Справа № 154/2894/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Каліщук А.А. Провадження №
22-ц/773/1863/14 Категорія: 50 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого судді
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів -Веремчук Л.М., Овсієнка А.А.

при секретарі Губарик К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
малолітніх дітей, за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 06 листопада 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 06
листопада 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено повністю.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Самоволя
Іваничівського району Волинської
області аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі по 400 (чотириста)
грн. щомісячно на кожну дитину,
починаючи з 08.10.2014 року і до досягнення
дітьми повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації
відповідно до закону.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішення суду в межах суми платежу за
один місяць допущено до негайного
виконання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій через неправильне застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просив
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
в позові ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання малолітніх
дітей відмовити.

Сторони в судове засідання по
невідомим суду причинам не з'явились,
хоча своєчасно та належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи в суді апеляційної інстанції,
тому колегія суддів вважає можливим
проводити розгляд справи за їх
відсутності, що відповідає вимогам ст.
305 ЦПК України.

Згідно із ст. 197 ЦПК України у зв'язку з
неявкою в судове засідання осіб, які
беруть участь у справі фіксування
судового засідання технічним засобом
не здійснювалось.

На адресу апеляційного суду позивач
ОСОБА_3 подала заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просила
апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін, як таке, що
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Заслухавши доповідь
головуючого-судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції - залишенню без
змін з наступних мотивів.

Постановляючи рішення про
стягнення із відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
їх малолітніх дітей в розмірі по 400
(чотириста) грн. на кожну дитину,
щомісячно, суд першої інстанції
врахував матеріальне становище сторін,
вік та повну працездатність
відповідача, і у зв'язку з цим, ухвалив
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на
встановлених обставинах справи і
нормах матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини, а
тому з ними погоджується і колегія
суддів.

Судом першої інстанції правильно
встановлено і це відповідає матеріалам
справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають
у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2000
року Павлівською сільською радою
Іваничівського району Волинської
області за актовим записом № 12 (а.с. 13
зворот).

Від спільного подружнього життя у
сторін народились діти: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_10, що стверджується копіями
свідоцтв про народження, в яких батьком
дітей зазначений відповідач ОСОБА_2
(а.с. 8-11).

Діти проживають разом із матір'ю,
знаходяться на її утриманні та
вихованні. Домовленості між сторонами
про розмір і порядок сплати аліментів
не досягнуто.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у матеріалах справи належними
доказами.

Обов'язок батьків щодо надання
утримання своїм неповнолітнім дітям та
способи й порядок його виконання
врегульовано у главі 15 Сімейного
кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Таким чином, сторони у справі, як батьки
дітей, зобов'язані утримувати останніх
до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 181 СК
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Ч. 1 ст. 184 СК України визначено, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що за загальним
правилом спосіб виконання батьками
свого обов'язку по утриманню
неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті
аліментів, залежить від домовленості
між ними, однак, у разі відсутності
такої домовленості той із батьків, з
ким проживає дитина, має право
звернутися до суду із відповідним
позовом, і в такому разі аліменти на неї
можуть бути присуджені в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір стягуваних
аліментів, суд врахував матеріальне
становище сторін та малолітніх дітей,
зокрема те, що відповідач має
нерегулярний, мінливий дохід, діти
проживають разом із матір'ю,
знаходяться на її утриманні та
вихованні, і давши вірну правову оцінку
обставинам справи обґрунтовано
задовольнив позов в повному об'ємі,
стягнувши з відповідача на користь
позивача на утримання малолітніх дітей
аліменти у розмірі по 400 грн. на кожну
дитину, щомісячно. Тоді як відповідач
об'єктивно не надав суду доказів, які
відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
доводили б ті обставини, що останній в
силу матеріального становища
неспроможний сплачувати аліменти у
присудженому судом розмірі.

Визначений судом розмір аліментів на
утримання малолітніх дітей відповідає
засадам розумності і справедливості.
На даний час відповідач не працює та не
має постійного заробітку, проте, є
особою працездатного віку, а відтак
його незадовільний матеріальний стан
носить тимчасовий характер та не
позбавляє останнього
працевлаштуватись з метою утримання
малолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 06
листопада 2014 року у даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді