У х в а л а

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Дербенцевої Т.П., Мостової Г.І., Савченко
В.О., Олійник А.С., розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року у справі
за позовом відкритого акціонерного
товариства «Сортнасіннєовоч» до
ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про
визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ВАТ
«Сортнасіннєовоч» звернулося до суду з
зазначеним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 01 грудня 2008 року між ВАТ
«Сортнасіннєовоч» та ОСОБА_6 було
укладено договір купівлі-продажу 12/100
будівель і споруд - картоплесховища
площею 402,3 м2 , що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи, що вказаний правочин було
вчинено внаслідок зловмисної
домовленості ОСОБА_7, як представника
ВАТ «Сортнасіннєовоч», то позивач, у
порядку ст. 232 ЦК України, просив
визнати цей правочин недійсним.

Рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 06
грудня 2012 року, у задоволенні позову
було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 31 травня 2013 року
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 06
грудня 2012 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ВАТ
«Сортнасіннєовоч» задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу 12/100 частин будівель і
споруд (картоплесховища) площею 402,3 м2 ,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
який укладено 01 грудня 2008 року між ВАТ
«Сортнасіннєовоч» та ОСОБА_6

Повернуто у власність ВАТ
«Сортнасіннєовоч» 12/100 частин будівель
і споруд (картоплесховища) площею 402,3 м2
, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
витребувавши його з володіння ОСОБА_6

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 листопада 2013
року рішення апеляційного суду
Львівської області від 31 травня 2013 року
залишено без змін.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 92, 203, 215 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 липня 2012 року
у справі за позовом про визнання
кредитного договору недійсним,
постанову Вищого господарського суду
України від 26 квітня 2011 року у справі за
позовом про визнання недійсним
додаткового договору, постанову Вищого
господарського суду України від 27
березня 2013 року у справі за позовом про
визнання недійсним додаткового
договору, постанову Вищого
господарського суду України від 02
серпня 2011 року у справі за позовом про
визнання недійсним договору.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупністю таких умов: судом
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зміст заяви та додані до неї копії
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 липня 2012 року
у справі за позовом про визнання
кредитного договору недійсним,
постанови Вищого господарського суду
України від 26 квітня 2011 року у справі за
позовом про визнання недійсним
додаткового договору, постанови Вищого
господарського суду України від 27
березня 2013 року у справі за позовом про
визнання недійсним додаткового
договору, постанови Вищого
господарського суду України від 02
серпня 2011 року у справі за позовом про
визнання недійсним договору, не можуть
свідчити про наявність підстав для
задоволення заяви, оскільки із них не
вбачається різного тлумачення судами
змісту і сутності правових норм, що
призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; відсутнє
різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; відсутнє різне
визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
спірних правовідносин або поширення
дії норми на певні правовідносини в
одних випадках і незастосування цієї
самої норми до аналогічних відносин в
інших випадках, тобто різне
застосування закону, який не підлягав
застосуванню; відсутнє різне
застосування правил аналогії права чи
закону у подібних правовідносинах.

За таких обставин, наведені заявником
доводи не містять сукупність вказаних
умов та ознак неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
відкритого акціонерного товариства
«Сортнасіннєовоч» до ОСОБА_6, третя
особа - ОСОБА_7, про визнання договору
недійсним за заявою ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.П. Дербенцева

Г.І. Мостова

В.С. Савченко

А.С. Олійник