Провадження № 22-ц/779/2526/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Ясеновенко Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю
сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення неустойки за перевищення
термінів виконання робіт та
зобов'язання виконати роботи за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
08 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 08 травня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за перевищення термінів
виконання робіт та зобов'язання
виконати роботи.

Апелянт незгідний з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу в якій вказав, що судом не
враховано, що не зважаючи на повну
оплату замовлених робіт, відповідно до
умов договору, укладеного між
сторонами 19.11.2007 року, роботи в
квартирі АДРЕСА_1 до цього часу
підприємцем ОСОБА_3 виконані частково.

Суд не звернув уваги, що попередній
договір №Д-2-42/17 був укладений 19.11.2007
року, а нові креслення будинку були
розроблені у 2011 році. Посилання на те,
що квартира планувалась по типовому
проекту без перегородної стіни не
відповідає дійсності. В типовому
проекті була передбачена засклена
лоджія з металопластиковими дверима і
вікном в сторону кімнати, не засклений
балкон з металопластиковими дверима і
вікном до кухні.

Той факт, що будинок зданий в
експлуатацію в 2010 році не спростовує
позовні вимоги, оскільки відповідач не
пред'явив замовнику для підпису акт
здачі-приймання виконання робіт до
цього часу, чим порушив п.4.1 та 4.2
Договору.

Висновок суду про те, що в квартирі №106
збільшився обсяг робіт не відповідає
дійсності, оскільки при незмінних
розмірах фундаменту площа квартири не
могла збільшитись з 44,9 кв.м до 51,3 кв.м.

Крім того, посилання на те, що
відповідачем виконано роботи по
більшій площі, ніж передбачено
договором, що призвело до збільшення
ціни договору, не впливає на суть
позовних вимог, оскільки пунктом 3.3.
договору встановлено, що вартість
додаткових робіт може бути змінена
виконавцем лише у разі виконання
додаткових робіт за згодою замовника.

Щодо часткової оплати комори
виконавцю, то така оплата відбулась
помилково, тому що дане приміщення є
самочинним будівництвом та не
передбачене планом будинку.

Відмова суду у стягненні неустойки, з
посиланням на те, що роботи були
виконані вчасно та не прийняті
позивачем є необґрунтованою, оскільки
жодного доказу своєчасного виконання
робіт виконавцем, пред'явлення їх до
здачі-приймання замовнику, відмови чи
ухилення від їх прийняття відповідачем
не надано.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати, постановити нове рішення
яким задовольнити позов повністю.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 листопада 2007
року, між ОСОБА_2 та приватним
підприємцем ОСОБА_3 було укладено
договір виконання робіт №Д-2-42/17.

Згідно п. 1.1 даного договору замовник
(позивач) доручає, а виконавець
(відповідач) проводить виконання
наступних робіт: встановлення
металопластикових вікон та балконних
дверей, внутрішня штукатурка приміщень
та внутрішньобудинкові електромережі.

Вартість виконання додаткових робіт
встановлена та погоджена сторонами
складає 46 936 грн. 22 коп.

Відповідно до п.1.3 зазначеного
договору, замовник зобов'язаний у
визначені договором строки
перерахувати виконавцю погоджену
сторонами суму коштів, а виконавець
зобов'язаний у погоджені сторонами
строки виконати всі додаткові роботи.

Плановий термін закінчення додаткових
робіт у приміщенні - 4 квартал 2008 року
(п.1.5 договору).

На виконання вказаних зобов'язань,
позивач вчасно здійснив оплату
необхідних коштів за вказаним
договором, що підтверджується
квитанціями до прибуткового касового
ордеру і відповідачем не
заперечується.

Згідно п.п. 4.1 та 4.2 вищезазначеного
договору, по закінченні робіт
виконавець зобов'язаний надати
замовнику акт здачі-приймання
виконаних робіт, передбачених умовами
договору.

Замовник протягом 3-х днів з дня
одержання акту здачі-приймання
виконаних робіт зобов'язаний
направити виконавцю підписаний акт.
Якщо по закінченню 3 днів замовник не
підпише акт здачі-приймання виконаних
робіт і не надасть виконавцю письмової
аргументованої відмови в прийнятті
виконаних робіт, то такі роботи
вважаються виконаними належним чином і
у повному обсязі, а акт здачі-приймання
виконаних робіт вважається прийнятим і
погодженим замовником.

Таким чином, відповідач за умовами
договору від 19 листопада 2007 року
прийняв на себе зобов'язання виконати
повний перелік робіт, зазначених у
договорі та передати позивачу виконані
роботи на підставі актів
здачі-приймання.

Проте, взяті на себе зобов'язання
ОСОБА_3 не виконав, акти виконаних робіт
позивачу не направив.

Жодних доказів про те, що позивач, як
замовник робіт, відмовлявся прийняти
виконані роботи, суду не надано.

Щодо представленого акту обстеження
квартири від 24 жовтня 2013 року, то
колегія суддів вважає, що такий акт не
свідчить про повне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, оскільки обстеження
квартири проводилася представниками
забудовника - ПП «Скол» та відповідачем
за відсутності позивача.

Доводи відповідача про те, що після
виконання робіт було встановлено, що
площа квартири є більшою, що призвело
до додаткової вартості робіт, які
позивач відмовляється оплатити не
заслуговують на увагу і позовні вимоги
не спростовують, оскільки доказів того,
що вартість додаткових робіт була
змінена виконавцем за згодою
замовника, як це передбачено п. 3.3
договору, суду не надано. При цьому
відповідачем не надано розрахунків,
які б підтверджували обсяг додатково
проведених робіт.

У випадку правомірності виконання
таких робіт відповідач може звернутися
до суду та захистити порушене право.

В засіданні апеляційного суду
відповідач підтвердив, що
металопластикові балконні двері в
квартирі позивача не встановлено.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється на
підставах, встановлених договором або
законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Належним є
виконання зобов'язання, яке прийняте
кредитором і в результаті якого
припиняються права та обов'язки сторін
зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині зобов'язання відповідача
виконати роботи у квартирі відповідно
до умов договору від 19.11.2007 року та
передати позивачу акти виконаних робіт
відповідно до умов договору підлягають
до задоволення.

Судом також встановлено, що до договору
від 19 листопада 2007 року № Д-2-42/17 було
внесено зміни від 13 лютого 2008 року про
виконання додаткових робіт: заливання
стяжки на суму 3 368 грн., а також зміни до
договору від 26 жовтня 2009 року на
встановлення двоконтурного котла в
квартирі на суму 7 550 грн.; зміни до
договору від 23 грудня 2010 року про
здійснення відповідачем додаткових
робіт за замовленням позивача про
виділення коморного приміщення на суму
5 800 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_2 та приватним підприємцем ОСОБА_3
19 листопада 2007 року був укладений
договір на виконання робіт з
встановлення металопластикових вікон
та балконних дверей, внутрішньої
штукатурки приміщень та
внутрішньобудинкової електромережі у
однокімнатній квартирі АДРЕСА_2,
загальною площею 44,9 кв. м. Відповідно до
п.5.3. даного договору у випадку
перевищення встановлених термінів
виконання додаткових робіт більше ніж
на шість місяців, виконавець сплачує
замовнику неустойку у розмірі 1% від
фактично перерахованих за приміщення
коштів за кожний місяць прострочки.

23 грудня 2010 року між сторонами укладено
додаткову угоду для більш детального
врегулювання ходу виконання окремих
робіт за основним договором.

Пунктом 6 додаткової угоди встановлено,
що зобов'язання, передбачені основним
договором, виконуються на основі та у
спосіб, що доповнює основний договір.

Тобто, укладенням цієї угоди сторони
визнали, що термін виконання робіт за
основним договором не закінчився і він
пролонгований.

При цьому відповідно до п.7 даної
додаткової угоди (а.с. 31) термін дії
даної угоди встановлюється до моменту
документального оформлення дольовиком
права власності.

Судом встановлено, що позивачем права
власності документально не оформлено
по даний час, тому правовідносини за
договорами, що виникли між сторонами
існують по даний час і термін виконання
робіт за додатковим договором не
закінчився. Відповідно у позивача
відсутні підстави для стягнення з
відповідача неустойки за перевищення
термінів виконання додаткових робіт.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні
даних вимог судом першої інстанції
відмовлено правильно, оскільки їх не
доведено позивачем.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
зобов'язання виконати роботи за
договором від 19.11.2007 року слід
скасувати і у цій частині ухвалити нове
рішення, яким зобов'язати відповідача
виконати роботи у квартирі відповідно
до умов договору від 19.11.2007 року та
передати позивачу акти виконаних робіт
відповідно до умов договору. В решті
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують його законності та
обґрунтованості, тому його слід
залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 08 травня 2014 року в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2
про зобов'язання виконати роботи за
договором від 19.11.2007 року скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов'язати фізичну особу-підприємця
ОСОБА_3 виконати всі роботи,
передбачені п.1.1 договору на виконання
робіт №Д-2-42/17 від 19.11.2007 року та
передати ОСОБА_2 акти виконаних робіт
відповідно до п. 4.1 договору.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко