У Х В А Л А

іменем україни

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Державної
виконавчої служби України, товариства
з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт
Сервіс», реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа - публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Правекс-Банк», про визнання
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна та протоколу
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна недійсними, скасування акта
державного виконавця про реалізацію
предмета іпотеки та державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, визнання права власності на
нерухоме майно за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на
рішення апеляційного суду м. Києва від
24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що під час проведення 29 грудня 2012
року прилюдних торгів з реалізації
предмета іпотеки, зокрема квартири
АДРЕСА_1, на виконання виконавчого
листа, виданого 30 травня 2011 року
Печерським районним судом м. Києва,
були допущені порушення вимог
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, які вплинули на результат
торгів. Враховуючи викладене та з
урахуванням уточнень позовних вимог,
позивачка просила: визнати зазначені
прилюдні торги та протокол їх
проведення від 29 грудня 2012 року
недійсними; скасувати акт державного
виконавця про реалізацію предмета
іпотеки та державну реєстрацію права
власності на зазначену квартиру за
публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі
- ПАТ КБ «Правекс-Банк»); визнати право
власності на вказану квартиру за нею.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 14 жовтня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що є предметом іпотеки, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, які були проведені 29
грудня 2012 року, недійсними. Визнано
протокол проведення прилюдних торгів
від 29 грудня 2012 року недійсним.
Скасовано акт державного виконавця від
24 січня 2013 року про реалізацію предмета
іпотеки. Скасовано державну реєстрацію
права власності на зазначену квартиру
за ПАТ КБ «Правекс-Банк». Визнано право
власності на указану квартиру за
ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
24 грудня 2013 року рішення районного суду
скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
й залишити рішення суду першої
інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що заявка
державного виконавця на реалізацію
арештованого майна (предмета іпотеки)
була оформлена з порушенням вимог
Тимчасового положення, а на офіційному
веб-сайті «Система реалізації
конфіскованого та арештованого майна»
була розміщена неповна інформація про
квартиру, що є підставою для визнання
прилюдних торгів з реалізації спірної
квартири недійсними, оскільки це
вплинуло на результат торгів.

Скасовуючи рішення районного суду та
відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що дії
державного виконавця у виконавчому
провадженні, які не стосуються правил
проведення аукціону, мають самостійний
спосіб оскарження та не можуть бути
підставою для визнання аукціону
недійсним. При цьому суд апеляційної
інстанції зазначив, що при проведенні 29
грудня 2012 року прилюдних торгів права
ОСОБА_3 не були порушені.

Проте погодитись із такими висновками
апеляційного суду не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове рішення
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що при примусовому
виконанні виконавчого листа, виданого
30 травня 2011 року Печерським районним
судом м. Києва, про звернення стягнення
на квартиру АДРЕСА_1 державний
виконавець направив товариству з
обмеженою відповідальністю «ТД Еліт
Сервіс» (далі - ТОВ «ТД Еліт Сервіс»)
заявку на реалізацію зазначеної
квартири.

29 грудня 2012 року були проведені
прилюдні торги з реалізації предмета
іпотеки, за результатами яких квартиру
було продано ПАТ КБ «Правекс-Банк» за
ціною 18 550 тис. грн., у зв'язку з чим
державний виконавець 24 січня 2013 року
видав акт про реалізацію предмета
іпотеки.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась
на те, що при проведенні прилюдних
торгів з реалізації її майна було
порушено Тимчасове положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 (далі - Тимчасове положення), зокрема
заявка державного виконавця на
реалізацію арештованого майна
(предмета іпотеки) була оформлена з
порушенням вимог зазначеного
положення, а на офіційному веб-сайті
«Система реалізації конфіскованого та
арештованого майна» була розміщена
неповна інформація про квартиру.

Тобто позивачка посилалась не лише на
дії державного виконавця, але й на
порушення процедури проведення
прилюдних торгів.

Умови та порядок вчинення виконавчих
дій визначають Закон України «Про
виконавче провадження» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), Інструкція про
проведення виконавчих дій, затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі -
Інструкція), Тимчасове положення, а
також Закон України «Про іпотеку».

Згідно з п. 3.5 Тимчасового положення
спеціалізована організація, яка
проводить публічні торги, не пізніше як
за 15 днів до дня проведення публічних
торгів публікує в порядку, визначеному
Положенням про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 20.05.2003 № 43/5, зареєстрованим у
Мін'юсті 21.05.2003 за № 388/7709 (зі змінами), на
відповідному веб-сайті інформацію про
нерухоме майно, що реалізується.
Оголошення про проведення прилюдних
торгів має бути розміщене не пізніше
семи днів з моменту укладення договору
про реалізацію майна, а у випадку
проведення повторних торгів - не
пізніше семи днів з моменту переоцінки
майна. Одночасно ця інформація може
бути розміщена в засобах масової
інформації.

У п. 3.9 цього положення зазначено, що,
якщо реалізації підлягає житловий
будинок, квартира, то в інформації
додатково зазначаються: розмір
житлової та нежитлової площі будинку,
квартири; адресу чи місцезнаходження;
правовий режим квартири, будинку;
обмеження на використання квартири,
будинку; відомості про земельну
ділянку, на якій розташований будинок
(її правовий режим та розмір); матеріали
стін квартири, будинку; процент зносу.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не перевірив
тверджень позивачки про неповноту
розміщеної на офіційному веб-сайті
«Система реалізації конфіскованого та
арештованого майна» інформації про
об'єкт реалізації, що могло призвести
до зменшення кількості потенційних
покупців спірної квартири та можливого
зменшення ціни продажу.

Тобто, апеляційний суд обмежився
спростуванням доводів позивачки, які
вважав несуттєвими, з формальним
посиланням на постанову Верховного
Суду України від 26 грудня 2012 року №
6-40цс12, навівши лише мотиви того, що таке
прилюдні торги та про дії державного
виконавця, проте взагалі не дав оцінки
її доводам, які при їх доведеності
можуть вплинути на результат торгів,
тобто про інформацію на веб-сайті, що
давала б змогу залучити більшу
кількість потенційних покупців і
можливо збільшити ціну продажу
квартири.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, рішення апеляційного суду
не відповідає вимогам ст. ст. 212-214, 303 ЦПК
України щодо оцінки доказів та
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
24 грудня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська