Справа № 344/1993/13-ц
Провадження № 22-ц/779/176/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого:
Матківського Р.Й.

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Шалаути Г.І.

секретаря
Вилки І.В.

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ПАТ «Ідея
банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
з апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
28 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року в суд з даним позовом
звернулося представник ПАТ «Ідея
Банк», щоб ухвалити рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача
10884,75 гривень боргу за невиконання умов
кредитного договору.

Заявлені вимоги представник
обґрунтував тим, що протягом строку дії
кредитного договору, укладеного 14
серпня 2008 року боржник систематично
порушував терміни сплати кредиту і
процентів за його користування, у
зв'язку з чим йому надсилалися
листи-повідомлення з вимогою
повернення боргу. Останній платіж
боржником здійснено 19 березня 2010 року.
Станом на 24 січня 2013 року борг
відповідача становить 10884,75 гривень.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 28 листопада 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Ідея Банк» 9329,75 гривень
заборгованості за кредитним договором
від 14 серпня 2008 року . В задоволенні
решти вимог відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати.

Представник в скарзі зазначає, що
визначаючи розмір неустойки суд першої
інстанції згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України
не застосував строк позовної давності
в один рік. Строк дії кредитного
договору закінчився 14 лютого 2010 року, а
позивач звернувся до суду пізніше,
внаслідок чого рішенням суду було
стягнуто всю пеню, нараховану за час
дії договору, а не за останній рік, як це
передбачено у нормах чинного
законодавства, також у матеріалах
справи відсутній чіткий розрахунок
заборгованості, через що неможливо
встановити реальну заборгованість за
кредитним договором.

Вислухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
доводи представника відповідача про
те, що банк провів нарахування пені
поза межами спеціального строку
позовної давності спростовуються
матеріалами справи, зокрема,
розрахунком заборгованості, згідно
якого неустойка нарахована за один рік,
тобто в межах спеціального строку
позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року
між ТзОВ «»Гарант Плюс»,
правонаступником якого є ПАТ «Ідея
Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №А02.008.70742 на суму 3330
гривень з відсотковою ставкою 20,95 % від
залишкової суми кредиту, які ОСОБА_2
зобов'язався повернути протягом 18
місяців.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач систематично порушував
умови, передбачені договором,
внаслідок чого станом на 24 січня 2013
року виникла заборгованість 10 884, 75
гривень, з яких : прострочений борг -
2279,27 гривень, прострочені проценти - 3
668,30 гривень, строкові проценти - 26,59
гривень, плата за кредитне
обслуговування - 201,52 гривень, пеня - 3154,07
гривень, віндикаційні витрати - 1555
гривень.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України), а позовна давність в
один рік застосовується, зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (п. 1 ч. 2
ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право
на неустойку (штраф, пеню) виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення виконання зобов'язання й
до того дня, доки зобов'язання не буде
виконано.

Враховуючи, що зобов'язання не виконане
до цього часу, висновок суду першої
інстанції про стягнення
заборгованості є правильним, а доводи
апелянта про те, що рішенням суду було
стягнуто пеню за час дії договору, а не
за останній рік є надуманими та
спростовуються матеріалами справи.

При вирішенні позовних вимог судом
правильно визначено характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 28 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Матківський Р.Й

Судді:
Ковалюк Я.Ю.

Шалаута Г.І.