справа № 361/2904/14-ц
провадження № 2/361/1409/14
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Телепенька А.Д.,при
секретаріБалабан І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа: Броварська
міська рада Київської області, ОСОБА_6
про визнання права власності на
спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати -
ОСОБА_7

Після її смерті відкрилася спадщина на
належне їй майно, зокрема, на земельну
ділянку площею 0,0253 га, цільове
призначення для обслуговування
житлового будинку, що а : АДРЕСА_1.

Інша ? частина земельної ділянки та
частина житлового будинку, які
знаходяться за цією ж адресою, належать
її рідному брату і відповідачу по
справі ОСОБА_4, яку він успадкував після
смерті їхнього батька ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Ще , ? ІНФОРМАЦІЯ_3 оку, її мати ? смерті
ла ? , , , ? , їй она ла їй -
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 року вона ? , і відмову
від належної їй частки спадкового
майна після смерті ОСОБА_7 на користь
онуки померлої - ОСОБА_6

Але в установлений законом
шестимісячний строк подала до
державної нотаріальної контори заяву
про відкликання вищезазначеної заяви
та знову подала заяву про прийняття
спадщини за заповітом.

22 серпня 2013 року інший спадкоємець за
законом, син померлої ОСОБА_3, - ОСОБА_4
також надіслав до державної
нотаріальної контори поштою заяву про
прийняття спадщини після смерті
матері.

05 жовтня 2013 року постановою про відмову
у вчиненні нотаріальної дії їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку,
що а : АДРЕСА_1, у зв'язку із відсутністю
у неї державного акту на вказану
земельну ділянку.

Відсутність у неї державного акту на
право власності на спірну земельну
ділянку пояснювала тим, що 01 серпня 2013
року, з необережних дій відповідача
ОСОБА_4, в частині будинку, де мешкала
покійна мати сталася пожежа, яка
знищила оригінал державного акту на
право власності на земельну ділянку, а
оскільки мати померла, то отримати
дублікат державного акта неможливо.

У зв'язку з чим змушена звернутися до
суду і просила визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,0253 га, цільове призначення для
обслуговування житлового будинку, що а
: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_9 у судовому засіданні позов
підтримали, надали пояснення
аналогічні викладеному вище, просили
суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 у суді позов визнав
частково, мотивуючи це тим, що на момент
відкриття спадщини він був
непрацездатним - інвалідом ІІІ групи
загального захворювання по зору, а тому
вважає, що має право на обов'язкову
частку у спадщині після смерті його
матері ОСОБА_7 Також пояснив, що оформив
інвалідність він лише тільки у 2014 році.

Третя особа: Броварська міська рада
Київської області до суду не з'явилася,
у поданих до суду поясненнях просила
розглянути справу у відсутність її
представника на власний розсуд, згідно
чинного законодавства України.

Третя особа: ОСОБА_6 до суду не
з'явилася, у поданій до суду заяві
просила розглянути справу без її
участі, проти задоволення позову не
заперечувала.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, суд встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду

за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

За змістом положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватися

на припущеннях.

У ч. 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2,
вбачається, що ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до заповіту, посвідченого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року державним нотаріусом
Броварської міської
державної нотаріальної контори
Лазаревою В.П., все своє майно, де б воно
не було і з чого б воно не складалося, і
взагалі все те, що буде їй належати на
день смерті, і на що вона матиме право
за законом заповіла ОСОБА_3 На даний час
заповіт не змінений та не скасований.

Із спадкової справи № 207/2013 до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7
вбачається, що після її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 ? , і відмову
від належної їй частки спадкового
майна ? після смерті ОСОБА_7 на користь
онуки померлої - ОСОБА_6

04 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Броварської міської державної
нотаріальної контори із заявою про
відкликання заяви від ІНФОРМАЦІЯ_4 року
відмову від належної їй частки
спадкового майна після смерті матері
ОСОБА_7 на користь онуки померлої -
ОСОБА_6

Одночасно позивач подала до цієї ж
нотаріальної контори і заяву про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_7

Матеріали спадкової справи містять
заяву ОСОБА_4 від 22 серпня 2013 року про
прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року його матері ОСОБА_7,
яку він направив до нотаріальної
контори поштою.

Листом Броварської міської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 було
повідомлено про те, що письмова заява
про прийняття спадщини або про відмову
від неї подається спадкоємцем особисто
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Крім того, ОСОБА_4 роз'яснено, що якщо
ним не будуть подані документи, які б
підтверджували, що він має право на
обов'язкову частину у спадщині,
оформлення спадщини буде
здійснюватися на спадкоємців за
заповітом.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 05 жовтня 2013 року
ОСОБА_3 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку, що а : АДРЕСА_1, у
зв'язку із відсутністю у неї державного
акту на вказану земельну ділянку.

З листа відділу Держземагенства у м.
Броварах в Київській області від 23
серпня 2013 року видно, що станом на
29 грудня 2012 року земельна ділянка по
АДРЕСА_1, загальною площею 0,0253 га
рахується за ОСОБА_7 згідно Державного
акту на право власності на земельну
ділянку.

Згідно із постановою про закриття
кримінального провадження від 01 серпня
2013 року, слідчим СВ
Броварського МВ (з обслуговування м.
Бровари та Броварського району ГУК МВС
України в Київській області,
встановлено, що внаслідок необережних
дій ОСОБА_4 згоріла частина
житлового будинку АДРЕСА_1.

Із довідки № 418 від 02 серпня 2013 року,
виданої Броварським районним відділом
Головного управління ДСНС України у
Київській області вбачається, що 01
серпня 2013 року в приватному
будинку виникла пожежа, в результаті
чого, зі слів власника, вогнем знищено
державний акт на землю виданий на ім'я
ОСОБА_7

Матеріали справи містять копію
державного акту серії ІІ-КВ № 041662,
виданого 25 червня 1997 року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 106, згідно
якого, земельна ділянка площею 0,0253 га,
цільове призначення для
обслуговування житлового будинку, що а
: АДРЕСА_1, належала на праві приватної
власності ОСОБА_7

Згідно із ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст.152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання прав.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкодавців за
загальними правилами спадкування при
підтвердженні цього права документом.

У ст. 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені

у заповіті.

За змістом положень ч. 1 ст. 1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них

у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Пленум Верховного Суду України у п. 19
постанови «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року № 7 роз'яснив, що перелік осіб,
які мають право

на обов'язкову частку, що визначений ст.
1241 ЦК, є вичерпним і розширеного
тлумачення не потребує. При визначенні
розміру обов'язкової частки в спадщині
враховуються всі спадкоємці за законом
першої черги, увесь склад спадщини. Той
зі спадкоємців, який має право на
обов'язкову частку у спадщині та
проживав разом із спадкодавцем на день
його смерті, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо у визначеному
законом порядку

не відмовився від неї.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ
групи загального захворювання по зору
з 18 лютого 2014 року, що підтверджується
довідкою до акта огляду МСЕК № 0387497 від
24 лютого 2014 року та пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1
серії НОМЕР_3 від 21 травня 2014 року, тому
доводи відповідача про те, що він на
день смерті спадкодавця ОСОБА_7, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, був непрацездатним і
мав право на обов'язкову частку у
спадщині є безпідставними та не
обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах,

що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У ст. 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 про
визнання за нею право власності на
земельну ділянку площею 0,0253 га, цільове
призначення для обслуговування
житлового будинку, що а : АДРЕСА_1,
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 16, 58-61, 212 - 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку площею 0,0253 га, цільове
призначення для обслуговування
житлового будинку, що а : АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Телепенько А. Д.