Справа № 1008/4313/12 Головуючий у І
інстанції Жук М.В.Провадження №
22-ц/780/897/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 36
У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Сержанюка А.С.,

при секретарі
Ромашиній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 8 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Плесецької сільської ради
Васильківського району Київської
області, треті особи: Васильківське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації, ОСОБА_1 про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно за законом, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із вказаним вище
позовом, який мотивував тим, що у 1971
році його дід ОСОБА_3 збудував житловий
будинок по АДРЕСА_1, в якому мешкав з
родиною. Право власності на житловий
будинок дід не оформив і земельну
ділянку не приватизував. Вказував, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 дід помер. Спадщину після
смерті померлого фактично прийняв його
син і батько позивача ОСОБА_4, який
проживав в будинку із 1987 року і поховав
діда. Інший син померлого ОСОБА_5
спадщину не прийняв, бо в період із 1993
року по 2000 рік відбував покарання за
скоєння кримінального злочину в місцях
позбавлення волі, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
Посилався, що його батько ОСОБА_4 при
житті не оформив спадщину і помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Він як неповнолітній
прийняв спадщину шляхом фактичного
вступу в управління і володіння
спадковим майном, бо мешкав з батьком і
матір'ю у спірному будинку.

З огляду на викладене просив
встановити факт прийняття ОСОБА_4
спадщини після смерті ОСОБА_3,
встановити факт прийняття ОСОБА_2
спадщини після смерті ОСОБА_4, визнати
за ним право власності на житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 8 квітня 2013 року позов задоволено,
встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3, визнано
факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після
смерті ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_2 право
власності на будинок АДРЕСА_1.

Третя особа ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 8 квітня 2013 року та закрити
провадження в справі або залишити
позовну заяву без розгляду,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції
обгрунтовував свої висновки тим, що у
ОСОБА_3 за життя виникло право
власності на зведений ним спірний
житловий будинок по АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_3 батько позивача ОСОБА_4
прийняв спадщину шляхом фактичного
вступу у володіння спадковим майном, а
ОСОБА_5 спадщину не прийняв. Отже
позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_4 та прийняв спадщину шляхом
фактичного вступу у володіння
спадковим майном, є власником спадщини
з моменту її відкриття, реалізувати
своє право на оформлення спадщини не
може в зв'язку з відмовою нотаріальної
контори видати свідоцтво про право на
спадщину за законом.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини
регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був
чинним на момент виникнення спірних
правовідносин.

Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство
за законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом.

Згідно ст.529 ЦК УРСР до
спадкоємців першої черги за законом
належать діти, дружина і батьки
померлого, спадкоємці першої черги за
законом успадковують майно померлого в
рівних частках.

Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, чи якщо він
подав держнотконторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Вказані дії повинні біти
вчинені протягом 6 місяців з дня
відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 (дід позивача) був власником
збудованого ним житлового будинку
АДРЕСА_1, що стверджується записами у
погосподарській книзі Плесецької
сільської ради Васильківського району
Київської області. Даний запис
відповідно до діючого у 1971 році
законодавства підтверджував наявність
права власності у особи, щодо якої
вчинено такий запис у погосподарській
книзі.

Відповідно до витягу із
земельно-шнурової книги Плесецької
сільської ради за ОСОБА_3 рахується
земельна ділянка площею 0,1300 га у
АДРЕСА_1.

Згідно листа Плесецької
сільської ради Васильківського району
Київської області № 55 від 09 лютого 2013
року, житловий будинок ОСОБА_3
відповідно до карти-схеми знаходиться
по АДРЕСА_1. За даними погосподарської
книги обліку Плесецької сільської ради
вищезазначений будинок значиться
помилково під № 17. Крім того, факт
належності спірного будинку ОСОБА_3
стверджується матеріалами
інвентаризаційної справи на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його
смерті спадкова справа не заводилась.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв
його син ОСОБА_4, шляхом фактичного
вступу в управління і володіння
спадковим майном, бо мешкав разом з
батьком у спірному будинку і після
смерті користувався і володів
будинком. Інший син померлого ОСОБА_5
спадщину після смерті батька не
прийняв, ні фактично, ні шляхом подання
заяви про прийняття спадщини до
держнотконтори, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Батько позивача ОСОБА_4 не встиг
оформити права на спадщину і помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкова справа після
його смерті не заводилась. Спадщину
після смерті ОСОБА_4 прийняв його син
позивач ОСОБА_2, шляхом фактичного
вступу в управління і володіння
спадковим майном, бо був
зареєстрований із 1995 року у спірному
будинку, де і мешкав разом із родиною,
володів і користувався будиноком, що
стверджується записами в будинковій
книзі, актами і довідками Плесецької
сільської ради Віасильківського
району.

Приватний нотаріус
Васильківського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 листом № 36
від 29 травня 2012 року відмовив ОСОБА_2 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на спадкове майно, а саме житловий
будинок АДРЕСА_1, оскільки відсутні
правовстановлюючі документи на дане
нерухоме майно.

Вказані обставини
підтверджуються наявними у справі
доказами.

За таких обставин суд
обгрунтовано задоволив позовні вимоги
позивача, встановивши юридичні факти
та визнавши за ним право власності на
спадкове майно, поскільки можливість
оформлення спадщини в нотаріальному
порядку втрачена.

Колегія суддів не приймає до
уваги як такі, що не знайшли свого
підтвердження доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1 про те, що його батько
ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті
діда у ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом ст.549 ЦК УРСР під
вступом в управління або володіння
спадковим майном розуміється вчинення
спадкоємцем відповідних дій, зокрема
одержання частини спадкового майна,
використання цього майна у власних
інтересах тощо.

Посилаючись на прийняття
спадщини його батьком, ОСОБА_1 не надав
суду доказів і такі у справі відсутні,
що його батько ОСОБА_5 вчинив дії щодо
фактичного вступу в управління або
володіння спадковим майном, зокрема, що
він протягом шести місяців після
смерті ОСОБА_3 отримав у володіння
певне спадкове майно, або користувався
будинком в цей період, ремонтував його,
сплачував комунальні послуги, тощо.

Посилання апелянта на те, що його
батько був прописаний в спірному
будинку і проживав там спростовуються
записом в домовій книзі будинку,
вчиненим посадовою особою сільської
ради про те, що ОСОБА_5 в будинку не
мешкав в період із 1993 року по 2000 рік.

Апеляційний суд витребував
відомості про судимість ОСОБА_5 Із
довідки вбачається, що останній за
період із 1986 року був неодноразово
судимий та відбував покарання. В тому
числі арештовувався у червні 1995 року та
у вересні 1997 року.

При цьому колегія суддів
враховує, що зберігання за відсутньою
особою прописки у спадковому будинку
не є діями щодо прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 8 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :