У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Берегівського районного суду
Закарпатської області від 13 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні власністю, та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному
порядку рішення Берігівського
районного суду Закарпатської області
від 13 травня 2014 р. яким у задоволенні її
позовних вимог до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні власністю, та
відшкодування моральної шкоди,-
відмовлено. В апеляційній скарзі
зазначає, що суд дав не вірну оцінку
наявним обставинам справи та прийшов
до хибного висновку, що відповідач
ОСОБА_3 не порушував правила забудови
як щодо добудови господарських
будівель так і щодо реконструкції
самого будинку, а вона позивачка, не
надала належних та допустимих доказів
на підтвердження порушення
відповідачем її прав при реконструкції
будинку. Апелянт наводить й інші
доводи, з яких на її думку рішення суду
першої інстанції є незаконним та не
обґрунтованим в силу чого підлягає до
скасуванню із ухваленням по справі
нового рішення про задоволення її
позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін та
їх представників, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Пред'являючи позов ОСОБА_2 посилалась
на те, що її будинок, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 на приватизованій
земельній ділянці площею 0,0670 га, межує
з будинком відповідача ОСОБА_3 Останній
з порушенням встановлених законом норм
перебудував дах будинку, таким чином,
що дах збудовано двоскатний в бік її
садиби. На даний час стріха будинку
відповідача заходить за межу в бік її
двору приблизно на 53 см., що є
самовільним захватом її земельної
ділянки в розумінні п. 3 ст. 79 ЗК України.
Вказане порушення призвело до того, що
вода з будинку відповідача не вся
вловлюється водостоком, а ллється на
дах її господарської будівлі, на
земельну ділянку та в її двір, в
результаті чого на стінах будинку,
сходах, доріжках в дворі робляться
тріщини, будинок зазнає руйнування.
Вважає, що відповідачем грубо порушено
будівельні норми та норми Земельного
кодексу України. Зазначеними
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_2 нанесена моральна шкода, яка
полягає в нервуванні, підвищенню тиску
крові, порушенні сну, негативно
відбивалось на сімейній атмосфері яку
вона оцінює в сумі 5 000 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються власниками
відповідних садиб які межують одна з
одною.

При цьому ОСОБА_3 став власником
будинку АДРЕСА_2 в квітні 1981 року згідно
з договору купівлі-продажу за яким він
придбав вказаний будинок від ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 (а.с.35-36). Вказаний житловий
будинок, який придбаний ОСОБА_3, вже
знаходився на межі між садибою,
власником якої в подальшому відповідно
до свідоцтва про право на спадщину
стала позивачка ОСОБА_2., що визнається
і самою позивачкою в позовні заяві, де
вона зазначила, що будинок находився на
відстані сім сантиметрів від межі
(а.с.2).

Згідно з рішення Берегівської міської
ради від 21.11.1984 р. № 598 надано дозвіл
ОСОБА_3 провести добудову до житлового
будинку кімнати і кухні, ванної та
літньої кухні 2, згідно до експлікація
та до дозвільних документів (а.с. 37-38).

В подальшому відповідачем було
розпочато реконструкцію житлового
будинку за адресою АДРЕСА_2, а саме
будівництво мансардного поверху без
відповідних дозвільних документів.

У зв'язку з цим, комісією, яка створена
розпорядженням міського голови від
09.10.2013 року №333, було встановлено
порушення відповідачем ОСОБА_3 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
ЗУ «Про регулювання містобудівної
діяльності» при реконструкції будинку
та запропоновано останньому привести у
відповідність до діючого
законодавства правові документи на
реконструкцію житлового будинку (а.с.
13).

Також, відповідно до акту Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області за
результатами перевірки встановлено, що
відповідачем розпочато реконструкцію
мансардного поверху житлового будинку
без направлення повідомлення про
початок виконання будівельних робіт,
чим порушено вимоги ч. 1 ст. 34 ЗУ України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Згідно постанови про адміністративне
правопорушення № 662 Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП України,
та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250
грн. (а.с. 19).

У зв'язку з вищевказаним, відповідач
звернувся з відповідною заявою до
виконкому Берегівської міської ради,
рішенням якої від 28.11.2013 року № 423
ОСОБА_3 надано дозвіл на отримання
будівельного паспорту для
реконструкції індивідуального
житлового будинку садибного типу з
надбудовою мансардного поверху по
АДРЕСА_2 (а.с. 56).

Також, відповідачем ОСОБА_3 на
виконання припису Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області
отримано дозвіл на виконання
будівельних робіт та повідомлено
вищевказану Інспекцію про початок
виконання будівельних робіт (а.с. 42).

Актом комісії Берегівської міської
ради від 31.03.2014 року встановлено, що
реконструкція житлового будинку
відповідачем ОСОБА_3 проведена у
відповідності до діючого
законодавства у сфері будівництва.
Реконструкція будинку проводилась в
існуючих межах забудови, звисання
конструкції даху передбачено
конструктивною схемою даху для
запобігання руйнування стін будинку,
водночас якісно змонтовано водовід та
снігоутримуючі лопатки. Внаслідок
сформованої історичної забудови
конструкція даху будинку ОСОБА_3 звисає
на територію земельної ділянки
позивача ОСОБА_2 приблизно 50 см.

З огляду на встановленні фактичні
обставини суд першої інстанції прийшов
до вірного висновку, що з боку ОСОБА_3
мало місце недодержання державних
стандартів, норм і правил під час
реконструкції вказаного будинку лише
щодо відсутності в нього направлення
відповідного повідомлення про початок
виконання будівельних робіт, які в
подальшому були ним усунуті, і вказані
порушення не могли вплинути на належне
позивача право користування і
розпорядження майном, а також не
підтверджують факти, що саме
зазначенні дії відповідача створюють
позивачеві перешкод здійснення ним
правомочностей щодо користування його
власністю - садибою.

Відповідно до роз'яснень даних у п.33
Постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав" -
застосовуючи положення статті 391 ЦК,
відповідно до якої власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, навіть
якщо вони не пов'язані із позбавленням
права володіння, суд має виходити із
такого: що відповідно до положень
статей 391, 396 ЦК позов про усунення
порушень права, не пов'язаних із
позбавленням володіння, підлягає
задоволенню у разі, якщо позивач
доведе, що він є власником або особою,
яка володіє майном (має речове право) з
підстави, передбаченої законом або
договором, і що діями відповідача, не
пов'язаними з позбавленням володіння,
порушується його право власності чи
законного володіння; такий позов
підлягає задоволенню і в тому разі,
коли позивач доведе, що є реальна
небезпека порушення його права
власності чи законного володіння зі
сторони відповідача. При цьому суди
повинні брати до уваги будь-які
фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на
підставі яких за звичайних умов можна
зробити висновок про наявність такої
небезпеки.

Натомість будь-якими фактичними
даними, які є в матеріалах справи не
доведено, що діями відповідача,
порушується право власності чи
законного володіння майна позивача а
також, що є реальна небезпека порушення
його права власності чи законного
володіння зі сторони відповідача.

Посилання відповідача, що вода з даху
будинку ОСОБА_3 не вся вловлюється
невеликим діаметром водостоку,
встановленого позивачем, ллється на
дах його господарської будівлі та на
його земельну ділянку, а зимою туди ж
попадає сніг в результаті чого на
стінах його будинку, сходах, доріжках в
дворі робляться тріщини і руйнується
його будинок, є лише його припущенням і
жодним належним доказом не доведені, як
і причинний зв'язок, що будь-які
тріщини, що мають місце в його будинку є
наслідком саме зазначених дій
відповідача.

Натомість, як уже було зазначено,
відповідним актом комісії
Берегівської міської ради від 31.03.2014
року стверджено, що звисання
конструкції даху передбачено
конструктивною схемою даху для
запобігання руйнування стін будинку,
водночас якісно змонтовано водовід та
снігоутримуючі лопатки.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене
колегія суддів приходить висновків, що
доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України, є
підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Берегівського районного суду
Закарпатської області від 13 травня 2014
року яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, та відшкодування моральної
шкоди відмовлено - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, після чого протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді