Провадження № 4-с/344/78/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Іванова О.В.,

представника заявника ОСОБА_1,
представника заінтересованої особи
Стельмаха С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду скаргу ОСОБА_3,
заінтересована особа - відділ
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання
незаконними дій, зобов'язання
скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження та зняти арешт з майна,
-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в
якій просить визнати неправомірними
дії головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмаха Сергія
Леоновича в частині ненаправлення їй в
порядку та строки, визначені чинним
законодавством України, постанови про
відкриття виконавчого провадження №
39197195 від 06.08.2013 року, постанови про
відкриття виконавчого провадження №
43849954 від 03.07.2014 року та передчасного
накладення арешту на майно боржника,
зобов'язати головного державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Стельмаха
C.Л. та начальника відділу Державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Пахоліка
Р.В. скасувати постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, винесену 19.08.2013 року
головним державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмахом C.Л.,
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, винесену 26.08.2014 року
головним державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмахом C.Л.,
мотивуючи тим, що всупереч вимогам
частини 5 статті 25 та частини 1 статті 31
Закону на адресу, вказану у виконавчих
документах їй не були надіслані
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення постанови про відкриття
виконавчого провадження, тому вона
була позбавлена можливості
добровільно, у строк, визначений
державним виконавцем у постанові про
відкриття виконавчого провадження
добровільно виконати виконавчі
документи.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 12
грудня 2014 року за заявою представника
заявника вимоги скарги в частині
визнання незаконними дій головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмаха Сергія
Леоновича в частині ненаправлення їй в
порядку та строки, визначені чинним
законодавством України, постанови про
відкриття виконавчого провадження
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 43849954 від 03.07.2014 року,
зобов'язання головного державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Стельмаха
C.Л. та начальника відділу Державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Пахоліка
Р.В. скасувати постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, винесену 26.08.2014 року
головним державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмахом C.Л. -
залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник
заявника вимоги скарги підтримала з
мотивів наведених в ній та просила
скаргу задовольнити.

Представник відділу державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції в судовому
засіданні проти скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Із матеріалів справи вбачається, що в
рамках виконавчого провадження № 39197195
по примусовому виконанню виконавчого
листа № 0907/2-7528/2011, виданого 19.07.2011 року
Івано-Франківським міським судом про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси і кредит» 30836,05 грн.
заборгованості за кредитним договором,
309,00 грн. витрат по оплаті судового
збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ головним
виконавцем відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмахом Сергієм
Леоновичем 06.08.2013 року було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, а 19.08.2013 року постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів.
Державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це
заключна стадія цивільного процесу, а
саме заключний етап у процесі
реалізації захисту цивільних прав, а
згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи включається період із
надходження до суду позовної заяви й
закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, тому
перевірка вчинення таких дій державним
виконавцем є фактичною перевіркою
дотримання положення статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження (ч. 1 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Суд вважає, що після отримання
виконавчого листа виконавець діяв в
межах повноважень, передбачених ч. 1 ст.
20 та ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
вбачав наявність підстав для прийняття
виконавчих документів до виконання,
передбачених ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», а тому суд
вважає його дії правомірними та такими,
що спрямовані на виконання рішення
суду, яке підлягає обов'язковому
виконанню на всій території України.

Разом з тим, враховуючи майновий
характер вимог стягувача державний
виконавець в порядку ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
правомірно виніс постанову від 19.08.2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, оскільки протилежне могло
б унеможливити виконання судового
рішення, яке набрало законної сили, а
тому у задоволенні вимог скарги про
визнання дій державного виконавця
неправомірними в частині накладення
арешту та скасування зазначеної
постанови слід відмовити.

Однак, суду не надано жодних поштових
повідомлень про надіслання державним
виконавцем копії постанови про
відкриття виконавчого провадження від
06.08.2013 року, що свідчить про порушення
державним виконавцем ч. 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
тобто не надіслання копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
не пізніше наступного робочого дня
боржникові.

З цих підстав суд вважає, що
бездіяльність (дії, як вказує заявник)
головного державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмаха C.Л. щодо
не надіслання копії постанови про
відкриття виконавчого провадження від
06.08.2013 року не пізніше наступного
робочого дня боржникові є
неправомірною.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши чи діяв державний
виконавець відповідно до ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямована
ця дія; своєчасно, тобто протягом
розумного строку, суд вважає, що скарга
підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 5, 11,
25, 26, 57 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 60, 383-387 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа -
відділ державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання
незаконними дій, зобов'язання
скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження та зняти арешт з майна
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Стельмаха Сергія
Леоновича в частині не надіслання
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 39197195 від 06.08.2013 року, не
пізніше наступного робочого дня
боржникові ОСОБА_6.

В задоволенні решти вимог скарги
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.М. Бабій