Справа № 333/5978/14-ц
Провадження № 2/333/2450/14
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округ ОСОБА_2,
треті особи: Реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області, про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування,-

В С Т А Н О В
И В:

29.07.2014 року до Комунарського районного
суду м. Запоріжжя надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Запорізького міського нотаріального
округ ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна
служба Запорізького міського
управління юстиції Запорізької
області, про визнання права власності
на майно в порядку спадкування.

29.07.2014 року зазначену справу передано у
провадження судді Дмитрієвої М.М.

У вказаному позові ОСОБА_1 просить суд
визнати в порядку спадкування за
ОСОБА_1 право власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1; зобов'язати
Реєстраційну службу Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області зареєструвати
право власності на ? частину вказаної
квартири.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав. Як
визначено у ст. 4 ЦПК України суд
здійснює правосуддя у спосіб
визначений Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав, тому суддя,
вивчивши матеріал вказаної позовної
заяви, вважає за потрібним
запропонувати позивачу привести
позовну заяву у відповідність до вимог
ст. 119 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Як убачається з позовної заяви, спір
виник з приводу нерухомого майна - ?
частини квартири АДРЕСА_1, що
територіально відноситься до
Комунарського району м. Запоріжжя.
Таким чином, справа підсудна
Комунарському районному суду м.
Запоріжжя.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви,
суддя приходить до наступного
висновку.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом. До
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
у позовній заяві зазначена ціна позову
- 216300 грн.

Тягар доказування вартості спірного
майна несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві ціну
позову та надати суду відповідні
докази цього. Відбиття в позовній заяві
ціни позову має значення, в першу чергу,
для захисту прав самого позивача,
оскільки обумовлює розмір сплати
судового збору, розподіл судових
витрат між сторонами і впливає на
можливість порушення судової
діяльності на захист права. Отже, від
визначеної ціни позову залежить і
розмір судового збору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України
встановлено, що у позовах про право
власності на нерухоме майно, що
належить фізичним особам на праві
приватної власності, ціна позову
визначається дійсною вартістю
нерухомого майна.

Ціна позову у справах про спадкування
майна визначається виходячи з вартості
відшукуваного майна, що відповідає п. 29
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування».

Відповідно до підпункту «а» пункту 12
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
вартість спірного майна визначається
за погодженням сторін, а за його
відсутністю за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавств, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він
може бути проданий в даному населеному
пункті чи місцевості на час розгляду
справи.

Відповідно до Постанови КМУ «Про
затвердження Національного стандарту
№ 1 «Загальні засади оцінки майна і
майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року,
ринкова вартість - вартість, за яку
можливе відчуження об'єкта оцінки на
ринку подібного майна на дату оцінки за
угодою, укладеною між покупцем та
продавцем, після проведення
відповідного маркетингу за умови, що
кожна із сторін діяла із знанням
справи, розсудливо і без примусу.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» від 12 липня 2001 року, звіт про
оцінку майна є документом, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» позивачу необхідно
сплатити судовий збір, виходячи з
реальної вартості майна.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено ставку судового збору
за подання позовної заяви - 1 відсоток
ціни позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» станом на
01.01.2014 року встановлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 1218 гривень,
тобто ставка судового збору за подання
позовної заяви про визнання права
власності на сьогоднішній день
становить не менше 243,60 грн. та не більше
3 розмірів мінімальної заробітної
плати - 3654 грн.

Однак, суду не зрозуміло з чого виходив
позивач, зазначаючи ціну позову 216300
грн.

Таким чином, позивач, відповідно до ч. 2
ст. 60 ЦПК України, повинен провести
оцінку нерухомого майна, на яке він
просить визнати за собою право
власності, звернувшись до відповідного
експерта (оцінщика), надавши суду звіт
(висновок про ринкову оцінку вартості
нерухомого майна).

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий
збір» позивачу необхідно сплатити
судовий збір, виходячи з реальної
вартості частини будинку та вартості
спірного автомобіля. У разі
неможливості встановити точну ціну
позову (ринкову вартість частини
квартири), позивач повинен надати суду
докази цього та клопотання про
визначення судом попереднього розміру
судового збору.

Будь - яких доказів на підтвердження
того, що позивач вже звертався до
оцінювача чи оціночної фірми, і на цей
час встановити ціну позову (ринкову
вартість майна) неможливо, суду не
надано.

При визначення кола відповідачів по
справі, позивачу слід врахувати
позицію, яка викладена в Постанові
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якою
роз'яснено, що при відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини. При розгляді цих справ слід
перевіряти наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Додатково роз'яснюю, що згідно
роз'яснень, наданих у Листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, за відсутності
інших спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Враховуючи пояснення позивача, якими
він мотивує притягнення Приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 в якості
відповідача, то слід зауважити, що
позивачу взагалі потрібно визначитись
з порядком подання позову та колом
учасників розгляду справи, з
урахуванням поняття нотаріату, органів
і осіб, які вчиняють нотаріальні дії та
державного регулювання нотаріальної
діяльності, встановлених статтями 1, 2-1
Закону України «Про нотаріат», та
відповідно до яких нотаріат в Україні -
це система органів і посадових осіб, на
які покладено обов'язок посвідчувати
права, а також факти, що мають юридичне
значення, та вчиняти інші нотаріальні
дії, передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності.

Державне регулювання нотаріальної
діяльності полягає у встановлені
порядку допуску громадян до здійснення
нотаріальної діяльності, порядку
зупинення і припинення приватної
нотаріальної діяльності, порядку
вчинення нотаріальних дій; визначенні
органів та осіб, які вчиняють
нотаріальні дії та які здійснюють
контроль за організацією нотаріату і
нотаріальною діяльністю в Україні,
перевірки організації нотаріальної
діяльності нотаріусів та виконання
ними правил нотаріального діловодства
тощо.

В той же час, як роз'яснено в Листі
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування», за
змістом ст. 392 ЦК України належним
відповідачем є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка не визнає
або оспорює право власності спадкоємця
на спадкове майно, зокрема, житловий
будинок, земельну ділянку. У спорах про
визнання права власності на спадкове
майно в якості належного відповідача
не може розглядатись нотаріус або
орган державної реєстрації прав. Якщо
зазначені особи та органи відмовляють
у вчиненні покладених на них
нотаріальних дій чи здійсненні
державної реєстрації, така відмова
може бути оскаржена в судовому порядку,
за умови відсутності спору про право на
спадщину.

Крім того, частиною 1 статті 182 ЦК
України встановлено, що право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України, ст. 4
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004
року. Зазначений закон діє в новій
редакції від 01.01.2013 року державна
реєстрація прав буде проводитись
державним реєстратором прав на
нерухоме майно органу державної
реєстрації прав, нотаріусом, як
спеціальним суб'єктом, на якого
покладено функції державного
реєстратора.

Однією з позовних вимог є вимога
позивача про зобов'язання
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області зареєструвати
право власності. Разом з тим, суд вважає
за необхідне роз'яснити позивачу щодо
неможливості зобов'язання
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області зареєструвати
право власності, оскільки вказаний
орган зазначений позивачем як третя
особа і за процесуальним становищем не
являється суб'єктом
матеріально-правових відносин, не
користується правами сторін і не несе
їх обов'язків.

З огляду на вищевикладене, позивачу
пропонується привести позовну заяву у
відповідність до норм матеріального та
процесуального права.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати трьох днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України,
позовна заява вважається поданою в
день її первісного подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи наведене суддя дійшов
висновку, що провадження у справі
неможливо відкрити до усунення
вказаних недоліків, а тому позовну
заяву слід залишити без руху, а
позивачу надати строк для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 119-121 ЦПК України, ст.ст. 4, 6, 8
Закону України «Про судовий збір»,
суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округ ОСОБА_2, треті
особи: Реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області, про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування - залишити без
руху, надавши триденний строк з дня
отримання цієї ухвали для усунення
недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, позовну
заяву буде визнано неподаною та
повернуто позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копія ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва