Справа № 500/834/14-ц
Провадження № 2/500/1117/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю сторін: позивача -
ОСОБА_1,

відповідачів -
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовними вимогами, якими просить
визнати за ним, як спадкоємцем за
заповітом, право власності на земельну
ділянку, площею 4,66 га, яка розташована
на території Ларжанської сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області, передана для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, мотивуючи тим, що
державним нотаріусом йому відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
у зв'язку із тим, що відсутній витяг з
Державного земельного кадастру на
земельну ділянку площею 4,66 га,
розташовану на території Ларжанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області, виділену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
наполягає на їх задоволенні.

Відповідачі в судовому засіданні
позовні вимоги визнали та не
заперечують проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що земельна ділянка,
площею 4,66 га, яка розташована на
території Ларжанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
належить ОСОБА_4 на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р1 № 456914, виданого 07.02.2003
року Ларжанською сільською радою
Ізмаїльського району Одеської області,
акт зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 10-09-326.

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України
встановлено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 06.04.2012 року, виданого
Ларжанською сільською радою
Ізмаїльського району Одеської області,
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
земельна ділянка, площею 4,66 га, яка
розташована на території Ларжанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області, передана для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України
визначено, що право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України
встановлено, що заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого
04.04.1995 року секретарем Ларжанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області Полида Н.А.,
зареєстрованого в реєстрі за № 24,
ОСОБА_4 заповіла все її майно де б воно
не було та з чого б воно не складалось
та все те, що на день смерті буде їй
належати - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних
частках.

Згідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України -
заповідач має право у будь - який час
скласти новий заповіт. Заповіт, який
було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або у тій
частині, в якій він йому суперечить.

Так, відповідно до заповіту,
посвідченого 18.01.2005 року секретарем
виконавчого комітету Ларжанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області, зареєстрованого в
реєстрі за № 63, ОСОБА_4 заповіла належну
їй на праві особистої власності
земельну ділянку розміром 4,66 га на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серія Р1 №
456914, виданий 07.02.2003 року Ларжанською
сільською радою Ізмаїльського району
Одеської області та право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) серія ОД -ХУ1 №
1009123, виданий Ларжанською сільською
радою 12.09.2002 року - ОСОБА_1.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) № 36542188 від
06.02.2014 року, наданого Ізмаїльською
державною нотаріальною конторою,
заповіт ОСОБА_4 від 18.01.2005 року,
зареєстрований за № 63 не змінювався та
не скасовувався.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б
кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка).

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_4,
що підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим 01.07.1949
року бюро ЗАГС, на час відкриття
спадщини був непрацездатним за віком,
що підтверджено паспортом громадянина
України серії НОМЕР_3, виданим 30.03.1998
року Ізмаїльським РВ УМВС України в
Одеській області, тобто має право на
обов'язкову частку, однак в судовому
засіданні ОСОБА_2 від обов'язкової
частки у спадщині відмовився на
користь ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини
мешкав разом із спадкодавцем, що
підтверджено довідкою № 1322 від 10.10.2012
року, наданою виконавчим комітетом
Ларжанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
тобто вважається таким, який фактично
прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю державного
нотаріуса Ізмаїльської державної
нотаріальної контори Крижановської
С.М. за № 258/02-14 від 06.02.2014 року, позивачу
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із тим, що
відсутній витяг з Державного
земельного кадастру на земельну
ділянку площею 4,66 га, розташовану на
території Ларжанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
виділену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Згідно листа № 10-10-18/744 від 26.12.2013 року,
наданого відділом Держземагенства в
Ізмаїльському районі Одеської області,
відомості про земельну ділянку площею
4,66 га, яка розташована на території
Ларжанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
та належить ОСОБА_4, до Державного
земельного кадастру не вносились.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачі визнали позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222,
1233, 1234, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на земельну ділянку, площею
4,66 га, яка розташована на території
Ларжанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(Державний акт на право приватної
власності на землю серії Р1 № 456914,
виданий 07.02.2003 року Ларжанською
сільською радою Ізмаїльського району
Одеської області, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
власності на землю за № 10-09-326).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар