У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар
О.В.

суддів - Кеміня М.П.,
Готри Т.Ю.

при секретарі -
Свіді Г.С.

з участю - представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Рахівського
районного суду від 04 грудня 2013 року
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на повнолітню дитину, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
повнолітню дитину.

Позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що під час перебування у шлюбі з
відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 у них
народився син ОСОБА_5. Рішенням
Рахівського районного суду від 05
листопада 2001 року шлюб укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - розірвано.

З 2012 року син навчається на денній
формі навчання за напрямом підготовки
«Міжнародні відносини» у
Прикарпатському національному
університетуі ім. Василя Стефаника на
платній основі, у зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги.

Враховуючи наведене, просила суд в
порядку ст. 199 СК України стягнути з
відповідача аліменти на утримання сина
ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі по 900
грн. щомісячно, на період його навчання,
тобто до 01 липня 2016 року, а у разі його
продовження понад вказаний строк - до
досягнення сином віку 23 років, та
стягнути з ОСОБА_4 25110 грн., як половину
вартості витрат, які нею сплачуються за
навчання.

Рішенням суду в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.
Вказує на те, що судом першої інстанції
при ухваленні рішення не було
враховано, що навчання сина є його
основним завданням, можливості
працювати та заробляти собі на життя
він не має, а самостійно надавати йому
матеріальну допомогу вона не взмозі.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який рішенням Рахівського
районного суду від 05 листопада 2001 року
розірвано (а.с. 5).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3
народився син ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 6).

Згідно довідки виконавчого
комітету Рахівської міської ради № 7008
від 27 вересня 2013 року та акту
обстеження матеріально-побутових умов
проживання від 27 вересня 2013 року ОСОБА_5
знаходиться на утриманні позивачки
(а.с.8, 10).

Згідно довідки Прикарпатського
національного університету ім. Василя
Стефаника №728 від 23 серпня 2013 року
ОСОБА_5 є студентом денної форми
навчання, вартість його навчання
відповідно до договору про підготовку
фахівця освітньо-кваліфікаційного
рівня бакалавра від 01 вересня 2012 року
до 01 липня 2016 року становить 50220 гривень
(а.с. 9, 11).

Статтею 199 СК України передбачено, що
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

З аналізу даної норми слідує, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу. При цьому обов'язок доведення
даних фактів лежить саме на особі, яка
пред'являє позов.

Всупереч вищезазначеному та приписів
ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачкою
жодними доказами не доведено, що у
ОСОБА_4 є можливість надавати
матеріальну допомогу повнолітньому
сину.

Натомість відповідачем надано суду
докази неспроможності сплачувати
аліменти на утримання повнолітнього
сина на період його навчання. Зокрема,
згідно довідки про подану декларацію
про майновий стан і доходи № 385/к/1700 від
01 листопада 2013 року доходи ОСОБА_4
складають за перший квартал 2013 року 5000
грн., за другий квартал - 5500 грн. та за
третій квартал 5500 грн.

Крім того, відповідно до довідки
виданої виконкомом Веряцької
сільської ради Виноградівського
району № 02-30/885 від 30 жовтня 2013 року на
утриманні відповідача знаходяться
двоє малолітніх дітей - син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25).

Правильним є і висновок суду у частині
відмови у позові про стягнення
половини вартості витрат на навчання у
сумі 25110 грн., оскільки ст. 185 СК України
обов'язок батьків брати участь у
додаткових витратах, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо), встановлено щодо
дитини, а відповідно до ч.1. ст.6 цього
Кодексу правовий статус дитини має
особа до досягнення нею повноліття. В
той же час, син сторін ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, є повнолітнім.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, що у відповідності до
положень ст. 308 ЦПК України є підставою
для відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

На підставі наведенного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від
04 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

С у д д і:

Кемінь М.П. Боднар О.В.
Готра Т.Ю.