Справа №339/575/14-ц
16 грудня 2014 року м.
Болехівський міський суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко О.С.
з участю: позивачки ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики ,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому вказує, що 09 жовтня
2014 року вона позичила ОСОБА_2 3000 грн., в
зв'язку з чим складено розписку.
Посилаючись на те, що на її усну вимогу
повернути кошти відповідач не реагує,
просить стягнути вказаний борг та
судові витрати.
В судовому засіданні позивачка
заявлений позов повністю підтримала та
додатково пояснила, що дійсно 09 жовтня
2014року до неї додому прийшов
відповідач та просив позичити кошти в
сумі 3000грн., які обіцяв повернути в той
же день на протязі трьох годин. Однак
ці кошти, які вона, як пенсіонер,
заощадила для проведення операції , він
Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, не заперечував
факту отримання коштів від позивача,
обіцяв, що поверне борг, як тільки
отримає відпускні по місцю роботи.
Суд, вислухавши пояснення сторін,
проаналізувавши письмові докази в
справі, вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.
Встановлено, що спірні правові
відносини між сторонами виникли з
договірних відносин.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Суд визнав, що 09.10. 2014 року між
сторонами укладеного договір позики,
згідно якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 у
борг 3000 грн., що підтверджується
розпискою, напи-саною власноруч
ОСОБА_2, оригінал якої зберігається в
матеріалах справи (а.с.22).
У відповідності з правовою позицією
Верховного Суду України по справі № 6-63
цс13 (постанова від 18 березня 2013 року),
яка відповідно частини 1 статті 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно - правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України, письмова форма договору
позики внаслідок його реального
характеру є доказом не лише факту
укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
У вказаній розписці зазначено, що
відповідач зобов'язувався повернути
борг в той же день, що отримав кошти ,
тобто, 09.10.2014року.
Зобов'язання, як зазначено у
статті 526 ЦК України, має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
Згідно вимог ч.2 ст.530 ЦК України
встановлено, якщо строк (термін)
виконання боржни-ком обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
Оскільки у розписці вказано про
термін повернення боргу, то позивачка
неодноразово у усній формі нагадувала
відповідачу про повернення боргу, який
Однак відповідач на даний час кошти
А наявність боргового документа у
позивача згідно ст. 545 ЦК також
підтверджує той факт, що боржник не
виконав свого зобов'язання.
Таким чином, право позивачки, з приводу
якого вона звернулася в суд, порушено і
вона підлягає захисту шляхом
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 3000грн.
Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
понесені нею судові витрати в розмірі
493 (чотириста дев»яносто три) грн.60 коп.,
що в даному спорі складаються: з 243 грн.
60 коп. судового збору та 250 (двісті) грн
витрат на правову допомогу згідно
пред'явлених квитанцій.
На підставі викладеного, ст.ст.
625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись
ст.ст.10, 11, 88, 209, 213-215, 218, 224, 226 ЦПК
України;суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
3000 ( три тисячі ) гривень
заборгованості за договором позики та
493(чотириста дев»яносто ) грн. 60 судових
витрат по справі.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його прого-лошення. Якщо особи, які
брали участь в справі , не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, то вони можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Головенко О.С.