Справа № 569/2992/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2

представника відповідача Цаль О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Національного університету
водного господарства та
природокористування про стягнення
заборгованості за час затримки
розрахунку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Національного університету водного
господарства та природокористування
про стягнення заборгованості за час
затримки розрахунку. В позовній заяві
позивач вказує на те, що вона 28.11.2001 року
була прийнята на роботу в Національний
університет водного господарства та
природокористування на посаду сторожа
служби охорони.

З 11.12.2013 року наказом К № 528 від 03.12.2013
року звільнена з посади у зв'язку із
скороченням штату згідно п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України. При звільнені їй була
видана трудова книжка, але не були
проведені розрахунки. Національним
університетом водного господарства та
природокористування в день звільнення
працівника не виплачено заробітну
плату та 400,78 гривень оплати за
надурочні роботи. Остаточний
розрахунок проведено 27.12.2013 року. Вона
неодноразово зверталась до
відповідача з проханням виплатити
належні кошти, звернення залишились
без задоволення.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали повністю з підстав
наведених в позовній заяві та просять
стягнути з Національного університету
водного господарства та
природокористування на користь ОСОБА_1
655,27 гривень компенсації середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та 400,78 гривень невиплаченої заробітної
плати за надурочні роботи.

Представник Національного
університету водного господарства та
природокористування в судовому
засіданні позовні вимоги позивача
визнав частково та вказав, що 324,39
гривень невиплаченої заробітної плати
за надурочні роботи нараховані
позивачу, які вона зможе отримати в
будь-який час після того, як дані кошти
надійдуть з державного казначейства,
оскільки Національний університет
водного господарства та
природокористування є бюджетною
установою. Невчасна виплата заробітної
плати ОСОБА_1 трапилась через невчасне
фінансування університету та
ненадходження коштів з державного
казначейства. Вини університету в
невчасній виплаті заробітної плати
немає.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, вивчивши всі обставини
справи, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши докази, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, в період
часу з 28.11.2001 року по 11.12.2013 року
працювала в Національному
університеті водного господарства та
природокористування на посаді сторожа
служби охорони. 11.12.2013 року наказом К №
528 від 03.12.2013 року звільнена з посади у
зв'язку із скороченням штату згідно п. 1
ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільнені їй
була видана трудова книжка та копія
наказу про звільнення. На день її
звільнення відповідачем була
нарахована, але не виплачена заробітна
плата, що не заперечується сторонами.
Після звільнення остаточний
розрахунок з позивачем був проведений
27.12.2013 року.

З моменту звільнення по день
фактичного розрахунку минуло 11 днів,
які суд вважає вимушеним прогулом.

Згідно статті 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом. Право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Згідно статті 97 Кодексу законів про
працю України власник або
уповноважений ним орган чи фізична
особа не має права в односторонньому
порядку приймати рішення з питань
оплати праці, що погіршують умови,
встановлені законодавством, угодами,
колективними договорами. Оплата праці
працівників здійснюється в
першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються власником або
уповноваженим ним органом після
виконання зобов'язань щодо оплати
праці.

Згідно ст. 24 Закону України „Про оплату
праці" заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні в
строки, встановлені у колективному
договорі, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів. Своєчасність та обсяги виплати
заробітної плати працівникам не можуть
бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх
черговості.

Згідно статті 116 Кодексу законів про
працю України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Згідно статті 117 Кодексу законів про
працю України, в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 „Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці" від
24.12.1999 року, установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Отже трудове законодавство України
встановлює основним пріоритетом
захисту трудових прав працівників
першочерговість виплат заробітної
плати незалежно від фінансового стану
підприємства та від здійснення інших
платежів та їх черговості, тому факт
невиплати заробітної плати ОСОБА_1 при
звільненні, суд розцінює, як порушення
Конституції України, Кодексу законів
про працю України та порушення Закону
України „Про оплату праці".

За таких обставин, суд вважає за
можливе стягнути з Національного
університету водного господарства та
природокористування на користь ОСОБА_1
компенсацію в розмірі середнього
заробітку за весь час затримки виплати
заробітної плати, в період з 11.12.2013 року
по 27.12.2013 року, включно, за одинадцять
робочих днів.

З врахуванням Постанови Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати»
середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
становить 59,57 гривень, що підтверджено
наведеним в позовній заяві
розрахунком, який суд приймає, як доказ
розміру середнього заробітку за час
затримки розрахунку.

За таких обставин, суд вважає, що з
Національного університету водного
господарства та природокористування
підлягає стягненню на користь ОСОБА_1
655,27 гривень.

Крім того, враховуючи те, що сторони по
справі визнали позовні вимоги в
частині невиплаченої заробітної плати
за роботу в надурочний час та погодили
суму стягнення, з Національного
університету водного господарства та
природокористування підлягає
стягненню 324,39 гривень невиплаченої
заробітної плати за роботу в
надурочний час. В решті позовні вимоги
є недоведеними.

Згідно ч. 3 статті 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі викладеного, у
відповідності до ст. 43 Конституції
України, ст. 97, 116, 117, Кодексу законів про
працю України, ст. 24 Закону України
„Про оплату праці", ст. ст. 10, 60, 88, 130, 212,
213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Національного
університету водного господарства та
природокористування про стягнення
заборгованості за час затримки
розрахунку - задоволити частково.

Стягнути з Національного університету
водного господарства та
природокористування на користь ОСОБА_1
655,27 (шістсот п'ятдесят п'ять) гривень, 27
копійок середнього заробітку за час
затримки розрахунку та 324,39 (триста
двадцять чотири) гривні 39 копійок
невиплаченої заробітної плати за
надурочні роботи. В задоволенні решти
позовних вимог відмовити за
недоведеністю.

Стягнути з Національного університету
водного господарства та
природокористування на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Рогозін