Справа № 344/6762/14-ц
Провадження № 2/344/3044/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, представника
позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_7, про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення коштів в сумі 71
186.57грн. та стягнення судових витрат.

В позовній заяві зазначено, що 04.04.2011
року позивач оформив нотаріально
посвідчену довіреність на ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 на право користування та
розпорядження належним довірителю на
праві власності автомобіля Skoda Octavia Tour
1.9 TDI, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3. В
квітні 2014 року позивачу стало відомо
про те, що 11.05.2011 року даний автомобіль
оформлений на ОСОБА_7, якому продала
даний автомобіль ОСОБА_4 10.05.2011 року за
ціною 71 186.57 грн. Після чого позивач
звернувся до відповідача передати
кошти отримані з продажу автомобіля, на
що остання відмовилася.

Ухвалою суду від 01.07.2014 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_7.

18.08.2014 року позивач збільшив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідача 183 950.63 грн., виходячи з
отриманих в судовому засіданні
пояснень від покупця ОСОБА_7 про оплату
позивачу близько 13000-15000 доларів США
(взявши за основу середину даної суми -
14 тис. доларів США) в еквіваленті до
курсу НБУ станом на 12.08.2014 року: 1грн. -
13.139 долар.

Позивач та представник позивача
позовні вимоги підтримали.

Відповідач та її представник позов не
визнали, вважають що позовні вимоги
необґрунтовані та не підлягають до
задоволення з підстав зазначених в
запереченні, подавши також заяву про
застосування судом спливу строків
позовної давності.

Третя особа ОСОБА_7 позов не визнав,
вказавши суду про те, що за придбання
автомобіля розрахувався з позивачем
(дату укладання угоди точно не
пригадує), зазначивши що договір
укладений був між позивачем та ним за
сумою близько 13000-15000 доларів США.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково
виходячи з наступних підстав. Дані
правовідносини регулюються нормами
глави 68 ЦК України (доручення).

Судом встановлено, що позивач
відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
ТЗ був власником автомобіля Skoda Octavia Tour
1.9 TDI, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3.
(а.с.3).

04.04.2011 року ОСОБА_2 за нотаріально
посвідченою довіреністю уповноважив
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпоряджатися на
свій розсуд та умовах та за ціною на
свій розсуд, експлуатувати належний
йому автомобіль Skoda Octavia Tour 1.9 TDI, 2006 року
випуску, д.р.н. НОМЕР_3. (а.с.4). Для цього
надається представнику право
представляти інтереси ОСОБА_2 щодо дій
пов'язаних в т.ч. з відчуженням ТЗ,
укладати від його імені договора щодо
розпорядження ТЗ, визначаючи на
власний розсуд ціну, одержувати
належні ОСОБА_2 за цивільно-правовим
договором грошові кошти. Довіреність
була чинна до 04.04.2014 року.

10.05.2011 року між ОСОБА_8, діючою по
дорученню від 04.04.2011 року від імені
ОСОБА_2, як продавцем з однієї сторони,
та ОСОБА_7, як покупцем з другої сторони,
було укладено договір на оформлення
довідки-рахунка через магазин філії
ТОВ «Янгол 3» (а.с.68), ціною продажу за
автомобіль - 71 186.57 грн.

11.05.2011 р. вищевказаний автомобіль був
знятий з обліку та зареєстрований за
ОСОБА_7 (а.с.5).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з
25.09.2010 року (а.с.17) та рішенням суду від
05.11.2013 року шлюб було розірвано (а.с.18),
третя особа ОСОБА_7 є сином відповідача.

В березні місяці 2014 року ОСОБА_2
звернувся з позовом до ОСОБА_7, оскільки
позивачу стало відомо, що ОСОБА_7
відчужив даний автомобіль ще 27.03.2012
року, при цьому позивач позиваючись до
ОСОБА_7, вважав що останній продав
автомобіль діючи за дорученнням від
04.04.2011 року. Однак, під час розгляду
судом тієї цивільної справи, було
встановлено, що ОСОБА_7 при укладанні
договору в 2012 року діяв уже як власник
автомобіля Skoda Octavia Tour 1.9 TDI, 2006 року
випуску, д.р.н. НОМЕР_3, а не як повірений,
тому рішенням Івано-Франківського
міського суду від 25.04.2014 року позивачу
було відмовлено в задоволенні позову
(а.с.19-21).

Позивач вказує на те, що саме при
розгляді іншої цивільної справи (в
квітні 2014р.), йому стало відомо про
укладення договору 10.05.2011 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, та як наслідок
реєстрації за ОСОБА_7 11.05.2011 року даного
автомобіля.

Як слідує з вимог статтей 1000-1002 ЦК
України за договором доручення одна
сторона (повірений) зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони (довірителя) певні юридичні
дії. Правочин, вчинений повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки довірителя.
Договором доручення може бути
встановлено виключне право повіреного
на вчинення від імені та за рахунок
довірителя всіх або частини юридичних
дій, передбачених договором. У договорі
можуть бути встановлені строк дії
такого доручення та (або) територія, у
межах якої є чинним виключне право
повіреного. Договором доручення може
бути визначений строк, протягом якого
повірений має право діяти від імені
довірителя. Повірений має право на
плату за виконання свого обов'язку за
договором доручення, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Так, за ст..1003-1004 цього ж кодексу у
договорі доручення або у виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належить вчинити повіреному. Дії, які
належить вчинити повіреному, мають
бути правомірними, конкретними та
здійсненними. Повірений зобов'язаний
вчиняти дії відповідно до змісту
даного йому доручення. Повірений може
відступити від змісту доручення, якщо
цього вимагають інтереси довірителя і
повірений не міг попередньо запитати
довірителя або не одержав у розумний
строк відповіді на свій запит. У цьому
разі повірений повинен повідомити
довірителя про допущені відступи від
змісту доручення як тільки це стане
можливим.

Повірений зобов'язаний (за ст..1006 ЦК
України): 1) повідомляти довірителеві на
його вимогу всі відомості про хід
виконання його доручення; 2) після
виконання доручення або в разі
припинення договору доручення до його
виконання негайно повернути
довірителеві довіреність, строк якої
не закінчився, і надати звіт про
виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення; 3) негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

Отже, повірений, діючи від імені
довірителя, отримавши належне за
виконанням доручення, тобто в т.ч. і
кошти, зобов'язаний передати ці кошти
довірителю.

Судом встановлено, що продавцем
автомобіля була відповідач ОСОБА_4, і як
зазначала остання в своїх поясненнях
та запереченні, позивач знав про продаж
нею автомобіля її синові. Натомість
позивач вказав на те, що йому не було
відомо про продаж дружиною автомобіля,
що належав позивачу, її синові,
будь-яких коштів вона йому не давала.

При цьому пояснення відповідача є
мінливі, так в судовому засіданні
01.07.2014 року ОСОБА_4 вказала, що не
пригадує які саме документи
підписувала щодо даного автомобіля, не
заперечивши в подальшому, що підпис на
договорі від 10.05.2011р. належить їй. Що
стосується суми продажу, то третя особа
ОСОБА_7 не зміг назвати точну суму
наданих ним коштів за даний автомобіль,
назвавши від 13 тис.доларів США до 15
тис.доларів США. При цьому, суд
зазначає, що на 10.05.2011 року згідно даних
НБУ, курс долара був 7.9684 дол./грн.., а
тому виходячи з ціни зазначеної в
договорі від 10.05.2011 року, вартість
продажу авто в доларах становила б до
валюти - 8933.61 доларів США. Тобто,
оплачуючи дану суму коштів стороною
ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_2, покупець міг би
достеменно знати суму за якою придбано
автомобіль. При цьому, що ОСОБА_7 суду
пояснив, що кошти близько 13000-15000
доларів США (не зазначаючи точної ціни
продажу) передавав безпосередньо
позивачу ОСОБА_2, що спростовується
останнім. На час вирішення спору,
автомобіль проданий вжеОСОБА_7 третій
особі, тобто вибув з власності як
ОСОБА_2 так і ОСОБА_7

Після чого позивач звертався до
відповідача передати кошти отримані з
продажу автомобіля в 2011 році, на що
остання відмовилася.

Як слідує зі ч.3 ст..1007 ЦК України
довіритель зобов'язаний негайно
прийняти від повіреного все одержане
ним у зв'язку з виконанням доручення.

Передача коштів від покупця ОСОБА_7 до
продавця ОСОБА_8, а від останньої
відповідно ОСОБА_2 не підтверджено
жодними доказами, а тому вимоги
позивача щодо повернення отриманих
повіреним коштів за продаж його
автомобіля є обґрунтованими та
доведеними. Однак, враховуючи те, що на
час продажу автомобіля і з врахуванням
переконання ОСОБА_7 про купівлю
автомобіля за ціною у валютному
еквіваленті, що становило на час
продажу 8933.71 доларів США, вимога є
обґрунтованою в частині стягнення з
відповідача 117 378.7 грн. з врахуванням
даного курсу НБУ на 21.08.2014 року
(уточнення позовних вимог). Суд
відхиляє доводи позивача, щодо
збільшених позовних вимог виходячи з
суми продажу 14 тис.доларів США, як
середнє від зазначеної суми покупцем,
оскільки така сума не є доведеною, а
продаж здійснено за ціною визначено
між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в договорі 2011 року,
однак як зазначив сам покупець в
доларовому еквіваленті.

Що стосується заяви про застосування
строків позовної давності, то такий
строк позивачем не пропущено, виходячи
з такого.

Право власності позивача на спірний
автомобіль було втрачено 11.05.2011 року, в
день перереєстрації автомобіля на
нового власника ОСОБА_7 Тобто, право
власності на автомобіль припинилося за
позивачем 11.05.2011 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Отже, з 12.05.2011 року строк позовної
давності відраховується по 12.05.2014 року,
у разі якщо б одразу було відомо про
такий продаж автомобіля. При цьому, як
вже зазначалось вище позивач дізнався
про факт продажу відповідачем
автомобіля в квітні 2013 року.

Позов до суду позивач адресував 11.05.2014
року, що підтверджується поштовим
конвертом (а.с.6) та зареєстровано було
позовну заяву судом 13.05.2014 року. Тобто,
строк позовної давності до суду не
сплив.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом та ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

На підставі наведеного, ст..1000-1007 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, кошти
в сумі 117378 грн. 70 коп (сто сімнадцять
тисяч триста сімдесят вісім гривень 70
копійок).

Стягнути з ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
1173 грн.78 коп.

В задоволенні решти заявлених вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 15 грудня 2014 року.

Суддя:
Польська М.В