Справа № 188/788/14-ц
Провадження № 2/188/414/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Бурди П.О.,

при секретарі Карпенко С.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Сагайдака
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області заяву
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірми «Зоря»
про відвід судді по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Української
пожежно - страхової компанії» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Зоря»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої дорожньо -
транспортною пригодою,

встановив:

У провадженні Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Української
пожежно - страхової компанії» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Зоря»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої дорожньо -
транспортною пригодою.

11.06.2014 року позивач ОСОБА_1 подала
заяву в порядку ст.219 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України про виправлення описки в
ухвалі суду від 02.06.2014 року про
забезпечення позову.

До початку судового засідання по
розгляду зазначеної цивільної справи
відповідач 2 подав письмову заяву про
відвід судді, згідно з якою відповідач 2
вважає, що наявні обставини, які
викликають сумнів в об'єктивності та
неупередженості судді
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_6 під
час розгляцу цивільної справи №
188/788/14-ц, тому суддя ОСОБА_6 не може брати
участь в розгляді справи № 188/788/14-ц і
підлягає відводу.

Обставинами, які викликають сумнів в
об'єктивності та неупередженості судді
являється, на думку відповідача 2, є
наступне:

03.06.2014 року TOB « Агрофірма «Зоря» стало
відомо, що суддею Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області ОСОБА_6 винесено ухвалу віл
02.06.2014 року, якою вжито заходи
забезпечення позову у виді арешту
грошових коштів, які знаходяться на
розрахункових рахунках Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Зоря» (), в межах
заявлених позовних вимог у розмірі 94381,
59 гривень.

Зважаючи на те, що в ухвалі від 02.06.2014
року по справі № 188/788/14-ц суддею
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_6 , на
думку відповідача 2 необгрунтовано
вжито забезпечення позову і
необгрунтовано обраний вид
забезпечення позову, не наведено
жодних об'єктивних існуючих обставин,
які б підтверджували існування
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
суддя ОСОБА_6 протиправно задовольнив
тільки інтереси ОСОБА_1, але порушив
охоронювані законом інтереси інших
осіб (зокрема, відповідача 2), права яких
були порушені у зв'язку із
застосуванням забезпечення позову.

Забезпечуючи позов шляхом
накладення арешту на рахунок TOB
«Агрофірма «Зоря» суддя
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_6,
зазначає відповідач 2, незаконно
позбавив відповідача 2 можливості
користуватися та розпоряджатися
власними коштами, за рахунок яких,
зокрема, сплачувалися відповідні
податки та збори і виплачувалась
заробітна плата працівникам
товариства, що фактично може призвести
до тяжких наслідків для товариства та
ризику залишення без заробітної плати
працівників.

Винесеною ухвалою від 02.06.2014 року про
забезпечення позову суддя
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_6, на
думку відповідача 2, свідомо порушив
вимоги ч.1 ст.151 ЦПКУ, так як в ухвалі
вказано, що позивачка подала заяву про
забезпечення свого позову 16.05.2014 року.

З моменту, як зазначено, надходження
заяви 16.05.2014 року по момент розгляду
02.06.2014 року пройшло 17 днів, тому розгляд
суддею ОСОБА_6 заяви про забезпечення
позову на 17-ий день з моменту
надходження, на думку відповідача 2,
взагалі не передбачений ЦПКУ і є
порушенням закону.

В матеріалах даної справи наявна
ухвала від 08.05.2014 року, в якій суд
вирішив прийняти справу до свого
провадження і призначити попередній
розгляд справи на 08 годину 00 хвилин 16
травня 2014 року у приміщенні
Петропавлівського районного суду, але
на цю дату сторони суддею ОСОБА_6 не
викликалися, повістки судом не
направлялися, тобто суддя
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_6, як
вважає відповідач 2, сам не виконав
вимоги ухвали від 08.05.2014 року у справі №
188/788/14-ц, оскільки засідання 16.05.2014 року
не було, докази направлення сторонам
судових повісток відсутні, але в
матеріалах справи з'явився протокол
судового засідання від 16.05.2014 року на
аркуші під номером 23а, в якому
зазначається, що в судове засідання не
з'явилися сторони, тому судовий розгляд
справи відкладено на 02.06.2014 року.

В судовому засіданні, яке відбулось
02.06.2014 року, суддя Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області ОСОБА_6 неправомірно, вважає
відповідач 2, відмовив в задоволенні
усного клопотання представника TOB «АФ
«Зоря» про витребування з Межівського
районного суду Дніпропетровської
області матеріалів кримінального
провадження за №0000487, тим самим,
на думку відповідача 2, незаконно
ухилився від обов'язку перевірити
наведені в позовній заяві обставини
належними та допустимими доказами.

Як вважає відповідач 2, за час розгляду
справи № 188/788/14-ц в Петропавлівському
районному суді Дніпропетровської
області, суддя ОСОБА_6 не сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, не сприяв здійсненню
прав сторін судового процесу (окрім
позивачки) у випадках встановлених
ЦПКУ, що є порушенням принципів
змагальності сторін, закріпленого ст.10
ЦПКУ, необгрунтованим вжиттям
забезпечення позову допустив
порушення прав TOB «АФ «Зоря» та порушив
норми ЦПКУ, регулюючі судовий процес,
що в сукупності є обставинами, які
викликають сумнів в об'єктивності та
неупередженості судді ОСОБА_6 під час
розгляду справи - тому він підлягає
відводу.

Відповідно до ст.24 ЦПК України у разі
заявлення відводу суд повинен
вислухати особу, якій заявлено відвід,
якщо вона бажає дати пояснення, а також
думку осіб, які беруть участь у справі.
Заява про відвід вирішується в
нарадчій кімнаті ухвалою суду, що
розглядає справу.

Представник відповідача 2 заяву
про відвід підтримав.

Позивачка та її представник
заперечують проти заявленого відводу.

Позивачка зазначила, що не має
претензій до судді, що заява про
забезпечення позову була розглянута не
відразу після її подання до суду, а
після попереднього судового засідання.
Необхідність забезпечення позову
викликана тією обставиною, що з липня
2013 року позивачці не вдалося
домовитися з відповідачем 2 про
добровільне відшкодування шкоди.

Представник позивачки зазначив, що
обставини, на які посилається
відповідач, є піставою для оскарження
ухвали суду, але не свідчать про
необ'єктивність або упередженність
судді.

Позивачка і її представник
вважають, що дії відповідача по
неодноразовому заявленню
безпідставних відводів судді мають на
меті умисне затягування судового
розгляду справи і є формою тиску не
тільки на суд, а й на позивачку, щоб
примусити її більше страждати.

Вислухавши думку осіб, які беруть
участь у справі, суд вважає, що заява
відповідача про відвід судді не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч.3).

02.06.2014 року за заявою позивача
ОСОБА_1 від 16.05.2014 року суд виніс ухвалу
про забезпечення позову, якою вжив
заходи забезпечення позову у виді
арешту грошових коштів, які
знаходяться на розрахункових рахунках
відповідача 2 Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Зоря»,
, в межах заявлених
позовних вимог у розмірі 94381 (дев'яносто
чотири тисячі триста вісімдесят одна)
грн. 59 коп. .

Отже, дії судді по винесенню ухвали
про забезпеченню позову були здійснені
на підставі чинного законодавства.

Згідно з ч.9 ст.153 ЦПК України ухвала
про забезпечення позову виконується
негайно в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Постановою державного виконавця
ВДВС Межівського РУЮ від 03.06.2014 року
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження по ухвалі про
забезпеченню позову у зв'язку з
невідповідністю виконавчого документа
вимогам ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження".

Таким чином, ухвала про
забезпечення позову не виконана, що
не порушує прав відповідача 2.

Ухвала Петропавлівського
районного суду від 23.06.2014 року про
виправлення описки в ухвалі про
забезпечення позову від 02.06.2014 року не
свідчить безумовне виконання
державноїю виконавчою службою ухвали
суду про забезпечення позову,
підтвердженням виконання є постанова
про закінчення виконавчого
провадження і повернення виконавчого
документу до суду, чого ще не сталося.

Крім того, відповідно до ст.154 ЦПК
України суд може за заявою однієї із
сторін і, зважаючи на пояснення другої
сторони, допустити заміну одного
способу забезпечення позову іншим.
Заява про заміну способу забезпечення
позову розглядається судом у строки,
встановлені частиною другою статті 153
цього Кодексу. На заміну способу
забезпечення позову за заявою
відповідача потрібна згода позивача,
за винятком випадку, визначеного
частиною другою цієї статті (ч.1).

У разі забезпечення позову про
стягнення грошових коштів відповідач
може з дозволу суду замість допущеного
виду забезпечення внести на депозитний
рахунок суду суму, зазначену в позовній
заяві (ч.2).

Заходи забезпечення позову можуть
бути скасовані судом, який розглядає
справу (ч.3).

Особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали може подати до
суду заяву про їх скасування, яка
розглядається судом протягом двох днів
(ч.4).

Згідно зі ст.293 ЦПК України ухвала
про забезпечення позову може бути
оскаржена в апеляційному порядку, що і
зробив відповідач. 10.06.2014 року
матеріали по заяві про забезпечення
позову з апеляційною скаргою
відповідача направлені для розгляду до
апеляційного суду Дніпропетровської
області.

В заяві про відвід не міститься
ніяких відомостей про те, що суддя
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_6
якимсь чином перешкоджав відповідачу 2
у здійсненні ним прав, передбачених
ст.154 або ст.293 ЦПК України. В той же час
відповідач 2 не скористався своїм
правом, передбаченим ч.2 ст.154 ЦПК
України з дозволу суду замість
допущеного виду забезпечення внести на
депозитний рахунок суду суму,
зазначену в позовній заяві, що, на думку
суду, може свідчити про відсутність у
нього грошових коштів в розмірі
позовних вимог та розмірі грошових
коштів, на які накладений арешт суду, а
саме 94381 (дев'яносто чотири тисячі
триста вісімдесят одна) грн. 59 коп., і
слугувати підтвердженням, що в разі
задоволення позовних вимог може бути
ускладнене виконання судового рішення
у зв'язку з відсутністю грошових коштів
на рахунку відповідача 2.

Слід також звернути увагу, що арешт
накладено на певну суму грошових
коштів в межах позовних вимог, що не
перешкоджає відповідачу 2 здійснювати
господарську діяльність з
використанням грошових коштів, які
перевищують цей розмір, в тому числі
сплачувати податки до бюджету,
виплачувати заробітну плату найманим
працівникам тощо.

Витребування додаткових доказів на
підтвердження заяви про забезпечення
позову та покладення на позивача
обов'язку внести на депозитний рахунок
суду заставу в розмірі арештованих
коштів є правом суду, а не обов'язком, як
вважає відповідач 2. Суд застосовує ці
права лише за наявності підстав. В
даному випадку позивачка надала суду
достатньо доказів на підтвердження
заяви про забезпечення позову і самого
позову. Суд переконався в цьому під
час попереднього судового засідання,
встановивши, що дійсно є спір між
позивачем і відповідачем 2 з приводу
відшкодування шкоди, завданої
злочинними діями працівника
відповідача під час виконання ним
трудових обов'язків з використанням
джерела підвищеної небезпеки, яке
належить відповідачу 2, який ухиляється
від добровільного відшкодування шкоди,
що може пояснюватися саме відсутністю
у нього грошових коштів.

Що стосується витребування
матеріалів кримінального провадження
з Межівського районного суду, то слід
зазначити, що вироком Межівського
районного суду Дніпропетровської
області від 13 грудня 2013 року (набрав
законної сили 13.01.2014 року) у справі
№181/1250/13-к провадження №1-кп/181/44/13
визнано та притягнуто до
відповідальності винну особу у
дорожньо-транспортній пригоді
громадянина ОСОБА_5, який, перебуваючи у
трудових відносинах з відповідачем 2,
та, виконуючи службові обов'язки,
керуючи транспортним засобом
відповідача 2, вчинив
дорожньо-транспортну пригоду,
наслідком якої, як зазначено у позові,
стало фізичне знищення належної
позивачці приватної власності, а саме
транспортного засобу - легкового
автомобіля «DAEWOO LEGANZA», державний номер
НОМЕР_1 та завдання шкоди здоров'ю
позивачки у вигляді нанесення травм
середньої ступені тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно з приписами ст.137 ЦПК України
у випадках, коли щодо отримання доказів
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази. Клопотання про
витребування доказів має бути подано
до або під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті із
долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі (ч.1).

У заяві про витребування доказів
має бути зазначено, який доказ
вимагається, підстави, за яких особа
вважає, що доказ знаходиться в іншої
особи, обставини, які може підтвердити
цей доказ (ч.2).

Клопотання представника відповідача
вимогам ст.137 ЦПК України не
відповідало, по ньому не було сплачено
судовий збір відповідно до вимог п.13 ч.1
ст.4 Закону України "Про судовий збір",
тому суд відмовив у його задоволенні
без виходу до нарадчої кімнати. Це не
позбаляло відповідача права подати
належним чином оформлене клопотання,
що він зробив 02.07.2014 року.

Таким чином, порушення
процесуального законодавства, нібито
допущені суддею Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області ОСОБА_6, не порушили
процесуальних прав відповідача 2 і не
завдали йому ніякої шкоди.

Згідно з ч.1 ст.20 ЦПК України суддя
не може брати участі в розгляді справи
і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення
цієї справи він брав участь у процесі
як свідок, експерт, спеціаліст,
перекладач, представник, секретар
судового засідання;

2) він прямо чи побічно
заінтересований у результаті розгляду
справи;

3) він є членом сім'ї або близьким
родичем (чоловік, дружина, батько, мати,
вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок,
падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук,
внучка, усиновлювач чи усиновлений,
опікун чи піклувальник, член сім'ї або
близький родич цих осіб) сторони або
інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які
викликають сумнів в об'єктивності та
неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення
судді для розгляду справи,
встановлений частиною третьою статті
11-1 цього Кодексу.

Обставини, на які посилається
відповідач, не передбачені нормами ст.20
ЦПК України, як беззаперечні підстави
для відводу судді, і не є обставинами,
які викликають сумнів в об'єктивності
та неупередженості судді.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 20, 24 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про відвід
відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя П. О. Бурда