Справа № 182/1826/13-ц
Провадження № 2/0182/523/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.03.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бабаніної В.А.

при секретарі
Нагаєвій Н.О.

за участі представника позивача Кущ
С.Д. , відповідача ОСОБА_2 представника
відповідача „Фермерського
господарства „ Скорук М.А." - Головко
О.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Нікополі цивільну справу
за позовом Приватного підприємства „
Таврія" до ОСОБА_2 , Фермерського
господарства

„ Скорук М.А", відділу Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області Головного
управління Держкомзему України у
Дніпропетровській області, третя особа
- Товариство з обмеженою
відповідальністю „ Дніпропетровська
обласна земельна агенція" про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним та скасування державної
реєстрації, визнання договору
поновленим та зобов'язання вчинити дії
щодо укладення додаткової угоди ,-

Встановив:

26.02.2013 року Приватне підприємство
„ Таврія" звернулось з названим
позовом, який неодноразово уточнювало
в ході розгляду справи і просить:
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки загальною площею
7,9475га., укладений між фермерським
господарством «Скорук М.А.» та ОСОБА_2 26
березня 2012 року та скасувати його
державну реєстрацію; визнати договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 7,9475 га. який укладений між ПП
«Таврія» та ОСОБА_2

10 лютого 2007 року, поновленим та
зобов'язати ОСОБА_2 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія» додаткової
угоди, згідно ст. 33 Закону України «Про
оренду землі».

Посилається на те, що 10 лютого 2007 року
між Приватним підприємство «Таврія» та
ОСОБА_2 було укладено договір оренди
земельної ділянки загальною площею 7,9475
га. терміном на п'ять років, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 23 березня 2007 року. Термін дії
договору закінчується 23.03.2012 року.

26 березня 2012 року ОСОБА_2 уклав договір
оренди цієї земельної ділянки з
Фермерським господарством «Скорук М.
А.».

Вважає, що договір оренди між
фермерським господарством „Скорук М.А.
і ОСОБА_2 слід визнати недійсним
відповідно до статті 15 Закону України
„Про оренду землі", оскільки земельна
ділянка знаходиться в загальному
масиві, що використовувало ПП „Таврія",
а межі земельної ділянки ОСОБА_2 не
визначені та не встановлені, що є
істотною умовою договору оренди.

Крім того, пунктом 2,5 договору оренди
земельної ділянки, укладеного між ПП

„ Таврія" і ОСОБА_2 передбачено, що по
закінченню терміну договору, орендар
має переважне право на поновлення
договору оренди земельної ділянки на
новий термін. ПП „ Таврія"
добросовісно виконувало договір
оренди і бульше ніж за місяць до
закінчення терміну договору направило
орендодавцю лист повідомлення про
намір скористатися своїм переважним
правом на оренду землі та проет
додаткової угоди, також йому усно
пропонувалось узгодити умови та
укласти договір оренди землі. Проте
відповідач ухилився від ведення
переговорів і узгодження умов договору
оренди земельної ділянки на новий
строк та уклав договір оренди з
фермерським господарством „ Скорук"
М.А."

Крім того, на момент закінчення
строку Договору оренди землі між
ОСОБА_2 і ПП „ Таврія" земельна ділянка
була засіяна ПП „ Таврія" і ОСОБА_2
протягом місяця після закінчення
строку договору оренди землі не
висловив будь яких заперечень проти
поновлення договору оренди, тому
договір вважається поновленим
відповідно до

ст.33 Закону України „ Про оренду
землі".

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав і суду пояснив, що з 2010 року ПП

„ Таврія" почало вимагати від людей
переукладення договору оренди землі
строком на

15 років, наголошуючи, що вони мають
переважне право на укладення договору
оренди. Він не погодився на укладення
договору на такий строк , тому був
звільнений з роботи в ПП Таврія і мусив
шукати роботу в іншому господарстві.
19.02.2012 року він надіслав до ПП

„ Таврія" заяву в якій просив після
збору врожаю 2011 року не займати його
земельну ділянку.

26 березня 2012 року він уклав договір
оренди землі з ФГ „ Скорук М.А." який
пропонував кращі умови орендної плати
і строк оренди на п'ять років.

Проекту додаткової угоди від ПП „
Таврія" поштою не отримував.

ФГ „ Скорук М.А." позовні вимоги не
визнало. Посилається на те, що термін
договору оренди землі, укладений між ПП
„ Таврія" та ОСОБА_2 закінчився 23.03.2012
року. Відповідно до п.2.11 Договору
оренди землі укладеного між ОСОБА_2 і ПП
„ Таврія" у разі закінчення строку дії
договору оренди, орендар зобов'язаний
повернути орендодавцеві земельну
ділянку у стані у якому він одержав
землю в оренду. Пункт 3.2 Договору
передбачає, що договір оренди
земельної ділянки припиняється у разі
закінчення терміну на який його було
укладено.

Між ОСОБА_2 та ФГ „ Скорук М.А"
договір оренди землі був укладений
після закінчення договору оренди з ПП
„ Таврія", договір зареєстровано в
установленому законом порядку 27.03.2012 і
правових підстав для його скасування
немає. Межі земельної ділянки були
визначені при видачі державного акту
на землю.

Просить в задоволенні позову
відмовити.

Відділ Держкомзему у Нікопольському
районі просить справу заслухати без їх
представника, в задоволенні позову
відмовити .

Третя особа- Товариство з обмеженою
відповідальністю „ Дніпропетровська
обласна земельна агенція"
преддставника в судове засідання не
направило і заперечень щодо позову не
надало, повідомлялось належним чином. .

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного. Як встановлено судом і
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2
на праві власності належить земельна
ділянка площею 7,9475 га. в с. Новософіївка
для ведення сільськогосподарського
товарного виробництва ( а.с.37). Як видно
з Державного акту на право власності
на земельну ділянку від 23.08.2006 року,
межі земельної ділянки встановлено,
присвоєно кадастровий номер ( а.с.37).

10 лютого 2007 року між ПП «Таврія» та
ОСОБА_2 було укладено договір оренди
земельної ділянки загальною площею
7,9475га. терміном на п'ять років. Договір
зареєстрований у Державному реєстрі
земель 23 березня 2007 року ( а.с.4). Строк
договру закінчився 23 березня 2012 року.
Не маючи наміру продовжити договір
оренди землі з ПП „ Таврія" ОСОБА_2.
повідомив про це орендаря завчасно
заявою, яку ПП „Таврія „ отримало13.02.2012
року ( а.с.38).

26.03.2012 року ОСОБА_2 уклав договір оренди
цієї земельної ділянки із фермерським
господарством „Скорук М.А. Договір
27.03.2012 року був зареєстрований в
відділі держкомзему в Нікопольському
районі ( а.с.31-36).

Враховуючи вище викладене, суд вважає,
що оскільки згоди ОСОБА_2 на
продовження договору оренди з ПП
„Таврія" не давав, що підтверджується
заявою попередженням Орендодавця (
ас.38), заздалегідь направленою на ПП
„Таврія" та укладенням договору оренди
із іншим орендарем, то посилання
позивача на положення статті 33 Закону
України „Про оренду землі"

яке передбачає випадки продовження
орендарем користуватися земельною
ділянкою за відсутності
заперечення-повідомлення орендодавця
в місячний строк після закінчення
договору оренди про заперечення у
поновленні договору оренди землі, як
мовчазну згоду на його поновлення , є
безпідставними.

Крім того, відповідно до ст.33 Закону
України „ Про оренду землі" орендар
який має намір скористатися переважним
правом на укладення договору оренди
землі на новий строк, зобов"язаний
повідомити про це орендодавця до
спливу строку договору оренди землі у
строк, встановлений цим договором, але
не пізніше ніж за місяць до спливу
строку оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що ПП „
Таврія" 10 лютого 2012 року згідно
листа-повідомлення, повідомило ОСОБА_2
про намір скористатися їх переважним
правом на укладення договору оренди
земельної ділянки на новий строк ( а.с.6).
До матеріалів справи надано список
громадян, яким відправлено листи
повідомлення поштою від ПП „Таврія" .В
указаному списку зазначено прізвище
відповідача. Однак ПП „ Таврія" не
надало доказів, що ОСОБА_2 отримав
вказане повідомлення.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Конституція України (ст.41) гарантує
громадянину право розпоряджатися
своєю власністю.

Посилання позивача на знаходження
земельної ділянки у загальному масиві
та незаконність складання акту
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), який є
невід'ємною частиною договору, не може
бути прийнято до уваги, оскільки
доказів того, що суміжні власники
гр.ОСОБА_5 Новософіївська сільська рада
( а.с.37,33,34) уповноважували його
представляти їх інтереси при
визначенні меж земельної ділянки, в
тому числі оспорювати їх встановлення -
суду не представлені.

Сама незаконність складання акту
визначення меж земельних ділянок на
яку позивач вказує , посилаючись на ст.15
Закону України «Про оренду землі» та
ст. 203 ЦК України як на підставу
визнання недійсним договору оренди
землі, укладеного між фермерським
господарством „Скорук М.А. і ОСОБА_2
стороною якого позивач не є, не порушує
права позивача, а тому підстав для
задоволення вимог про визнання
недійсності договору та скасування
його державної реєстрації немає.

Враховуючи викладене, у задоволенні
позову слід відмовити повністю.

Зважаючи на наведене, керуючись ст.
10,11,15,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.
35,20,15,33 Закону України «Про оренду
землі», ст.ст. 203,627 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові Приватного підприємства
„Таврія" відмовити.

На рішення може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його оголошення через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: В. А. Бабаніна