Справа № 2/258/602/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Донецька

в складі: головуючої судді
Дорошенко В.Г.

при секретарі
Сорока Т.О.

з участю позивачки
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі
гідності та ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
захист честі гідності та ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди, де зазначила, що 01 жовтня 2013р. нею
був виявлений в мережі Інтернет на
сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 відеоролик з її
участю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1
»(додано користувачем ОСОБА_6).

Дане відео було зняте
Відповідачем на передодні, 30 вересня
2013р., в її робочому кабінеті таємно, без
попередження та отримання її згоди при
наступних обставинах.

Позивачка вказує, що вона працює
на посаді начальника служби
організації збору доходів ККП ДДС
«Донелектроавтотранс» та їй підлеглий
увесь списочний склад контролерів
пасажирського транспорту. 30 вересня
2013р., у робочий час, до її службового
кабінету, який розташований у
приміщенні ККП ДДС
«Донелектроавтотранс» за адресою:
м.Донецьк, вул. Донецька,39, прийшов
відповідач ОСОБА_2 зі своїм
представником, який відмовився
назвати своє прізвище, ім'я та по
батькові, для того щоб здати письмову
заяву з приводу роботи контролерів
пасажирського транспорту(вхідний
реєстраційний № 01/10-169 від 30 вересня
2013р.).

У ході бесіди з приводу дій
контролерів, відповідач у руках тримав
мобільний телефон та як стало пізніше
відомо, записував на відео частину
бесіди з позивачкою. Після того, як
вона запитала, чи не знімають її на
відео, відповідач сказав їй, що він має
на це право, оскільки вона публічна
особа. Припинивши знімати, відповідач
став образливо висловлюватись у її
адресу, свідком чого стала її
співробітниця ОСОБА_4

Позивачка вважає, що вказані дії
відповідача носили незаконний
характер, проводячи відеозапис та
розповсюдивши відеоінформацію про неї,
відповідач порушив її особисті
немайнові права на повагу до її честі,
гідності та ділової репутації.

Крім того, вважає, що вказаними діями
відповідача, які виразились у
проявленні неповаги до її честі,
гідності та діловій репутації, їх
приниженні, їй була спричинена
моральна шкода, яку вона оцінює у
5000гривень.

Просила суд зобов'язати відповідача,
протягом 10 днів з дня набуття рішенням
законної сили вилучити
відеоінформацію, розташовану на
веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1
»(додано користувачем ОСОБА_6) та
стягнути з відвідача на її користь
моральну шкоду у розмірі 5000грн. і
понесені нею судові витрати у розмірі
458,80грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги та
надала суду пояснення аналогічні
вищевикладеним. Крім того, доповнила,
що відеозапис у її кабінеті проводив
спочатку сам ОСОБА_2, оскільки вона
бачила мобільний телефон в його руках,
а потім її знімав інший чоловік, який
прийшов разом з ОСОБА_2 і був присутній
при їх бесіді. Хто саме виклав
відеоролик в мережі Інтернет їй не
відомого, але вона вважає, що це міг
зробити відповідач ОСОБА_2 Просила суд
її позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Суду
пояснив, що у нього дійсно був конфлікт
з контролерами ККП ДДС
«Донелектроавтотранс», в ході якого
його виштовхнули з тролейбуса та
ображали нецензурною лайкою. В зв'язку
з цим він написав заяву на ім'я
директора ККП ДДС
«Донелектроавтотранс» і 30 жовтня 2013р.
пішов здати скаргу. Підходячи до
будівлі ККП ДДС «Донелектроавтотранс»
він розмовляв по телефону зі своєю
дівчиною і у ході бесіди розповів їй
про конфлікт, який у нього відбувся з
контролерами. На порозі будівлі ККП
стояв раніше йому не знайомий хлопець,
який почув його розмову з дівчиною і
поцікавився, що саме за конфлікт у
нього був з контролерами. Він розповів
цьому хлопцю обставини подій та сказав,
що приніс письмову скаргу з цього
приводу. Після цього, незнайомий
хлопець представився йому як «ОСОБА_6»
та запропонував йому піти разом до
начальника служби ОСОБА_1 Оскільки
він не заперечував мати підтримку з
боку іншої особи, він погодився на цю
пропозицію і вони разом пішли до
кабінету позивачки. Знаходячись у
кабінеті позивачки, він не проводив
будь-якого відеозапису і взагалі не
доставав свій телефон з кишені. Про те,
що бесіда буде фіксуватись на відео,
вони з хлопцем на ім'я «ОСОБА_6» не
домовлялися і він взагалі не знав, що
відеозапис проводиться. Він особисто
сів ближче до столу позивачки, а ОСОБА_6
сів за ним і тримав у руках свій
мобільний телефон. Коли позивачка
запитала у ОСОБА_6, чи не знімає він її
на відео, він відповів, що має на це
право, оскільки вона публічна особа.
Коли їх бесіду було вичерпано, вони
залишили кабінет позивачки, здали
скаргу і розійшлись по своїм справам.
Будь-яких відомостей про хлопця на
ім'я «ОСОБА_6» він не має і
домовленостей про те, що він буде
викладати відеозапис у мережі Інтернет
між ними не було. Про те, що відеоролик
був викладений на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2
«ІНФОРМАЦІЯ_1 » він дізнався лише з
позовної заяви ОСОБА_1 Просив суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, оскільки особисто він не
порушав її права, не проводив
відеозаписів на які вказує позивачка
та не розповсюджував про неї ніякої
інформації.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що позивачка ОСОБА_1
працює на посаді начальника служби
організації збору доходів ККП ДДС
«Донелектроавтотранс» та їй підлеглий
увесь списочний склад контролерів
пасажирського транспорту.

30 вересня 2013р. до її службового
кабінету, який розташований у
приміщенні ККП ДДС
«Донелектроавтотранс» за адресою:
м.Донецьк, вул. Донецька,39, прийшов
відповідач ОСОБА_2 та ще один хлопець,
який не назвав позивачці своє
прізвище, ім'я та по батькові. Метою їх
візиту було здати письмову заяву з
приводу роботи контролерів
пасажирського транспорту, до яких мав
претензії ОСОБА_2

Вказані обставини були підтверджені
сторонами у ході судового засідання і
не потребують додаткової перевірки.

Крім того, в судовому засіданні було
встановлено, що під час бесіди
позивачки ОСОБА_1 з відповідачем
ОСОБА_2 та хлопцем, який прийшов разом з
ним, проводився відеозапис, який у
подальшому був викладений на
веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1
»(додано користувачем ОСОБА_6).

В позовній заяві позивачка ОСОБА_1
вказує, що відеозйомку проводив
відповідач ОСОБА_2 і саме він виклав цю
відеоінформацію в мережі Інтернет.

Однак, в судовому засіданні доводи
позивачки не знайшли свого
підтвердження.

Так, сама позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні пояснила, що під час їх
бесіди з відповідачем та іншим хлопцем,
вони обидва тримали в руках мобільні
телефони і вона припускає, що
відеозапис міг проводити кожен з них.

При цьому, з оглянутого в судовому
засіданні, в присутності сторін,
відеоролику, який був представлений
суду позивачкою ОСОБА_1 та залучений до
матеріалів справи, вбачається, що в
кабінеті позивачки, відповідач ОСОБА_2
сидить на проти столу позивачки і не
тримає у руках будь-яких
предметів(зокрема мобільного
телефону), а відеозапис проводиться
іншою особою.

Допитані в судовому засіданні у якості
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є
співробітниками позивачки ОСОБА_1
лише підтвердили суду той факт, що 30
вересня 2013р. відповідач ОСОБА_2 та ще
один хлопець були на прийомі у
позивачки в її службовому кабінеті в
приміщенні ККП ДДС
«Донелектроавтотранс». При цьому, будь
які відомості щодо відеозапису бесіди
чи розповсюдження відеоінформації їм
не відомі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Як в позовній заяві так і в своїх
поясненнях наданих у судовому
засіданні, позивачка ОСОБА_1 вказує, що
порушення її особистих немайнових
прав, за захистом яких вона звернулася
до суду з даним позовом полягає у тому,
що відповідач ОСОБА_2 знімав її на
відео без її на то згоди, а у подальшому
розповсюдив цю відеоінформацію
розмістивши її в мережі Інтернет.

Однак, доводи позивачки не
знайшли свого підтвердження у ході
судового засідання та не були
підтверджені належними об'єктивними
доказами, а ґрунтуються лише на
припущеннях самої позивачки ОСОБА_1

Таким чином, оцінюючи зібрані по
справі докази у їх сукупності, суд
вважає, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 задоволенні слід
відмовити.

Оскільки судом приймається
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, судові витрати понесені
позивачкою при зверненні до суду з
даним позовом , також не можуть бути
стягнені.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 16,23,270,276,280,299,307,308 ЦК
України, ст.ст.10,60, 209, 212-215 ЦПК України
суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі
гідності та ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

На рішення суду може подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: