Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/1119/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15.12.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд,
Закарпатської області у складі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С.С.Онисько, за участю
позивачів та їх представника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Виноградів
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на 12
частини будинку,

В С Т А Н О В
И В :

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квітні 2013р.
звернулися до суду з вищевказаним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 Після її
смерті залишилось спадкове майно:
житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1 Спадкоємцями
першої черги після смерті матері є
четверо дітей: ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 Позивачі звернулися до
нотаріуса для оформлення спадщини,
однак 19 лютого 2013 року їм було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
підставі того, що вони пропустили строк
для прийняття спадщини. На момент
смерті матері в будинку проживали і
були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Також доказом того, що позивачка ОСОБА_2
вступила в управління та володіння
спадковим майном, є те, що в
шестимісячний строк після смерті
матері вона здійснювала догляд за
спадковим будинком, підтримувала
будинок в належному стані. На підставі
наведеного позивачі просили суд
встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_2 ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_2
право власності на 1/4 частини жилого
будинку з надвірними спорудами по по
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/4 частини жилого будинку
з надвірними спорудами по по АДРЕСА_1.

Рішенням Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 12
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 18 грудня 2013
року, у задоволенні позову ОСОБА_2
ОСОБА_3 відмовлено, ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02.07.2014р.
касаційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задоволена частково, рішення
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 12 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 18 грудня 2013 року скасовані ,
а справа направлена на новий судовий
розгляд.

Позивачі та їх представник в судовому
засіданні в порядку вимог ст.27,31 ЦПК
України (а.с.4749 т.2) уточнили свої вимоги,
зокрема, просили суд встановити факт
прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частини жилого будинку
з надвірними спорудами по по АДРЕСА_1;
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частини

жилого будинку з надвірними спорудами
по по АДРЕСА_1, а відтак уточнений позов
підтримали повністю, покликаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
просять суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідачі, достовірно знаючи про
місце і час розгляду даної справи у
суді в дане судове засідання повторно
не з»явились, а відтак суд, з
урахуванням позицій позивачів вважає
за можливе справу розглянути у їх
відсутності в порядку вимог ст.ст.224-226
ЦПК України з винесенням заочного
рішення, взявши до уваги їх пояснення,
які вони надала суду під час
попереднього розгляду справи, під час
яких вони позовні вимоги не визнали та
заперечували проти їх задоволення,
посилаючись на їх необґрунтованість.

Чергове клопотання відповідачки
ОСОБА_4 про відкладення слухання справи
від 12.12.2014р. суд також не може взяти до
уваги, оскільки таке, з урахуванням
численних попередніх, необгрунтованих
заяв відповідачки про відкладення
слухання справи (т.2 а.с.17,31,40,45,56,58,67,82,97),
направлене на затягування справи.
Окрім того суд, зваживши на характер
клопотання про відкладення розгляду
даної справи, досконало розтлумачив
відповідачці вимоги щодо
процесуальних строків розгляду даної
справи, а також про можливість
укладення угоди з іншим представником
для захисту її інтересів (т.2 а.с.50,99-100).

Заслухавши пояснення позивачів та їх
представника, пояснення свідків та
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані у справі докази у їх сукупності
та взаємозв»язку, суд приходить до
наступного.

Згідно із ст.15 ЦПК України загальні
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у
цивільних справах суд захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1
ЦПК) є справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ для захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб, інтересів
держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
встановлено право кожного на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, при вирішенні
спору щодо його цивільних прав і
обов»язків.

В судовому засіданні на підставі
належних та достовірних доказах
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
ОСОБА_8 (а.с.10), а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_6 (а.с.9).

Відповідно до довідки, виданої
Комунальним підприємством
«Виноградівське районне бюро
технічної інвентаризації» 06.03.2013р. №63
(а.с.13), житловий будинок з надвірним
будівлями, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 на
підставі проголошення розподілу
всього майна від 21.06.1941р., завіреного
конторою окружного суду за №3152/41.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина на належний їй будинок,
відповідно до положень ст.529 ЦК
Української РСР спадкоємцями першої
черги після її смерті є діти ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Із відповіді Виноградівської
державної нотаріальної контори від
19.02.2013р. №17/02-16 (а.с.19) вбачається, що
ОСОБА_3 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на майно, належне ОСОБА_6,
оскільки ним пропущено строк для
прийняття спадщини.

Листом Виноградівської державної
нотаріальної контори від 26.07.2013р. №23/01-16
(а.с.117) ОСОБА_2 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1
належний ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що
позивачем не надано документи для
прийняття спадщини.

Між тим, відповідно до п.1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008р. №7 «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилась не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила ЦК УРСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини. У разі, коли
спадщина, яка відкрилась до набуття
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

Так, відповідно до ст.548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК
Української РСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ст.ст.548,549 ЦК
Української РСР для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Так, оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України. У відповідності до вимог
ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Суд розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Досліджуючи зібрані у справі докази у
їх сукупності, суд встановив, що
позивач ОСОБА_3 на час смерті матері
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
проживав саме за адресою АДРЕСА_1.

Так, із наданої до суду ксерокопії
паспорта вбачається, що в будинку за
адресою: АДРЕСА_1 він зареєстрований
лише з 11.11.1986р. (а.с.8 т.1). Позивач
обгрунтовано стверджував, що записами
будинкової книги підтверджується його
проживання і реєстрація у спадковому
будинку АДРЕСА_1

Ці доводи судом належним чином
перевірені, зокрема, із довідки
Головного управління ДМС України в
Закарпатській області №11831 від 10.12.2013р.
(а.с.187 т.1) вбачається, що в заявах про
видачу паспорта взірця колишнього СРСР
від 12.07.1976р. та 14.01.1982р. позивач ОСОБА_3
зазначав адресу проживання АДРЕСА_1;
даними Військового квитка серії НОМЕР_1
(а.с.192-193 т.1) також підтверджено, що
місцем проживання позивача зазначено
АДРЕСА_1; даними довідки за №217 від
28.11.2013р. та особистої картки, виданої
Виноградівським промкомбінатом
(а.с.197-199 т.1) підтверджено місце
проживання позивача за адресою
АДРЕСА_1.

Окрім того, у договорі дарування,
укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23.02.1984р.
(а.с.195-196 т.1), також зазначено державним
нотаріусом, що позивач ОСОБА_3 мешкає у
АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_2 в обґрунтування своїх
вимог посилалась на те, що після

смерті матері в неї були ключі від
спірного будинку, вона обробляла
земельну ділянку, збирала врожай,
здійснювала догляд за будинком,
підтримуючи його в належному стані.
Крім того, зазначала, що взяла із
батьківського дому сукню матері, яку
зберігає у себе.

Допитані судом в якості свідків
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 в судовому засіданні
беззаперечно підтвердили факт того, що
позивач ОСОБА_3 дійсно проживав в
будинку АДРЕСА_1, а у позивачки ОСОБА_2
після смерті їх матері були ключі від
спірного будинку, вона обробляла
земельну ділянку, збирала врожай,
здійснювала догляд за будинком,
підтримуючи його в належному стані.
Крім того позивачка зазначала, що взяла
із батьківського дому сукню матері, яку
зберігає у себе.

Таким чином, суд, з урахуванням
вказаних вимог закону, достовірно
встановив, що позивачі фактично
вступили у володіння спадковим майном,
незважаючи на відсутність письмового
звернення із відповідною заявою до
нотаріальної контори, вчинили дії, що
свідчать про прийняття ними спадщини, у
порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР.

Зокрема, гідно з вимогами п.1 ч.1 та ч.2
ст.549 ЦК Української РСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ст.ст.548,549 ЦК
Української РСР для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Суд, відповідно до положень ст.212 цього
Кодексу, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення, крім цього, суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

У зв"язку з наведеним суд, оцінивши у
відповідності до ст.212 ЦПК України
належність, допустимість і
достовірність кожного, наданого
сторонами доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв"язок доказів
у їх сукупності, обгрунтовано дійшов до
висновку, що уточнений позов підлягає
повному задоволенню.

Відповідно до вимог
ст.ст.524,528-529,534,548-550,553-554 ЦК УРСР та
керуючись ст.ст.10,11,60,84,88,209,213,215,224-226 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на 12 частини будинку -
задовлиити.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частини жилого будинку з надвірними
спорудами по по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частини жилого будинку з надвірними
спорудами по по АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
Виноградівським районним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому

засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлене 16.12.2014р.

ГоловуючийА. А. Надопта