Справа № 352/2217/14-ц
Провадження № 2/352/1211/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Дузінкевича І.М.

секретаря
Кукули О.С.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач 08.10.2014 р. звернувся в суд з
позовом до відповідача про стягнення
боргу за договором позики. Свій позов
обґрунтовував тим, що 20.12.2010р.
відповідач ОСОБА_4 позичив у нього
5000доларів США, які зобов»язався
повернути до 20.02.2011р., на підтвердження
чого написав письмову розписку. Однак
на даний час не повернув кошти,
ухиляється від зустрічей та ігнорує
телефонні дзвінки. Також він, позивач,
пропустив строк позовної давності,
оскільки утримувався під вартою в
Івано-Франківському СІЗО з 24.06.2011р. по
27.06.2014р. Тому просив поновити йому строк
позовної давності, так як пропущений з
поважної причини, стягнути з
відповідача у його користь 64700грн.та
судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала, просила
його задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні позов не визнала,
пояснила, що підстав для поновлення
строку звернення до суду не має,
оскільки перебування позивача в СІЗО
не є поважною причиною. Ще до моменту
поміщення у слідчий ізолятор, тобто до
27.06.2011р. він мав можливість звернутися
до суду за захистом свого права, також
перебуваючи під вартою, позивач
користувався послугами адвоката, і
звертався у суди з позовами про
стягнення заборгованості за
договорами позики. Тому просила
відмовити у позові, у зв»язку з
пропуском позовної давності.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановлено, що згідно розписки від 20
грудня 2010року відповідач ОСОБА_4
позичив у позивача ОСОБА_3 5000доларів
США(що у гривневому еквіваленті станом
на 03.10.2014р. становить 64700грн.), та
зобов»язався повернути дані кошти до 20
лютого 2011року(а.с.5). Даний факт у
судовому засіданні не заперечила
представник відповідача.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства.

Однак, відповідно до умов ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

У позивача ОСОБА_3 право звернення
за захистом свого права виникло
21.02.2011р., однак останній звернувся в суд
лише 08.10.2014р., тобто з пропуском строку
позовної давності.

Твердження представника позивача, і
позивача у письмовому поясненні про
поважність пропуску строку позовної
давності, а саме перебування з 24.06.2011р.
по 27.06.2014р. позивача в
Івано-Франківському СІЗО,
спростовується вироком
Івано-Франківського міського суду від
27.06.2014р., з якого вбачається, що ОСОБА_3
саме у період утримання під вартою
звертався неодноразово у різні суди
про стягнення грошових коштів, зокрема:
у 2011-2012р.р. Косівський районний суд
Івано-Франківської області, у 2012р.
Чортківський районний суд
Тернопільської області, у 2011-2012р.р.
Верховинський районний суд
Івано-Франківської області, у 2011р.
Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області.

Також, суд критично оцінює
твердження представника позивача про
те, що на підтвердження свого боргу
ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 довіреність на
розпорядження земельною ділянкою,
оскільки дана довіреність датована
15.09.2010р., тобто ще до дати позики коштів.
Крім того, факт позики грошей у ОСОБА_3
ніхто не заперечував.

З огляду на те, що жодних підстав
для поновлення пропущеного позивачем
строку позовної давності не наведено,
останній мав об'єктивну можливість
здійснити захист свого права, з позовом
до суду звернувся з пропуском
трьохрічного строку загальної
позовної давності; представник
відповідача заявила про пропущення
позивачем позовної давності і просила
з цієї підстави у позові відмовити,- суд
дійшов висновку про відмову в позові за
спливом позовної давності.

На підставі наведеного, відповідно
до ст.ст.267, 526, 1046, 1049 ЦК України,
керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення боргу за договором
позики- відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд.

Головуючий
І.М.Дузінкевич