Провадження № 6-267/14
Справа №760/4112/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіній
О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця ВДВС Солом»янського РУЮ у м.
Києві - О.В. Пішковцій, стягувач: ОСОБА_2,
боржник: ОСОБА_3 про визнання відмови
стягувача від примусового виконання
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2014 року від державного виконавця
ВДВС Солом»янського РУЮ у м. Києві - О.В.
Пішковцій до суду надійшло подання про
визнання відмови стягувача від
примусового виконання рішення.

Зазначає, що в провадженні ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві
знаходиться виконавчий лист №2-2148,
виданий 02 липня 2001 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська, про
стягнення з ОСОБА_3 (адреса для
листування: АДРЕСА_2; ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) аліментів на
утримання дитини до досягнення
останньою повноліття.

Постановою державного виконавця Цапко
І.О. ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві 14
серпня 2003 року відкрито виконавче
провадження.

Стягувач ОСОБА_2 звернулась із заявою
від 08.02.2014 р. про відмову у здійсненні
примусового виконання рішення суду про
стягнення аліментів з останнього.

17 лютого 2014 року на адресу відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
надійшла заява представника стягувана
про відмову від примусового виконання
рішення суду за виконавчим листом
№2-2148, виданим 02 липня 2001 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська, про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання дитини до
досягнення повноліття.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про дату та час розгляду
справи повідомлені належним чином.

Представник стягувач подала до суду
заяву про слухання справи у її
відсутності, зазначивши в заяві, що
наслідки відмови від примусового
виконання рішення стягувачу роз'яснені
та зрозумілі.

Дослідивши матеріали справи та подане
подання, суд приходить до наступного
висновку.

Згідно ст.372 ЦПК України мирова угода,
укладена між сторонами, або відмова
стягувача від примусового виконання
в процесі виконання рішення подається
в письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду
за місцем виконання рішення для
визнання.

Відповідно до ч.2 статті 12 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягувач має право подати заяву про
відмову від стягнення і повернення
виконавчого документа.

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та вимоги чинного
законодавства, суд вважає за можливе
прийняти відмову стягувача від
примусового виконання рішення суду за
виконавчим листом №2-2148, виданим 02
липня 2001 року Жовтневим районним судом
м. Дніпропетровська, у відповідності до
ст. 372 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ
«Про виконавче провадження», cт.ст. 174, 372
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця ВДВС
Солом»янського РУЮ у м. Києві - О.В.
Пішковцій про визнання відмови
стягувача від примусового виконання
рішення - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від
примусового виконання рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 02.07.2001 р за
виконавчим листом №2-2148, виданим 02
липня 2001 року Жовтневим районним судом
м. Дніпропетровська та провадження у
виконавчому провадженні №2-2148 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання
неповнолітнього дитини до досягнення
останньою повноліття, закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: