Справа №544/53/14-ц
Пров. №4-с/544/6/2014
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2014 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд
Полтавської області у складі :

головуючого - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря - Несена О.І.,

представника відділу державної
виконавчої служби Пирятинського
районного управління юстиції Коверди
О. Г. ( представника державної установи),
представників заінтересованих осіб
адвоката ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3
(фізичних осіб),

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
скаргою ОСОБА_4 на постанову про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернувся до суду із
скаргою на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Пирятинського
районного управління юстиції (далі
-ВДВС Пирятинського РУЮ) Коверди О.Г.
від 25.12.2013 про передачу майна стягувачу
в рахунок погашення боргу. Свою скаргу
обґрунтовує тим, що відповідно до
вказаної постанови державним
виконавцем передано в рахунок
погашення боргу стягувачеві ОСОБА_5
належне йому домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Вважає вказану постанову
державного виконавця ВДВС
Пирятинського РУЮ неправомірною,
оскільки на момент винесення
постанови державному виконавцю було
відомо, що рішенням Пирятинського
районного суду Полтавської області
від 12.11.2013 поділене майно, що є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, зокрема, суд визнав право
власності ОСОБА_6 на ? частину
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. Тому при винесенні
оскаржуваної постанови державний
виконавець діяв всупереч закону, що є
підставою для її скасування. Просив
визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Пирятинського районного управління
юстиції Коверди О.Г. від 25.12.2013 про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу .

У судове засідання скаржник не
з'явився, надав заяву про слухання
справи у його відсутність, просив
скаргу задовольнити.

Державний виконавець ВДВС
Пирятинського РУЮ Коверда О. Г. у
судовому засіданні скарги не визнала і
пояснила, що домоволодіння у АДРЕСА_1
на час оголошення процедури його
продажу з прилюдних торгів було
зареєстроване за боржником ОСОБА_4,
який жодних заперечень щодо інших осіб,
що мають право власності чи право
користування вказаним приміщенням, не
заявляв. Оскільки вказане майно не
було реалізоване з торгів, стягувачу
було запропоновано залишити його за
собою в рахунок погашення боргу, на що
останній погодився. 25.12.2013 була
винесена постанова про передачу майна
стягувачу і на момент її винесення
рішення про поділ майна подружжя
Григор не набрало законної сили.
Зазначила, що вказана постанова
винесена відповідно до вимог закону,
тому просила відмовити у задоволенні
скарги.

Представник заінтересованої
особи ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_2 у
судовому засіданні скаргу підтримав,
просив її задовольнити з підстав,
викладених у ній. Пояснив, що
оскаржувана постанова порушує не лише
права боржника, а і його довірительки
ОСОБА_6, яка має право власності на ?
частини вказаного майна, а також права
інших осіб, які проживають у ньому та
мають право користування, зокрема
неповнолітня онука боржника, яка
зареєстрована там з 2007 року.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення скарги ОСОБА_4, вказуючи
про те, що оскаржувана постанова жодним
чином не порушує прав боржника, який
усіляко ухиляється від виконання
рішення суду, яке набрало законної
сили. Судом не було заборонено
реалізацію майна боржника, тобто для
здійснення виконавчого провадження,
частиною якого є передача майна
стягувачу, перешкод не було. На момент
винесення постанови про передачу майна
стягувачу рішення суду про визнання
права власності на частину
будинковолодіння за ОСОБА_6 не набуло
чинності, тому державний виконавець
діяв в межах своїх повноважень та
відповідно до закону.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що скарга
ОСОБА_4 є необґрунтованою та не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у ВДВС
Пирятинського РУЮ в Полтавській
області знаходиться виконавче
провадження №1068/3 про примусове
виконання рішення суду про стягнення
боргу в сумі 587 677,94 грн з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5.

Статтями 32, 52 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
одним із заходів примусового виконання
рішення є звернення стягнення на майно
боржника. Звернення стягнення на майно
боржника полягає у його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Пирятинського
районного управління юстиції від
03.03.2012 року в рамках даного виконавчого
провадження було накладено арешт на
нерухоме майно, що належить боржнику
ОСОБА_4, а саме: житловий будинок по
АДРЕСА_1.

Спірне майно було передано для
реалізації шляхом проведення
прилюдних торгів. Іншого майна, на яке
може бути звернуто стягнення,
державним виконавцем не встановлено.

Для проведення прилюдних торгів
державним виконавцем залучено філію 17
ПП «Нива-В.Ш.» на підставі відповідного
договору, а 24 квітня 2013 року майно
передано йому на реалізацію (а.с.61).

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про
виконавче провадження» не реалізоване
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах протягом двох
місяців майно підлягає уцінці
державним виконавцем, що проводиться в
десятиденний строк з дня визнання
прилюдних торгів чи аукціону такими, що
не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна. У разі якщо
в місячний строк з дня проведення
повторної уцінки майно не реалізовано
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, державний
виконавець повідомляє про це стягувачу
і пропонує йому вирішити питання про
залишення за собою нереалізованого
майна, крім майна, конфіскованого за
рішенням суду. У разі якщо стягувач
виявив бажання залишити за собою
нереалізоване майно, він зобов'язаний у
п'ятнадцятиденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідного повідомлення внести на
відповідний рахунок для обліку
депозитних сум органу державної
виконавчої служби різницю між
початковою вартістю нереалізованого
майна та сумою коштів, що підлягають
стягненню на його користь, якщо
початкова вартість нереалізованого
майна перевищує суму боргу, яка
підлягає стягненню за виконавчим
документом. Майно передається
стягувачу за ціною, що дорівнює
початковій вартості майна, за якою воно
передавалося на реалізацію. Про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Прилюдні торги, призначені на 24
вересня, 11 листопада, 20 грудня 2013 року
не відбулися навіть після повторної
уцінки майна державним виконавцем

За повідомленням філії 17 ПП
«Нива-В.Ш.» торги по реалізації
арештованого майна не відбулися у
зв'язку з відсутністю купівельного
попиту (а.с.72,73), у зв'язку з чим майно
знято з торгів у зв'язку із закінченням
термінів реалізації.

23.12.2013 державний виконавець направив
листа стягувачу ОСОБА_5, в якому
останньому було запропоновано
вирішити питання про залишення за
собою нереалізованого на торгах майна
(а.с. 74).

Стягувач 24.12.2013 повідомив про свою
згоду залишити нереалізоване нерухоме
майно за собою (а.с.75)

Постановою державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Пирятинського районного управління
юстиції (далі -ВДВС Пирятинського РУЮ)
Коверди О.Г. від 25.12.2013 передано в
рахунок погашення боргу стягувачеві
ОСОБА_5 домоволодіння, що належить
боржнику ОСОБА_4 та розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 за оцінкою передачі
вказаного майна на реалізацію (а.с.2).

Крім того, матеріалами справи
встановлено, що рішенням Пирятинського
районного суду Полтавської області від
12.11.2013 визнано за ОСОБА_6 право
власності на ? частину житлового
будинку із господарськими будівлями і
спорудами, що розташований у АДРЕСА_1.
Рішення набрало законної сили 27.01.2014
(а.с.41-44).

Відповідно до ст. 387 Цивільного
процесуального кодексу України (далі-
ЦПК України), якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби і права чи свободи заявника не
було порушено, суд постановляє ухвалу
про відмову в задоволенні скарги.

Заявник ОСОБА_4 у своїй скарзі
обґрунтовує незаконність оскаржуваної
постанови тим, що вона порушує права
співвласника переданого стягувачу
будинковолодіння - ОСОБА_6 Натомість,
які права та свободи власне самого
боржника були порушені даною
постановою в скарзі не обгрунтовано.

Доводи представника заінтересованої
особи ОСОБА_6 - ОСОБА_2 щодо скасування
оскаржуваної постанови з тих самих
підстав не заслуговують на увагу,
оскільки вони не вказують на порушення
прав заявника, а свідчать про
необхідність захисту права іншої
особи, яка не є учасником виконавчого
провадження, та яке може бути захищене
у інший спосіб, визначений законом.
Захист порушеного права власності
ОСОБА_6 на частину домоволодіння також
дасть змогу зберегти право
користування ним членами її сім'ї,
про порушення прав яких заявляв у
судовому засіданні її представник.

Посилання представника ОСОБА_6 на те,
що державний виконавець порушив
порядок передачі спірного майна на
реалізацію, оскільки в будинку була
зареєстрована неповнолітня дитина та
не був отриманий попередній дозвіл
органу опіки і піклування, також не
можуть бути прийняті судом як підстава
скасування спірної постанови.

На момент прийняття рішення про
передачу майна на реалізацію
державний виконавець не мала
інформації про реєстрацію в будинку
неповнолітньої дитини. Скаржник про це
ВДВС не повідомив, сама процедура
передачі майна для реалізації з
прилюдних торгів боржником оскаржена
не була. Крім того, згідно довідки
виконкому Пирятинської міської ради
(а.с.59) неповнолітня дитина у даному
будинку не проживає, що у судовому
засіданні не заперечував і представник
ОСОБА_6

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державний виконавець під час
примусового виконання рішення суду,
що набрало законної сили, діяв
відповідно до вимог і у спосіб,
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження», а оскаржувана
постанова жодним чином не порушує
права та свободи заявника ОСОБА_4

Тому у задоволенні скарги ОСОБА_4
необхідно відмовити.

На підставі наведеного та ст. 62
Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Пирятинського районного управління
юстиції від 25.12.2013 про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом 5 днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення ухвали,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 5 днів з дня отримання її
копії.

Головуючий -

Повний текст ухвали виготовлений
13.03.2014