Справа № 747/41/14 Провадження № 22-ц/795/783/2014
Категорія - цивільнаГоловуючий у I
інстанції - Бабич О. І. Доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко
І.В.суддів:Страшного М.М., Шарапової
О.Л.при секретарі:Герасименко Ю.В.,за
участю:представника відповідача Копач
Н.І., ОСОБА_6, її представника адвоката
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Талалаївського районного
споживчого товариства на рішення
Талалаївського районного суду від 24
лютого 2014 року та додаткове рішення
цього ж суду від 16 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до
Талалаївського районного споживчого
товариства про стягнення
заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулась з
позовом до Талалаївського РайСТ про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за період з травня 2011 року по
серпень 2013 року у сумі 22708,25 грн.

Рішенням суду позов задоволено.
Суд стягнув з Талалаївського РайСТ
заборгованість по заробітній платі у
сумі 22708,25 грн. з відрахуванням всіх
обов'язкових платежів, передбачених
законом, та на користь держави 243,60 грн.
судового збору і в частині стягнення
заробітної плати за один місяць
звернув до негайного виконання.
Додатковим рішенням від 16.05.2014 року
було доповнено рішення вказівкою на те,
що рішення суду в частині стягнення
заробітної плати в сумі 22708,25 грн на
користь ОСОБА_6 допустити до негайного
виконання за один місць в сумі 1021,72 грн
(за лютий 2012 року).

В апеляційній скарзі Талалаївське
РайСТ просить скасувати рішення суду
через невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що поза увагою суду залишилась
обставина, підтверджена відповідними
доказами, що ОСОБА_6 працювала тільки
дві години в день і зарплата їй
виплачувалась за відпрацьований час.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, рішення суду
від 24.02.2014 року підлягає зміні, а
додаткове рішення від 16.05.2014 року
підлягає скасуванню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
розпорядженням № 29 п.1 по
Талалаївському РайСТ від 13.05.2011 року
ОСОБА_6 була прийнята продавцем
магазину ТПП с.Харькове з 13.05.2011 року на
7-годинний робочий день, з оплатою 962
грн.

Розпорядженням Талалаївського РайСТ
від 08.08.2013 року ОСОБА_6 була звільнена з
роботи за згодою сторін з 08.08.2013 року.

Талалаївське РайСТ підтвердило
те, що ОСОБА_6 отримала: - у 2011 році 2379,22
грн., з яких у травні 227,21 грн., у червні
233,58 грн., у липні 286,15 грн., у серпні 328,28
грн., у вересні 191,01 грн., у жовтні 495,54
грн., у листопаді 333,61 грн., у грудні 283,84
грн., - у 2012 році 3002,25 грн., з яких у січні
298,69 грн., у лютому 304,97 грн., у березні 307,16
грн., у квітні 220,92 грн., у травні 515,48 грн.,
у червні 178,63 грн., у липні 179,69 грн., у
серпні 178,32 грн., у вересні 318,20 грн., у
жовтні 166,59 грн., у листопаді 143,95 грн., у
грудні 189,65 грн., - у 2013 році 1635,64 грн., з
яких у січні 109,31 грн., у лютому 146,26 грн.,
у березні 196,28 грн., у квітні 152,91 грн., у
травні 248,69 грн., у червні 207,71 грн., у
липні 239,92 грн., у серпні 334,56 грн.

ОСОБА_6 вважає, що їй, відповідно
до ст.95 КЗпП України, повинна була
виплачуватись зарплата у розмірі
мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом України „Про
Державний бюджет України" на
відповідний рік і тому вона
недоотримала від відповідача загалом
22708,25 грн., а саме: - у 2011 році з
розрахунку мінімальної заробітної
плати 960 грн. за травень 732,29 грн., за
червень 726,42 грн., за серпень 673,85 грн., за
серпень 631,72 грн., за вересень 767,90 грн., з
розрахунку мінімальної заробітної
плати 985 грн. за жовтень 489,46 грн., за
листопад 651, 39 грн., за грудень 720,16 грн., -
у 2012 році з розрахунку мінімальної
заробітної плати 1073 грн. за січень 774,31
грн., за лютий 768,03 грн., за березень 765,84
грн., з розрахунку мінімальної
заробітної плати 1094 грн. за квітень 873,08
грн., за травень 578,52 грн., за червень 915,37
грн., з розрахунку мінімальної
заробітної плати 1102 грн. за липень 922,31
грн., за серпень 923,68 грн., за вересень
783,80 грн., з розрахунку мінімальної
заробітної плати 1118 грн. за жовтень 951,41
грн., за листопад 974,05 грн., з розрахунку
мінімальної заробітної плати 1134 грн. за
грудень 944,35 грн., - у 2013 році з
розрахунку мінімальної заробітної
плати 1147 грн. за січень 1037,69 грн., за
лютий 1074 грн., за березень 950,72 грн., за
квітень 994,09 грн., за травень 898,31 грн., за
червень 939,29 грн., за липень 907,08 грн., за
серпень 812,44 грн. (за мінусом 473,31 грн.
лікарняних).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що заробітна
плата повинна виплачуватись щомісячно
у встановлені законом строки за
виконану роботу у розмірі не нижчому
від встановленої державою мінімальної
заробітної плати. Ухвалюючи додаткове
рішення, суд виходив з положень п.2 ч.1,
ч.2 ст.367 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду про існування
заборгованості по заробітній платі
ОСОБА_6 і про необхідність стягнення
цієї заборгованості, але не
погоджується з сумою боргу та мотивами
задоволення позовних вимог, а також з
необхідністю допускати рішення до
негайного виконання в частині
стягнення заробітної плати за лютий 2012
року.

Зокрема, ст.94 КЗпП України
визначає, що заробітна плата - це
винагорода за виконану роботу і її
розмір залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства.

Згідно до розпорядження № 29 п.1 по
Талалаївському РайСТ від 13.05.2011 року
ОСОБА_6 приймалась продавцем магазину
ТПП с.Харькове на 7-годинний робочий
день, з оплатою 962 грн.

Постановами Талалаївського РайСТ № 13
від 01.06.2011 року, № 24 від 30.12.2011 року, № 18
від 01.07.2012 року, № 32 від 30.12.2012 року, № 28
від 01.07.2013 року через зменшення
товарообігу і збитковою діяльністю
магазинів графік роботи магазину
с.Харькове було змінено на 2-х годинний
робочий день і магазин повинен був
працювати з 10 год до 12 год з вихідним у
неділю.

Однак, до 01.06.2011 року ОСОБА_6 працювала
згідно до умов трудового договору сім
годин і повинна була отримувати
заробітну плату не менш суми,
обумовленої трудовим договором, тобто
962 грн. Талалаївське РайСТ погодилось з
тим, що за травень місяць 2011 року
ОСОБА_6 було недоплачено 443,65 грн
(обов'язкові платежі з цієї суми не
утримані).

Що стосується роботи після 01.06.2011
року, то згідно до ст.32 КЗпП України, про
зміну істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

ОСОБА_6 стверджує, що її з
постановами правління і новим графіком
роботи не знайомили.

Відповідач наполягає на тому, що з
новим графіком роботи ОСОБА_6 була
ознайомлена 1-2 червня 2011 року і на
підтвердження цьому був наданий
журнал, в якому на сторінці 2 є підпис
ОСОБА_6 про ознайомлення з графіком
роботи магазинів Талалаївського РайСТ
згідно постанови правління РайСТ № 13
від 01.06.2011 року (а.с. 89).

Проте, вказаний доказ апеляційний
суд не вважає належним і беззаперечним
доказом ознайомлення 1-2 червня 2011 року
ОСОБА_6 з постановами правління і новим
графіком роботи, оскільки в цьому
журналі (зошиті) відсутня дата
ознайомлення продавця ОСОБА_6

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Вказане свідчить про те, що про
зміну істотних умов праці ОСОБА_6 не
була попереджена за два місяці, а тому
відповідач порушив ст.32 КЗпП України
щодо строків попередження про зміну
тривалості робочого часу. У зв'язку з
цим, оплата праці позивачки повинна
проводитись згідно до розпорядження №
29 п.1 по Талалаївському РайСТ від 13.05.2011
року про прийом на роботу позивачки та
ст.95 КЗпП України.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_6 не
працювала сім годин у робочі дні і на
підтвердження цього надав книгу обліку
розрахункових операцій (а.с.92-128, 65-76), в
якій міститься частина фіскальних
чеків про денні фінансові звіти по
магазину в с.Харькове з червня 2012 року
по квітень 2013 року.

Проте, вказаний доказ не є належним та
допустимим доказом на підтвердження
відпрацьованого часу ОСОБА_6, оскільки
не містить даних про роботу з 01.06.2011
року по червень 2012 року і з квітня 2013 по
серпень 2013 року, крім того, це є
фінансові звіти по касовому апарату
про суму продаж, обіг, готівку на певну
дату та певний час, і не містить даних
про робочий час продавця.

В наданій відповідачем виписці
відпрацьованого часу (а.с.62) значиться,
що ОСОБА_6 за весь спірний період
працювала 2 години в день. Але ця
виписка суперечить іншим доказам по
справі і свідчить про формальний облік
робочого часу з боку відповідача.
Зокрема, за 16 днів травня 2011 року у
виписці значиться, що ОСОБА_6 працювала
по 2 години, в той час, як відповідно до
наданого відповідачем розрахунку
заборгованості за травень 2011 року
(а.с.173) вказується, що існує недоплата
за 16 днів травня 2011 року при
семигодинному робочому дні, і
постанови правління змінювали графік
роботи лише з червня 2011 року. Крім того,
посилання відповідача як на
підтвердження робочого часу на
помічений час у фіскальних чеках
спростовує надану ж відповідачем
виписку відпрацьованого часу про
постійну роботу 2 години, так як у
фіскальних чеках є зазначення часу
нульовання звіту, наприклад, о 14 год 46
хв 22.06.2012 року, о 15 год 10 хв 25.06.2012 року, 0 15
год 08 хв 26.06.2012 року і т.д. (а.с.93), тобто
ОСОБА_6 знаходилась на роботі більш ніж
дві години.

Таким чином, відповідач не зміг
підтвердити фактично відпрацьований
час ОСОБА_6, а тому за вказаний період
заробітна плата повинна виплачуватись
за семигодинний робочий день з одним
вихідним на тиждень.

Відповідач надав штатні розклади, де
визначена тарифна ставка для продавця
продовольчих товарів з 01.01.2012 року 1076
грн., з 01.04.2012 року 1097 грн, з 01.07.2012 року 1115
грн, з 01.10.2012 року 1132 грн (а.с.29-32) та
розпорядженням про прийом на роботу
ставка ОСОБА_6 визначена 962 грн. з 13.05.2011
року.

Позивачка заявила позовні вимоги про
заборгованість по заробітній платі
виходячи з мінімальної заробітної
плати на відповідний період, який є
нижчим ніж визначена відповідачем
тарифна ставка. Відповідно до ст.11 ЦПК
України, апеляційний суд, при
визначенні суми заборгованості,
виходить з заявлених позовних вимог.

Також відповідач надав постанови
правління від 01.10.2011 року № 27, від 01.04.2012
року № 8 (а.с.27-28, 33-34) про затвердження
розцінок по оплаті праці працівникам
прилавку. Апеляційний суд виходить з
меж заявлених позовних вимог ОСОБА_6,
яка у своєму розрахунку заборгованості
по заробітній платі ( а.с. 2, 58, 91) не
просила застосовувати розцінки по
оплаті праці, і не застосовує наведені
розцінки для визначення заробітної
плати ОСОБА_6

Крім того, апеляційний суд бере до
уваги перебування ОСОБА_6 на
лікарняному з 29.08.2011 року по 006.09.2011 року,
з 06.09.2011 року по 21.09.2011 року, з 27.08.2012 року
по 05.09.2012 року, з 04.06.2013 року по 21.06.2013
року.

Таким чином, недоплата складає: за 2011
рік за травень 443,65 грн, при мінімальній
заробітній платі 960 грн. за червень 726,42
грн, за липень 673,85 грн, за 22 дні серпня
453,94 грн, за 7 днів вересня 57,91 грн;, при
мінімальній заробітній платі 985 грн за
жовтень 489,4 грн, за листопад 651,39 грн,
при мінімальній заробітній платі 1004
грн за грудень 720,16 грн; за 2012 рік при
мінімальній заробітній платі 1073 грн за
січень 774,31 грн, за лютий 768,03 грн, за
березень 765,84 грн, при мінімальній
заробітній платі 1094 грн за квітень 873,08
грн, за травень 578,52 грн, за червень 915,37
грн, при мінімальній заробітній платі
1102 грн за липень 922,31 грн, за серпень 923,68
грн, за 20 днів вересня 498,10 грн, при
мінімальній заробітній платі 1118 грн за
жовтень 951,41 грн, за листопад 974,05 грн,
при мінімальній заробітній платі 1134
грн за грудень 944,35 грн; за 2013 рік при
мінімальній заробітній платі 1147 грн за
січень 1037,69 грн, за лютий 1000,74 грн, за
березень 950,72 грн, за квітень 994,09 грн, за
травень 898,31 грн, за 7 днів червня 89,66 грн,
за липень 907,08 грн, а всього на загальну
суму 19984,06 грн (обов'язкові платежі з
цієї суми не утримані). За 7 робочих днів
серпня 2013 року при мінімальній
заробітній платі 1147 грн ОСОБА_6 мала б
отримати 297,37 грн, а їй виплатили 334,56
грн, то борг по заробітній платі
відсутній.

Відповідно до ст.215 ЦПК України,
резолютивна частина рішення повинна
містити висновок суду по суті позовних
вимог. Рішенням суду першої інстанції
позовні вимоги були задоволені
повністю і суд стягнув з
Талалаївського РайСТ заборгованість
по заробітній платі, проте не вказав на
чию користь проведено стягнення.
Додатковим рішенням цей недолік не був
усунутий і при виконанні судового
рішення можуть виникати труднощі, а
тому резолютивна частина рішення про
стягнення заборгованості підлягає
зміні.

Крім того, ст.367 ЦПК України
передбачає випадки коли допускається
негайне виконання судового рішення,
зокрема присудження працівникові
виплати заробітної плати, але не менше
ніж за один місяць, або у разі стягнення
всієї суми боргу при присудженні
працівникові виплати заробітної плати.
Як в рішенні суду так і в додатковому
рішенні суду першої інстанції
вказується, що рішення суду в частині
стягнення заробітної плати в сумі 22708,25
грн допускається до негайного
виконання за один місць в сумі 1021,72 грн
(за лютий 2012 року). Проте, вказаний позов
стосується заборгованості по
заробітній платі у зв'язку з виплатою
її у розмірі меншому за встановлену
законом мінімальну заробітну плату.
Також є необґрунтованим і стягнення
1021,72 грн - платіж за лютий 2012 року, в той
час як суд прийшов до висновку, що в
лютому 2012 року відповідач заборгував
768,03 грн.

За таких обставин, вказівка суду про
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення заробітної плати за
один місяць підлягає виключенню з
рішення суду від 24.02.2014 року, а
додаткове рішення від 16.05.2014 року
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, ст.ст. 314,
316, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Талалаївського
районного споживчого товариства
задовольнити частково.

Додаткове рішення Талалаївського
районного суду від 16 травня 2014 року
скасувати.

Рішення Талалаївського районного суду
від 24 лютого 2014 року змінити в частині
мотивів задоволення позову та
резолютивну частину викласти в такій
редакції:

„Позов ОСОБА_6 до Талалаївського
районного споживчого товариства про
стягнення заборгованості по
заробітній платі задовольнити
частково.

Стягнути з Талалаївського районного
споживчого товариства на користь
ОСОБА_6 заборгованість по заробітній
платі у сумі 19984,06 грн (обов'язкові
платежі з цієї суми не утримані).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Талалаївського районного
споживчого товариства судовий збір у
сумі 243,60 грн. на р/р № 0002 (код
бюджетної класифікації 22030001),
отримувач - УК у м. Чернігові/ м.
Чернігів/ 22030001, , банк
одержувача - ГУДКСУ у Чернігівській
області, МФО 853592."

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:Судді: