке належало колгоспному двору, були ОСОБА_7, її дочка ОСОБА_3, син ОСОБА_1 та онука ОСОБА_5, а частка кожного з них в домоволодінні становила 1/4.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 померла в смт. Ярмолинцях, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.09.2012 року (а.с. 7).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3, які є дітьми ОСОБА_7 і її спадкоємцями за законом, прийняли спадщину, проте не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на частку матері у домоволодінні, оскільки дане нерухоме майно належало до колгоспного двору.

Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 18.10.2011 р.; спадковою справою №53432869 від 25.09.2012 р. заведеною приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_12; відмовою нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2013 р. №01/16.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як спадкоємцям після смерті ОСОБА_7, належить на праві власності по 1/2 частки спадкодавиці у колгоспному дворі (1/4 колгоспного двору), тобто по 1/8 частки колгоспного двору кожному.

З урахуванням викладеного частка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у майні колгоспного двору по АДРЕСА_1, як членів вказаного колгоспного двору і як спадкоємців після смерті ОСОБА_7 становить по 3/8 частки колгоспного двору за кожним, а частка ОСОБА_5, як члена вказаного колгоспного двору становить 1/4.

Тому, з урахуванням рішення Ярмолинецького районного суду від 03.06.2014 р., яким за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/5 вказаного колгоспного двору, вона має право ще на 7/40 майна, яке належало колгоспному двору.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відсутність у правовстановлюючому документі (свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок) вказівки про розмір часток у праві власності кожного із співвласників перешкоджає у реалізації належного сторонам права користування та розпорядження належними їм частками.

За наведених обставин суд вважає, що право власності сторін підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на частину домоволодіння, а тому первісний позов є таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати в сумі 500,25 грн. та 333,50 грн. відповідно, а з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн.

На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 328, 392, 1218, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився в смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області, право власності на 3/8 житлового будинку площею 69,4 кв.м., з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка народилася в смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області право власності на 1/4 житлового будинку площею 69,4 кв.м., з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка народилася в смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області, право власності на 7/40 житлового будинку площею 69,4 кв.м., з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 500,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 333,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243,60 грн. по 121,80 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя М.М. Баськов