Комінтернівський районний суд
Справа № 2-83/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.

при секретарі Ємельяненко М.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи -
Олександрівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, при участі
третьої особи - Олександрівської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області, про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання не чинним
державного акту на право власності на
земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, в подальшому уточнивши
позовні вимоги посилаючись на те що,
вона є власником житлового будинку з
надвірними господарськими спорудами
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого 23.10.1998р. та
зареєстрованого за № 4519, а також
земельної ділянки, розміром 0,04га, на
підставі державного акту на землю
серії ЯА № 862906, виданого
Олександрівською сільською радою
21.11.2005р. на підставі рішення 7-ої сесії
Олександрівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області за № 72-ХХІУ від 25.12.2002р.

З 1985 року по теперішній час позивачка
знала, що її земельна ділянка має
розмір 0,04га, про що є запис у
погосподарській книзі
Олександрівської сільради. В позовній
заяві позивачка зазначає, що не знає,
яким чином обміряли її земельну
ділянку та коли було порушено її право
на користування земельною ділянкою,
але допускає, що відповідач незаконно
відгородив ділянку розміром 0,006 га., та
користується нею більше 10-ти років. Всі
роботи по виділенню та відведенню
земельної ділянки в натурі проводилися
землевпорядником Олександрівської
сільської ради. Також позивачка
зазначила, що вона не має можливості
користуватися землею на свій намір,
тому що відповідач поставив огорожу, у
зв'язку із чим в її фактичному
користуванні перебуває 0,034га землі, а
не 0,40га. Позивачка неодноразово
зверталася в Олександрівську сільраду,
прокуратуру Комінтернівського району
та до начальника відділу земельних
ресурсів в Комінтернівському районі.
Всі перелічені органи рекомендували
звернутися до суду для вирішення її
питання. Позивачка просила суд
постановити рішення про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, розміром 0,006 га. Представник
позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав повністю та
просив задовольнити їх в повному
обсязі.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_3
просила суд усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
площею 0,0062 га., розташованою по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнав, заперечував проти їх
задоволення та подав зустрічний позов
до ОСОБА_3 про визнання не чинним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, який прийнятий судом.
Ухвалою суду позови об'єднані в одне
провадження.

Свої позовні вимоги позивач за
зустрічним позовом та його представник
ОСОБА_2 обґрунтовували тим, що ОСОБА_4 є
власником житлового будинку АДРЕСА_2 на
підставі Свідоцтва на спадщину за
заповітом, виданим 19.08.1993р. та
зареєстрованим в реєстрі за № 5296, та в
РБТІ за № кн..1 стр.165 р.83 10.09.1993р. За
вказаним будинком закріплена земельна
ділянка, якою ОСОБА_4 користується з 1993
року, а його мати - на протязі майже 30
років. Суміжним землекористувачем
ОСОБА_4 з городу є відповідачка за
зустрічним позовом - ОСОБА_3

Коли ОСОБА_4 почав оформлювати у
приватну власність земельну ділянку,
розміщену за адресою: АДРЕСА_2, надану
йому у власність рішенням № 15-ХХІІ УІІ
сесії Олександрівської сільської ради
ХХІІ скликання від 27 грудня 1996 року,
виявилося, що розмір його земельної
ділянки складає 0,076га, а розмір ділянки
ОСОБА_3 - 0,034га. ОСОБА_4 пояснював це тим,
що спеціалістами ДП «Одеський інститут
землеустрою», які проводили заміри
земельної ділянки ОСОБА_3, не
використовувалися спеціалізовані
електронні засоби, а план зовнішніх меж
ділянки виготовлювався без здійснення
геодезії. Також позивач за зустрічним
позовом зазначив, що межі земельних
ділянок його та ОСОБА_3 не змінювалися
протягом 25 років, про що вказують
висаджені дерева та встановлена
огорожа.

В ході досудового розгляду справи
позивач за зустрічним позовом змінював
свої позовні вимоги та остаточно
зупинився на залишенні їх у вигляді
первісно поданої зустрічної позовної
заяви і просив визнати нечинним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, розміром 0,40га,
розташовану в АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3 21
листопада 2005 року.

Ухвалою суду від 27 травня 2009 року до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, залучено
Олександрівську сільську раду
Комінтернівського району Одеської
області. 02.10.2014 року Олександрівською
сільської радою було надано заяву до
суду щодо розгляду справи без участі
представника сільської ради.

Ухвалою суду від 04 грудня 2012 року у
справі призначена судова
землевпорядна та будівельно-технічна
експертиза із залученням
спеціалістів-геодезистів.

Розглянувши заявлені первісний та
зустрічний позови, вислухавши думку
сторін та їх представників, дослідивши
висновок експертизи та матеріали
справи, суд приходить до висновку що у
задоволенні первісного позову ОСОБА_3
слід відмовити в повному обсязі, а
зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до наказу № 562 (який видано
на заміну наказу № 77 від 28.02.1983р.) по
радгоспу імені 50-річчя Великого Жовтня
об'єднання «Одесаплодоовочгосп» від 11
жовтня 1985 року закріплено за робочим
комплексу ВРХ радгоспу ОСОБА_5 (який є
чоловіком позивачки за первісним
позовом ОСОБА_3.) присадибну земельну
ділянку для будівництва житлового
будинку в селі Олександрівка по вулиці
Літейній, 24, Комінтернівського району
в розмірі 400 кв.метрів за рахунок
ділянки гр..ОСОБА_6 (яка є бабусею
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_4.). (а.с.18).

29 липня 1985 року представником
районного архітектора складено акт
виносу в натуру земельної ділянки
індивідуального забудовника та
встановлено в натурі межі присадибної
земельної ділянки, виділеної ОСОБА_5
Межі земельної ділянки закріплено на
місцевості знаками, які передані
забудовнику під схоронність (а.с.19
зворот).

В той же час на межі ділянок ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 було збудовано огорожу, про що
свідчить висновок експертизи (а.с.163
зворот, п.8 Висновків).

21 листопада 2005 року ОСОБА_3 будо видано
Державний акт (бланк серія ЯА № 862906) на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,04га., яка розташована в АДРЕСА_1.
(а.с.7). Державний акт видано на підставі
рішення УІІ сесії ХХІУ скликання
Олександрівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області від 25 грудня 2002 року № 72-ХХУІ. 28
липня 2005 року межі земельної ділянки
встановлені в натурі в присутності
громадян ОСОБА_3, представника
Олександрівської сільської ради та
представників суміжних власників
землі і землекористувачів. В натурі
межі ділянки закріплені межовими
знаками, всі присутні з ними
ознайомлені. Ніяких заперечень з боку
представників щодо межі ділянки не
заявлено (а.с.9).

Згідно Плану меж земельної ділянки
(кадастровий номер :02:001:0140) та
Додатку до акту встановлення в натурі
меж земельної ділянки від 28.07.2005р.
(Ситуаційна схема) земельна ділянка має
розмір 0,040га, межі: «від А до Б -
вул.Літейна», «від Б до В - землі
гр.ОСОБА_7», «від В до Г - землі ОСОБА_8.»,
«від Г до А - землі гр.ОСОБА_9.».
(а.с.7зворот, 10,11). Однак, це не відповідає
фактичним даним, що підтверджено
Висновком судової експертизи (а.с.162
зворот, 163, 164).

Так, Висновком експертизи встановлено,
що Державний акт від 21.11.2005р. та Додаток
до акту встановлення в натурі меж
земельної ділянки від 28.07.2005р. не
відповідають фактичній зйомці меж
земельних ділянок за твердими
контурами (фактичним межам) а саме:

- в Держакті та Додатку вказано
«від А до Б - вул.Літейна», а фактично -
«від А до Б - землі гр..ОСОБА_7;

- в Держакті та Додатку вказано, що
«від Б до В - землі гр..ОСОБА_7.», а
фактично - «від Б до В - землі
гр..ОСОБА_4.»;

- в Держакті та Додатку вказано, що
«від В до Г - землі ОСОБА_8.», а фактично є
дві суміжних земельних ділянки:
земельна ділянка АДРЕСА_3 та земельна
ділянка АДРЕСА_4 гр.ОСОБА_9.»;

- в Держакті та Додатку вказано, що
«від Г до А - землі гр..ОСОБА_9.», а
фактично - «від Г до А - вулиця Літейна».

Таким чином, експертом зроблено
висновок щодо некоректного складення
Державного акту на право власності на
земельну ділянку від 21.11.2005р. (бланк
серія ЯА № 862906), кадастровий номер
:02:001:0140, виданого ОСОБА_3. А також
про те, що в разі складення документів,
які свідчать про право власності
земельними ділянками (приватизація)
землекористувачами за адресами
АДРЕСА_5, та АДРЕСА_2, не можливо буде
зареєструвати земельні ділянки в
органах Держземагенства, у зв'язку із
тим, що буде «перетинання» земельних
ділянок, які належать реєстрації, та
раніше зареєстрованої земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні уточнених
вимог позивачки за первісним позовом
ОСОБА_3, суд виходив з того, що при
встановленні меж в натурі межі
земельної ділянки були закріплені в
присутності суміжних
землекористувачів, представника
Олександрівської сільської ради та
безпосередньо самої позивачки, з боку
якої не було висловлено жодного
заперечення (а.с.9).

Крім того, проведеною по справі
експертизою встановлено, що розміри
земельних ділянок, які фактично
перебувають у користування сторін
складають: у ОСОБА_3.(АДРЕСА_1) - 0,0338га
(а.с.162 зворот), у ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) - 0,0746га
(а.с. 163 зворот).

В судовому засіданні сторонами
зазначено, що фактичні межі земельної
ділянки не змінювалися за весь час
користування. Також про незмінність
меж земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вказуються в акті обстеження земельної
ділянки від 17.12.2007р. (а.с.32) та
поясненнях гр.гр. ОСОБА_10 (а.с.33) та
ОСОБА_11 (а.с.34).

Суд критично оцінює довідки, надані
Олександрівською сільською радою як
такі, що тільки підтверджують факт
закріплення за ОСОБА_4 земельної
ділянки по АДРЕСА_2, з 1985 року, та за
ОСОБА_3 земельної ділянки по вулиці
Літейній, 24, з 1985 року.

Також суд не приймає до уваги витяг з
рішення № 15-ХХП УІІІ сесії
Олександрівської сільської ради ХХП
скликання від 27.12.1996р. про безоплатну
передачу гр..ОСОБА_4 земельної ділянки,
площею 0,076га.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4
про визнання не чинним Державного акту
на право власності на земельну ділянку,
виданого ОСОБА_3 21 листопада 2005 року,
суд виходив з того, що причиною подачі
зустрічного позову представник
позивача ОСОБА_2 пояснювала
необхідністю приведення документів до
стану фактичного користування. Так як
судовим розглядом справи встановлено
не відповідність меж і площі
користування межам та площі,
зазначених в державному акті на землю,
суд вважає за правильним скасувати
державний акт ОСОБА_3, для його
приведення у відповідність.

Підставою для скасування Державного
акту на землю, виданого ОСОБА_3, є його
повна невідповідність фактичним даним,
у зв'язку із порушенням процедури
надання земельних ділянок,
встановленої ст.ст.118,122, 123 Земельного
кодексу України та Законом України
«Про землеустрій», тобто без технічної
документації, зокрема, матеріалів
польових геодезичних робіт та плану
земельної ділянки, складеного за
результатами кадастрової зйомки.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі (ст.11 ЦПК).

Відповідно до ст. 41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

За нормами ч. 7 ст. 319 ЦК України
діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лишу у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку встановленому
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

У відповідності з ч. 2 ст. 331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Земельні відносини, що виникають в
державі регулюються Конституцією
України, Земельним кодексом України, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу
України право власності на землю - це
право володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки на
підставі: а) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено підстави набуття права на
землю із земель державної та
комунальної власності, відповідно до
яких, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Статтею 118 Земельного кодексу
передбачено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.
Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Порядок надання земельних ділянок
комунальної власності у користування
визначений ст.123 Земельного кодексу
України, відповідно до якої, особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про

надання дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або
користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування в
межах їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або
надає мотивовану відмову у його
наданні.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Стаття 152 ЗК України передбачає право
землекористувача вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю і
відшкодування завданих збитків та
передбачає способи захисту прав на
земельні ділянки шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (ч.2 ст.16 ЦК
України).

Відповідно до роз'яснення, яке
викладене у п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року №7 (зі
змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року №2), судам
підсудні справи за заявами, зокрема,
визнання недійсними державних актів
про право власності на земельні
ділянки.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3, 11, 16,
182, 316, 319, 321, 331 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 78, 81, 116, 118, 122, 123, 126, 152
Земельного кодексу України, ст.10 Закону
України «Про органи місцевого
самоврядування в України», Законом
України «Про землеустрій», керуючись
ст.ст. 8, 10, 11, 14, 57, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні уточненого позову ОСОБА_3
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору
Олександрівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою - відмовити.

Уточнений зустрічний позов ОСОБА_4 за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору
Олександрівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, до ОСОБА_3 про визнання
нечинним державного акту на право
власності на земельну ділянку
задовольнити.

Визнати нечинним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
(Серія ЯА № 862906), розміром 0,040 га,
розташовану в АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3 21
листопада 2005 року, зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 25;
кадастровий номер земельної ділянки
:02:001:0140.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, а особами, що не
були присутні у судовому засіданні під
час його проголошення протягом десяти
днів з дня отримання копії даного
рішення.

Суддя: