Справа № 740/386/14 Провадження №
22-ц/795/682/2014 Головуючий у I інстанції
-Куровський Ю. В. Доповідач -
Шитченко Н. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника позивача
Шукліної Л.А.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 05 лютого 2014 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніжинтепломережі»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за теплову
енергію, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду від 05 лютого 2014 року позовні
вимоги ТОВ «Ніжинтепломережі»
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
заборгованість за теплову енергію та
гаряче водопостачання за період з 01
січня 2011 року по 31 грудня 2013 року в сумі
4782 грн. 52 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, просять
скасувати судове рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції
безпідставно проігнорована та
обставина, що пільги по оплаті за житло,
комунальні послуги та паливо,
передбачені п.п. 4-6 ст. 13 ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», надаються
інвалідам війни та членам їх сімей, які
проживають разом з ними.

Апелянти зазначають, що висновок про
стягнення заборгованості зі всіх
відповідачів зроблений судом всупереч
рішення Конституційного Суду України
від 3 червня 1999 року, відповідно якого
членом сім'ї військовослужбовця, що має
право на пільгу, є особа, яка перебуває
з суб'єктом права на пільгу у кровних
стосунках, пов'язана постійним
проживанням та веденням спільного
господарства.

Апелянти зазначають, що всупереч вимог
чинного законодавства, позивачем не
укладався договір про надання послуг
теплопостачання та забезпечення
гарячою водою.

В письмових запереченнях представник
позивача просить відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін, вважаючи його законним,
обґрунтованим і таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
повнолітніми дітьми ОСОБА_2 і до членів
його сім'ї, як пільговика при наданні
послуг, не належать, отже пільга по
оплаті послуг за надану теплову
енергію їм не надається. Позивачем
зроблений розрахунок заборгованості
із врахуванням пільг ОСОБА_2, як
інваліда війни І групи, та його дружині,
що входить до кола членів його сім'ї.
Враховуючи те, що відповідачі фактично
отримали послуги і від їх надання не
відмовлялись, та зважаючи на положення
ст.ст. 11, 527 ЦК України, районний суд
прийшов до висновку, що зобов'язання
виникають також з дій громадян і
організацій, а отже відсутність
письмового договору між сторонами не
звільняє відповідачів від сплати за
надані позивачем послуги.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам законодавства,
яким регулюються спірні
правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_2, його дружина
ОСОБА_3, повнолітні син ОСОБА_4 та донька
ОСОБА_5 зареєстровані та проживають
однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 54)
та являються споживачами послуг з
теплопостачання та забезпечення
гарячою водою, які надає ТОВ
«Ніжинтепломережі». Відповідач ОСОБА_2
є інвалідом війни І групи (а.с. 48).

Ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року передбачено
встановлення пільг інвалідам війни та
прирівняним до них особам. Згідно п. 5 ч.
1 вказаної статті інвалідам війни
надається 100-відсоткова знижки плати за
користування комунальними послугами
(газом, електроенергією, іншими
послугами) та скрапленим балонним
газом для побутових потреб в межах
середніх норм споживання. Право на таку
ж пільгу згідно з даним законом мають і
члени сім'ї пільговика, які проживають
разом з ним, незалежно від виду житла чи
форми власності на нього.

В п. 5 ст. 51 Бюджетного Кодексу України
визначено, що при наданні пільг та
здійсненні видатків з бюджету щодо їх
виплати до членів сім'ї пільговика
належать: дружина (чоловік), їхні
неповнолітні діти (до 18 років);
неодружені повнолітні діти, визнані
інвалідами з дитинства І та ІІ групи
або інвалідами І груп; особа, яка
проживає разом інвалідом війни І групи
та доглядає за ним, за умови, що інвалід
війни не перебуває у шлюбі;
непрацездатні батьки; особа, яка
знаходить під опікою або піклуванням
громадянина, який має право на пільги,
та проживає разом з ним.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 01 серпня 1996 року № 879 «Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати», пільга з опалення надається на
21 кв.м опалювальної площі на одну особу
і додатково 10,5 кв.м на сім'ю.

Звернувшись до суду з вимогою про
стягнення заборгованості, позивач
зазначив, що нарахування за опалення
квартири проводиться на опалювальну
площу житлового приміщення 82,28 кв.м.
Управління праці і соціального захисту
населення відшкодовує нарахування на
52,5 кв.м, в тому числі на 21 кв.м на
пільговика, на 21 кв.м на його дружину та
на 10,5 кв.м на сім'ю. До сплати
відповідачам надаються нарахування за
29,78 кв.м. За послуги з гарячого
теплопостачання нарахування
проводяться зі 100-відсотковою пільгою
для ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3
Заборгованість за теплову енергію за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013
року становить 4782 грн. 52 коп. та
складається з боргу за опалення 29,78 кв.м
та боргу за гаряче водопостачання за
нормами споживання на 2-х осіб.

Аналізуючи вищезазначені норми, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
до висновку, що право на 100-відсоткову
пільгу зі сплати за користування
опаленням та гарячим водопостачанням
мають лише ОСОБА_2, який є інвалідом І
групи, та його дружина, ОСОБА_3
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є
повнолітніми дітьми пільговика, до
членів його сім'ї не належать, в зв'язку
з чим і не мають права на надання їм
100-відсоткової пільги.

Твердження апелянтів на необхідне
застосування при вирішення спору
рішення Конституційного Суду України
№ 5-рп/99 від 03 червня 1999 року не можуть
бути взяті до уваги апеляційним судом,
оскільки в своєму рішенні
Конституційний Суд України надав
роз'яснення стосовно членів сім'ї
працюючих військовослужбовців, які
користуються пільгами на підставі ЗУ
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх
сімей», а не членів сім'ї інвалідів
війни, яким надаються пільги згідно ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Не можуть бути застосовані при
вирішенні даної справи, як преюдиційні,
висновки, викладені у рішенні
Ніжинського міськрайонного суду та
ухвали апеляційного суду, що були
прийняті в 2006 році за зверненням
позивача до апелянтів про стягнення
боргу за спожиті послуги в 2004-2005 роках
(а.с. 28-31), якими позов ТОВ
«Ніжинтепломережі» залишено без
задоволення, оскільки на час вирішення
зазначеного спору не був прийнятий
Бюджетний кодекс України, положеннями
п. 5 статті 51 якого чітко визначено осіб,
які відносяться до членів сім'ї
інваліда війни. Нормами ч. 2 п. 2 ст. 4
цього кодексу встановлено, що у
випадку, якщо іншим
нормативно-правовим актом бюджетні
відносини визначаються інакше, ніж у
цьому Кодексі, застосовуються
відповідні норми цього Кодексу.

Таким чином, при розгляді даного спору
підлягають застосуванню положення
Бюджетного кодексу України, як
законодавчого акту, що був прийнятий
пізніше, ніж норми, які діяли в 2006 році,
і які унеможливлюють будь-яке інше
тлумачення або трактування того, які
саме особи віднесені до членів сім'ї
інваліда війни.

Крім цього, посилаючись на наявність
рішень судів, що прийняті в 2006 році,
якими встановлена наявність у
відповідачів пільг по сплаті за
надання послуг за теплову енергію,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вказують на
наявність інших судових рішень (а.с.
26-27), що приймались судами в 2011 році, які
є чинними, та якими позов ТОВ
«Ніжинтепломережі» задоволено та
стягнуто з відповідачів солідарно борг
за надані послуги за період 2005-2010 роки
в сумі 7907,24 грн.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність зобов'язань відповідачів
перед постачальником послуг у зв'язку з
відсутністю укладеного договору є
безпідставними та надуманими. Не
зважаючи на те, що договір про надання
послуг між сторонами не укладався,
відповідачі є фактичними споживачами
послуг, а тому зобов'язані сплачувати
за послуги з теплопостачання та
забезпечення гарячою водою, оскільки в
силу ст. 11 ЦК України зобов'язання
виникають не лише з підстав
передбачених законодавством, зокрема з
угод, а також з дій громадян і
організацій, які в силу загальних
засад і змісту цивільного
законодавства породжують цивільні
права і обов'язки, а фактично між
сторонами виникли цивільно-правові
відносини. Відсутність письмового
договору між сторонами не звільніє
відповідачів від сплати наданих
позивачем послуг.

Таким чином, сукупність обставин
справи приводить апеляційний суд до
переконання, що судом першої інстанції
правильно встановлені правовідносини
між сторонами і їм надана вірна
юридична оцінка. Оскаржуване рішення
ґрунтується на повно та всебічно
досліджених доказах, оцінка яких
проведена у відповідності до положень
ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи
апеляційної скарги їх не спростовують
та не містять передбачених законом
підстав для скасування вірного по суті
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 05 лютого 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: