У х в а л а

іменем україни

30 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Платинум Банк», треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Служба у
справах дітей Святошинської районної в
м. Києві державної адміністрації, про
визнання договору іпотеки недійсним та
відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою
ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_8,
на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 17 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ПАТ «Платинум Банк»
про визнання договору іпотеки
недійсним та відшкодування моральної
шкоди.

Посилалася на те, що 21
листопада 2007 року між ЗАТ «Міжнародний
Іпотечний Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Платинум Банк», ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та нею був укладений договір про
іпотечний кредит. В той же день, в
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором між ЗАТ
«Міжнародний Іпотечний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Платинум
Банк», нею та ОСОБА_5 був укладений
іпотечний договір № 3.07111862. Позивачка
вважає, що вказаний договір має бути
визнаний недійсним, у зв'язку з тим, що
згода на його укладання з її боку та з
боку ОСОБА_5 не надавалась, що є
обов'язковою умовою, відповідно до ст.
578 ЦПК України. Крім того, зазначила, що
у квартирі, яка передана в іпотеку
банку, проживають неповнолітні діти та
наслідком укладання спірного договору
є виконавчий напис нотаріуса та
позовна заява ПАТ «Платинум Банк» про
їх виселення, що призводить до
конфліктних ситуацій в сім'ї.

Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 17 червня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 30 липня 2014 року
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 17 червня 2014 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, вірно виходив з
того, що співвласники квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, укладаючи спірний
іпотечний договір, який нотаріально
посвідчений, діяли спільно, що свідчить
про їх спільну згоду на передачу
квартири в іпотеку банку на
забезпечення зобов'язань за кредитним
договором, тому додаткової нотаріально
посвідченої згоди на передачу частини
співвласника в іпотеку не вимагається.
Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перед
укладанням іпотечного договору, надали
заяву, в якій зазначили, що жодна дитина
віком до 18 років не має права власності
чи користування квартирою, що є
предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про іпотеку» майно, що є у спільній
власності, може бути передане в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
всіх співвласників.

Дослідивши всі наявні в матеріалах
справи докази, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог, а
доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи були допущені
порушення норм процесуального права чи
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 17 червня 2014 року та ухвали
апеляційного суду м. Києва від 30 липня
2014 року, оскільки судові рішення
законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 17 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 30 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Платинум
Банк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Служба у справах дітей
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, про визнання
договору іпотеки недійсним та
відшкодування моральної шкоди,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Н.А. Горелкіна