У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,
Парінова І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Пульсар» до ОСОБА_3 про
стягнення платежів на утримання
неподільного та загального майна
житлового комплексу та прибудинкової
території, за касаційною скаргою
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Пульсар»
(далі - ОСББ «Пульсар») на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 18 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСББ «Пульсар»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що 28 січня
2012 року на установчих зборах
власниками квартир та приміщень
багатоквартирних будинків АДРЕСА_1,
було створено ОСББ «Пульсар», яке з 1
вересня 2012 року стало
балансоутримувачем житлового
комплексу. 19 жовтня 2012 року на адресу
ОСОБА_3, власниці квартири АДРЕСА_1 у
зазначеному житловому будинку, був
надісланий рекомендований лист з
пропозицією укласти договір про
взаємовідносини власників житлових
приміщень та управителя, але
вищевказаний рекомендований лист у
зв'язку із закінченням терміну
зберігання був повернутий об'єднанню.
Станом на 1 березня 2013 року у
відповідачки виникла заборгованість
перед ОСББ «Пульсар» зі сплати
платежів на утримання неподільного та
загального майна та прибудинкової
території об'єднання на загальну суму
1 923,94 грн. З огляду на
зазначене, ОСББ «Пульсар» просило
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість в сумі 1 923,94 грн,
понесені позивачем витрати на правову
допомогу в розмірі 2 500 грн та вирішити
питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 29 травня
2013 року позовні вимоги ОСББ «Пульсар»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ
«Пульсар» заборгованість на загальну
суму 1923,94 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 2 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 18 вересня 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено,
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог ОСББ
«Пульсар» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСББ «Пульсар»
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові, апеляційний суд
виходив із того, що позивачем у
порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
не надано належних доказів на
підтвердження факту отримання
відповідачем рішення про затвердження
тарифів та пропозиції укласти договір
про надання житлово-комунальних
послуг.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна, оскільки суд дійшов їх із
порушенням норм матеріального права.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1.

З 1 вересня 2012 року багатоквартирний
будинок по АДРЕСА_1 утримується ОСББ
«Пульсар», мета діяльності якого -
організація утримання вищезазначеного
будинку у належному технічному,
санітарному стані, а також утримання
прибудинкової території (а.с. 18).

Протоколом загальних зборів ОСББ
«Пульсар» від 1 вересня 2012 року
затверджено розрахунок витрат на
утримання будинку (а.с. 12-16).

ОСОБА_3 заяву про вступ до ОСББ
«Пульсар» не подавала.

Пунктом 9.5 статуту ОСББ «Пульсар»
встановлено перелік питань, які
можуть вирішуватися зборами
представників, в тому числі прийняття
рішень щодо виконання та дотримання
об'єднанням рішень загальних зборів
членів об'єднання, дотримання вимог
статуту та чинного законодавства.

Рішення загальних зборів ОСББ
«Пульсар», де власникам квартир в
будинку, які не виявили бажання до
вступу в ОСББ «Пульсар», запропоновано
укласти договір про
взаємовідносини у сфері діяльності
товариства (утримання будинку та
прибудинкової території), в матеріалах
справи відсутнє.

Згідно зі статутом статус ОСББ
«Пульсар» визначено як юридична особа,
яка здійснює управління неподільним та
загальним майном житлового комплексу
за дорученням власника (власників)
майна і забезпечує його належну
експлуатацію (а. с. 18). Отже, ОСББ
«Пульсар» є управителем будинку.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку (далі - об'єднання) - юридична
особа, створена власниками для
сприяння використанню їхнього
власного майна та управління,
утримання і використання неподільного
та загального майна; прибудинкова
територія - територія навколо
багатоквартирного будинку, визначена
актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку;

Відповідно ст. 10 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» (далі -
Закон) до виключної компетенції
загальних зборів членів об'єднання
зокрема відноситься:

- питання про використання об'єктів, що
перебувають у спільній власності
членів об'єднання;

- прийняття рішення про реконструкцію
та ремонт будинку або про зведення
господарських споруд.

Згідно зі ст. 18 Закону об'єднання
відповідно до цього Закону та статуту
зобов'язане:

забезпечувати належний санітарний,
протипожежний і технічний стан
неподільного та загального майна, що
належить членам об'єднання; звітувати
загальним зборам про виконання
кошторису об'єднання за рік;
забезпечувати виконання вимог статуту
об'єднання; виконувати свої договірні
зобов'язання; забезпечувати дотримання
інтересів усіх членів об'єднання,
асоціації при встановленні умов і
порядку володіння, користування і
розпорядження спільною власністю,
розподілі між членами об'єднання,
асоціації витрат на експлуатацію та
ремонт неподільного та загального
майна; припиняти дії третіх осіб, що
утруднюють або перешкоджають
реалізації прав володіння,
користування і розпорядження
неподільним та загальним майном
членами об'єднання;

Згідно зі ст. 13 Закону відносини
власників приміщень і управителя
регулюються договором між ними, який
укладається на основі Типового
договору, форму якого затверджує
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади з питань
містобудування та житлової політики.

Укладення договору між власником
окремого приміщення у житловому
комплексі та управителем є
обов'язковим і не залежить від членства
в об'єднанні.

Відповідно до ст. 22 Закону власники
квартир, приміщень зобов'язані укласти
договір про обслуговування та оплату
комунальних послуг з управителем
незалежно від членства в об'єднанні.
Відмова від укладення договору, від
оплати рахунків або несплата рахунків
не допускається. Такі дії є порушенням
прав інших членів об'єднання і
підставою для звернення до суду про
стягнення заборгованості із плати по
відповідних рахунках у примусовому
порядку. Власники несуть
відповідальність за своєчасність
здійснення платежів на рахунок
управителя незалежно від використання
приміщень особисто чи надання належних
їм приміщень в оренду, якщо інше не
передбачено договором.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд на
вищевикладені обставини уваги не
звернув, висновки суду першої
інстанції не спростував, дійшов
помилкового висновку про те, що
відсутність між сторонами договору є
підставою для звільнення відповідача
від оплати фактично отриманих послуг
та ухвалив рішення, яке не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його
законності й обґрунтованості.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення
суду апеляційної інстанції і залишає в
силі судове рішення суду першої
інстанції.

З огляду на зазначене, рішення
апеляційного суду в частині позовних
вимог про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за утримання
неподільного та загального майна
житлового комплексу та прибудинкової
території підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції в цій частині.

Разом з тим, суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСББ «Пульсар»
витрат на правову допомогу у розмірі 2
500 грн, виходив із того, що такі витрати
пов`язані з оплатою допомоги фахівців в
галузі права ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 й
підтверджені документально.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право на
правову допомогу, яка надається
адвокатами або іншими фахівцями у
галузі права в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Особа, яка має право на надання
правової допомоги, допускається
ухвалою суду за заявою особи, яка бере
участь у справі.

Як убачається з наявного в матеріалах
справи договору про надання правової
допомоги, укладеного між ОСББ
«Пульсар» та ТОВ «Феміда-Сервіс» від 11
березня 2013 року, останній взяв на себе
зобов'язання надавати відповідачеві
юридичні послуги, у тому числі щодо
представництва інтересів позивача в
суді при розгляді цієї цивільної
справи (а.с.30).

У той же час в матеріалах справи (а.с. 47)
міститься довіреність від 8
лютого 2013 року на представництво
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інтересів ОСББ
«Пульсар» у судових інстанціях. В
журналах судових засідань
процесуальний статус зазначених осіб
вказано як представник, а не адвокат
або інший фахівець в галузі права (а.с.
43-45).

Суд першої інстанції на зазначені
вимоги закону та обставини справи
уваги не звернув, у порушення ст. ст.
212-214 ЦПК України при вирішенні питання
про відшкодування витрат на правову
допомогу не визначився, в якому статусі
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 брали участь у
справі: як представники позивача
згідно зі ст.ст. 40, 42 ЦПК України, чи
особи, які надають правову допомогу у
відповідності до ст. 56 ЦПК України, що
має суттєве значення для правильного
вирішення питання про компенсацію
витрат на правову допомогу; не
врахував, що витрати позивача на
правову допомогу в сумі 2 500 грн,
які хоча й підтверджені документально,
але законодавством установлено
граничний розмір їх компенсації, а тому
підлягає з'ясуванню, який саме розмір
такої компенсації може бути присуджено
на користь позивача з урахуванням
вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України та Закону
України від 20 грудня 2011 року «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

З огляду на допущені судами порушення
норм процесуального права, рішення
судів попередніх інстанцій в частині
стягнення витрат на правову допомогу
підлягають скасуванню з направленням
справи в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Пульсар» задовольнити
частково.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Донецька від 29 травня 2013 року в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСББ «Пульсар» витрат на правову
допомогу у розмірі 2 500 грн скасувати,
рішення апеляційного суду Донецької
області від 18 вересня 2013 року скасувати
в повному обсязі.

Справу в частині стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСББ «Пульсар» витрат на
правову допомогу у розмірі 2 500 грн
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В іншій частині заочне рішення
Київського районного суду
м. Донецька від 29 травня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар С.О.
Карпенко І.К. ПаріноваСудді:В.І. Амелін