АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/365/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Кальчук А. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
21 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В. суддів
Пальонного В.С., Карпенко О.В.при
секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 17 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ВАТ КБ «Надра», треті
особи: Орган опіки та піклування
Соснівського району м. Черкаси,
приватний нотаріус Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
про визнання договору іпотеки
недійсним ,-

в с т а н о в и л а :

27 травня 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ВАТ КБ «Надра», треті
особи: Орган опіки та піклування
Соснівського району м. Черкаси,
приватний нотаріус Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
про визнання договору іпотеки
недійсним, посилаючись на те, що
відповідно до кредитного договору №
261п/99/2008-840 від 03 червня 2008 року ВАТ КБ
«Надра» надав їй кредит у розмірі 88060
доларів США строком до 03 червня 2033 року,
який був отриманий з метою придбання
будинку.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між нею -
іпотекодавцем та ВАТ КБ «Надра» -
іпотекодержатель, було укладено
договір іпотеки № 261п/99/2008-840 від 03
червня 2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, в
забезпечення виконання зобов'язання
позичальника, що витікають із
кредитного договору вона, як
іпотекодавець, передала в іпотеку, а
іпотекодержатель прийняв в іпотеку
предмет іпотеки - житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, на
який і було взято кредит.

Право власності на придбаний будинок,
який і був переданий в іпотеку, було
зареєстровано лише 06 червня 2008 року, що
підтверджується відповідним Витягом.

Позивач вказує у позові, що в зв'язку із
складним матеріальним становищем та
особистими обставинами вона, як
позичальник по кредитному договору, не
мала змоги виконувати зобов'язання по
ньому, внаслідок чого по сумі кредиту
та відсоткам за його користування
виникла заборгованість.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 10 березня 2010 року з
неї та ОСОБА_10 солідарно стягнуто
заборгованість по кредитному договору
в сумі 841943,17 грн.

Позивач ОСОБА_6 зазначає, що на даний
час ВАТ КБ «Надра» звернулося до
Соснівського районного суду м. Черкаси
з позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення. Згідно
позову позивач просить звернути
стягнення заборгованості на предмет
іпотеки - будинок за адресою АДРЕСА_1, а
також виселити із даного будинку її та
її малолітніх дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також її матір
ОСОБА_13

Вважає, що договір іпотеки № 261п/99/2008-840
від 03 червня 2008 року має бути визнаний
недійсним в судовому порядку з
наступних підстав, а саме: перед
укладенням договору кредиту та
договору іпотеки представники ВАТ КБ
«Надра» оглядали будинок, який вона
мала намір придбати, також проводилася
оцінка будинку. Від власника будинку
ОСОБА_14 представники банку отримували
якісь документи. Крім цього, вона також
надавала певний перелік документів,
які від неї вимагали представники
банку. Перед придбанням нею будинку в
ньому був прописаний лише колишній
власник ОСОБА_14

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна - будинку за адресою АДРЕСА_1,
договір кредиту та договір іпотеки
було укладено в один день, а саме 03
червня 2008 року. На той час навіть вона
не була прописана (зареєстрована) у
вказаному будинку.

ОСОБА_6 вказує, що на момент укладення
договору кредиту та договору іпотеки
позивач вже мала двох малолітніх дітей,
а також була вагітна третьою дитиною.
Вона вважає, що про дані обставини
знали і представники ВАТ КБ «Надра», і
приватний нотаріус ОСОБА_9, але
довідки про склад сім'ї її ніхто надати
не просив. Саме через це, 03 червня 2008
року на вимогу представників банку
вона написала заяву, відповідно до якої
прийняла зобов'язання не прописувати
малолітніх, неповнолітніх дітей та
осіб пенсійного віку у приватному
будинку в АДРЕСА_1

Позивач посилається, що договір
іпотеки від 03 червня 2008 року не був
погоджений в установленому порядку
Органом опіки та піклування, завданням
якого є захист прав неповнолітніх та
малолітніх дітей при вирішенні питання
розпорядження майном, яким вони
володіють та користуються. Вона на
момент придбання будинку та передачі
його в іпотеку іншого житла у власності
не мала , і не має іншого житла на даний
час. Тому позивач вважає, що отримання
дозволу органу опіки та піклування при
укладенні даного виду договору було
обов'язковим. Натомість цього зроблено
не було, таке питання взагалі не
порушувалося.

На думку позивача, на момент укладення
договору іпотеки мало бути перевірено
не лише ту обставину, хто прописаний в
житловому будинку, а чи має власник
житлового будинку, що передає його в
іпотеку, малолітніх чи неповнолітніх
дітей, які відповідно до закону мають
право користування житлом на рівні із
власником - батьками.

Виходячи із вищевикладеного, договір
іпотеки № 261п/99/2008-840 від 03 червня
2008 року, предметом застави за яким
є нерухоме майно, право користування
яким на момент укладення договору мали
малолітні діти, був укладений всупереч
вимогам ч. 1 ст.203 ЦК України, ч.3 ст.17 ЗУ
«Про охорону дитинства» без
відповідного на це дозволу Органу
опіки та піклування.

Позивач зазначає, що передання її
будинку в іпотеку може на даний час
порушити права та унеможливити
користування цим нерухомим майном
малолітніми дітьми, яких вона мала на
момент укладення договору, а також і
малолітньою дитиною, яка народилася
вже після його підписання. Банк, як
іпотекодержатель, вже на даний час
порушив питання про виселення її та її
малолітніх дітей із будинку, що в свою
чергу вже порушує право дітей на
користування житлом, вважає позивач.

ОСОБА_6 вважає, що під час укладення
договору іпотеки та його нотаріального
посвідчення було порушено вимоги
законодавства про обов'язкове
отримання дозволу органу опіки та
піклування на вчинення такого
правочину, чим було порушено права
малолітніх дітей, а тому з метою
захисту прав малолітніх дітей
необхідно в судовому порядку визнати
такий договір (правочин) недійсним.

В зв'язку з цим позивач звернулася до
суду з даним позовом та просила визнати
договір іпотеки № 261п/99/2008-840 від 03
червня 2008 року, укладений між нею та ВАТ
КБ «Надра», посвідчений приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 17 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 до ВАТ КБ
«Надра», треті особи: Орган опіки та
піклування Соснівського району м.
Черкаси, приватний нотаріус
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 про визнання договору
іпотеки недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій посилається на те, що
воно ухвалено з порушенням норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи.
Просить скасувати рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 17 грудня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду першої інстанції
залишенню без змін, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, постановив правильне по суті і
справедливе рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що нотаріусом
при посвідченні договору іпотеки було
вірно встановлено, що на момент
посвідчення договору в будинку, який є
предметом іпотеки, малолітні діти не
проживали, права власності на нерухоме
майно вони не мали, тому згоди органу
опіки та піклування на укладення
оспорюваного договору іпотеки не
вимагалося.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції є обґрунтованими і
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

В судовому засіданні встановлено та
вбачається із матеріалів справи, що 03
червня 2008 року між позивачем і
ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний
договір №
261п/99/2008-840, відповідно до якого, банк
надав позичальнику ОСОБА_6 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти у сумі 88 060,00 доларів США,
строком до 03 червня 2033 року.

Цільове використання кредиту:
проведення розрахунків по договорам
купівлі-продажу, укладений між
позичальником та ОСОБА_15, згідно якого
позичальник придбає у власність
нерухоме майно (будинок), що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між сторонами
було укладено договір іпотеки №
261п/99/2008-840 від 03 червня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО
ОСОБА_9, згідно якого ОСОБА_6, як
іпотекодавець передала в іпотеку, а
іпотекодержатель - ВАТ КБ Надра прийняв
в іпотеку вищевказаний житловий
будинок.

Як вбачається із матеріалів справи
рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 10 березня
2010 року з позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_10
солідарно стягнуто заборгованість по
кредитному договору в сумі 841 943,17 грн.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 01 березня 2012 року виселено
з будинку АДРЕСА_1 позивача з її
малолітніми дітьми.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 203 ЦК України
правочин, що вчиняється батьками, не
може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

У відповідності з вимогами ст. 176 ч. 2
Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 18
Закону України «Про охорону
дитинства», ч. 1 ст. 405 ЦК України права
батьків та дітей на користування
житлом, яке є власністю когось із них,
встановлюється законом, діти - члени
сім'ї власника жилого приміщення мають
право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 03 червня 2008 року, на час
укладення кредитного договору та
договору іпотеки у спірному будинку
неповнолітні діти зареєстровані не
були, а були прописані ще 6 місяців за
іншою адресою.

Також даний факт був встановлений
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 21 серпня 2013
року.

Даний факт також не заперечується
самою апелянткою, що вбачається із її
апеляційної скарги.

З огляду на викладене, договір іпотеки
укладено відповідно до вимог діючого
законодавства і при його укладенні не
були порушені права позивача та її
малолітніх дітей, тому підстав
передбачених ч. 6 ст. 203 для задоволення
позову немає.

Доводи апелянта про те, що іпотечний
договір не був погоджений у
встановленому порядку з органом опіки
та піклування не підлягають до
задоволення, оскільки нотаріусом при
посвідченні договору іпотеки було
вірно встановлено, що на момент
посвідчення договору в будинку, який є
предметом іпотеки, малолітні діти не
проживали, права власності на нерухоме
майно вони не мали, у зв'язку з чим,
згоди органу опіки та піклування на
укладення оспорюваного договору
іпотеки не вимагалося.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 17 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ВАТ КБ «Надра», треті
особи: Орган опіки та піклування
Соснівського району м. Черкаси,
приватний нотаріус Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
про визнання договору іпотеки
недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :