АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4041/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Яровенко Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі -
Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 14 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому просив в
порядку поділу майна подружжя виділити
йому майно, вказане у заяві.

В мотивування вимог посилався на те, що
автомобіль та майно для салону краси є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, тому воно підлягає поділу у
судовому порядку внаслідок
відсутності домовленості у вирішенні
спору у добровільному порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 січня 2014 року - позов
задоволено частково.

Поділено спільне майно подружжя та
виділено ОСОБА_2 наступне майно:
автомобіль «Nissan Almera classik D10»,
реєстраційний номер НОМЕР_1; мийку
«Ніагара» з кріслом «Кріптон»; крісло
«Араміс»; підставку «Квадрат»; табурет
майстра зі спинкою; стілець ІСО (2 шт.);
табурет без спинки ВГ; крісло «Престиж
50»; диван «Доміно»; крісло «Кріптон»;
табурет майстра зі спинкою; підставку
для манікюру; резинки, для мийки (2 шт.);
помічник АГС (3 шт.); стерилізатор УФ
«Дефендер»; кушетку
массажно-косметологічну; мийку
«Ніагара»; косметичний комбайн мод S-5005
«5-Function Beauty System»; косметологічний
ультразвуковий апарат мод S-190 «Ultrasonic
Scrubber»; косметологічний ультразвуковий
апарат мод S-190 (2 шт.); косметологічний
апарат мод S-901D «Dijital facoal sleamer»;
пристосування мод. S-602S «Magnifying Lamp» на
суму 170 151 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію в рахунок поділу
спільного майна подружжя в сумі 85075 грн.

В задоволені іншої частини позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати його частково з
покладенням обов'язків на нього по
сплаті кредиту згідно договору, що
укладений з АКБ СР «Укрсоцбанк» про
надання відновлювальної кредитної
лінії №39.29-50/403 від 07.09.2006 року,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам,
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд неправомірно зазначив
про недоведеність того, що грошові
кошти отримані за кредитом частково
пішли на придбання спірного автомобіля
та не надано в матеріали справи
будь-яких доказів на підтвердження
того, куди були витрачені подружжям
грошові кошти за укладеним кредитним
договором.

Крім того, відповідач не заперечує
проти сплати ним кредитних зобов'язань.

В свою чергу, відповідач також
звернулася до суду із апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права, просила рішення
скасувати в частині виділення з
компенсацією половини вартості
вказаного в рішенні майна, крім
автомобіля NISSAN Almara Classic DIG д/н НОМЕР_1. та
ухвалити нове, з одночасним вирішенням
питання про компенсацію їй рівно
половини виплаченої банку суми в
розмірі 411 559,54 грн.

Вказала на те, що вона погодилася лише
на компенсацію половини вартості
автомобіля NISSANAlmara Classic D 10 д/н НОМЕР_1 за
погодженою в суді обома сторонами
ціною.

В судовому засіданні представники
апелянтів свої скарги підтримали.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково та
вирішуючи питання про розподіл
спірного майна, суд виходив з принципу
рівності та справедливості, враховуючи
й інтереси сторін щодо його розподілу
та вартості майна.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на законі.

Згідно з нормою ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 61 СК України
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 65 СК України
при укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до абз. 1 п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», до складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 29.08.2003 року по
16.05.2013 року.

З акту передачі-приймання автомобіля
від 08 листопада 2010 року вбачається, що
автомобіль «Nissan Almera classik D10» був
придбаний ОСОБА_2 за договором №КНЧ-767
від 05.11.2010 року (а.с. 16). В свідоцтві про
реєстрацію транспортного засобу «Nissan
Almera classik D10» вказано, що він отриманий в
кредит ПАТ «ІНДЕКС-БАНК» (а.с. 17).

Сторони також не заперечують про
наявність майна для салону краси.

Так, відповідно вартість майна для
салону краси становить 26555 грн. з них:
мийка «Ніагара» з кріслом «Кріптон» -
3000 грн.; крісло «Араміс» - 1230 грн.;
підставка «Квадрат» - 525 грн.; табурет
майстра зі спинкою - 300 грн.; стілець ICO (2
шт.) - 300 грн.; табурет без спинки ВГ - 570
грн.; крісло «Престиж 50» - 375 грн.; диван
«Доміно» - 1900 грн.; крісло «Кріптон» - 600
грн.; табурет майстра зі спинкою - 570
грн.; підставка для манікюру - 60 грн.;
резинки для мийки (2 шт.) - 280 грн.;
помічник АГС (3 шт.) - 2550 грн.;
стерилізатор УФ «Дефендер» - 760 грн.;
кушетка масажно-косметологічна - 1600
грн.; мийка «Ніагара» 2670 грн.
косметологічний комбайн мод. S-5005 «
5-Fmiction Beauty System» - 2535 грн.;
косметологічний ультразвуковий апарат
мод. S-190 «Ultrasonic Scrubber» - 3152 грн.;
косметологічний ультразвуковий апарат
мод. S-190(2 шт.) -1104 грн.; косметологічний
апарат мод. S-901D «Dijital facoal sleamer» - 1876 грн.;
пристосування мод. S-602S «Magnifying Lamp» - 598
грн.

У своїй скарзі ОСОБА_1 вказує, що
позивачем є недоведеною вартість майна
для салону краси, заперечує щодо
виділення майна для слону краси
позивачеві, посилаючись на те, що вона є
майстром манікюру її це майно
необхідне їй для підприємництва.

Натомість, колегія виходить з того, що
в суді першої інстанції відповідач із
зустрічним позовом не зверталася і
доказів оцінки майна, що би свідчили
протилежне, не надала, про проведення
товарознавчої експертизи нею не
заявлено.

Колегія звертає увагу на те, що
відповідач також розглядала варіант
поділу майна , за яким ухвалено
рішення, наполягаючи у такому разі на
компенсації вартості належної їй
частки( а.с.59-62).

Крім того, доцільність розподілу
майна у обраний судом спосіб
обґрунтовується і тим, що діяльність
у салоні краси фактично здійснює
позивач, у салоні працюють його
робітники, відповідачка в салоні не
працює і майном не користується. Дані
обставини додатково з'ясовані у суді
апеляційної інстанції. Тому доводи
апеляційної скарзі ОСОБА_1 не є
переконливими та не спростовують
висновків суду.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку , якщо спір існує між
сторонами з приводу майна і про це був
заявлений позов, майно подружжя має
бути поділено з урахуванням вимог
законодавства та наявних у матеріалах
справи доказів.

Статтями 70,71 СК України встановлено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, допускається лише
за його згодою.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності. Якщо виділ у натурі частки
із спільного майна не допускається
згідно із законом або є неможливим
(частина друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Так, суд першої інстанції правомірно у
порядку поділу майна визнав за
позивачем право власності на
автомобіль та інше майно і стягнув з
нього на користь відповідача грошову
компенсацію, врахувавши, що
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, допускається лише за його
згодою.

Що стосується доводів апеляційної
скарги позивача, то колегія вважає їх
безпідставними, оскільки при вирішенні
спору суд першої інстанції цілком
вірного висновку дійшов, що на
виконання ст. 60 ЦПК України позивачем
не надано жодного доказу та не
доведено, що грошові кошти отримані за
кредитним договором частково пішли на
придбання спірного автомобіля. Крім
того, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження того,
куди були витрачені подружжям грошові
кошти за укладеним кредитним договором
та додатковою угодою.

Вимог про поділ зобов'язань за
кредитним договором №39.29-50/403к,
укладеним між ОСОБА_2 та АКБСР
«Укрсоцбанк» (а.с.21-24) та додатковою
угодою, укладеною 30.05.2007 року (а.с.25-26)
сторонами не заявлялося.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційних скаргах доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржники
не надали будь - яких переконливих
доказів на спростування висновків
суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 308, ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 січня 2014 року у справі
залишити без зміни.

Ухвала набираєзаконної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: