Справа №
Провадження №2/541/767/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючого судді - Сидоренка Ю.В.,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миргороді справу за
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області, виконавчого
комітету Миргородської міської ради
про визнання права власності на
самочинно збудований гараж,-

в с т а н о в и в:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з вказаним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області, Виконавчого
комітету Миргородської міської ради
Полтавської області, посилаючись на те,
що згідно договору купівлі-продажу від
15.09.2011 року купив земельну ділянку з
цільовим призначенням для ведення
садівництва, що розташована в АДРЕСА_1.
Рішенням 12-ї сесії Миргородської
міської ради 6-го скликання від 30.09.2011
року № 228 йому було дозволено
виготовити проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для зміни
цільового призначення на землі
житлової та громадської забудови
(будівництво індивідуального гаражу).
При виготовлені цього проекту рішенням
14-ї сесії Миргородської міської ради
6-го скликання від 19.12.2011 року № 51
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для зміни
цільового призначення на землі
житлової а громадської забудови
(будівництво індивідуального гаражу),
змінено цільове призначення на землі
житлової та громадської забудови
(будівництва індивідуального гаражу)
та дозволено одержати державний акт на
право власності на земельну ділянку.
30.11.2012 року Миргородською міською радою
було видано йому державний акт серії ЯМ
638034 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0082 га, кадастровий
номер :50:057:0162, цільове
призначення: для будівництва
індивідуальних гаражів, що розташована
за вищевказаною адресою. У 2013 році
позивачем на цій земельній ділянці
побудовано індивідуальний
двоповерховий гараж вартістю 137174 грн.,
який згідно технічного паспорта на
нього, виготовленого 31.05.2014 року ДКП
«Миргородтехінвентаризація», має
розміри 8,98х6,13м., тобто його площа по
зовнішніх обмірах складає 55,0 м., а
загальна площа всіх приміщень - 91,0 кв.м.
Проектна документація на будівництво
гаража не розроблялася і не
затверджувалася, декларація про
початок виконання будівельних робіт
позивачем до органу державного
архітектурно-будівельного контролю не
подавалася і, відповідно, ним не
реєструвалася. Гараж збудовано
самочинно, але це не порушує прав інших
осіб та відповідно звіту про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж гаража від 26.05.2014 року,
проведеного експертом ОСОБА_4,
встановлено його відповідність
вимогам надійності і безпечної
експлуатації і можливість його
безпечної експлуатації. В червні 2014
року позивач подав до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Полтавській області
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, в якій не зазначив
інформацію про дозвільні документи у
зв'язку з їх відсутністю. Листом від
12.06.2014 року № 7/16-03/1-16/1773 інспекція
відмовила в реєстрації цієї
декларації, що унеможливлює прийняття
гаража в експлуатацію. З цих підстав
єдиним способом захисту його права є
звернення в суд з даним позовом.

В судовому засіданні позивач заявлений
позов підтримав, просив задовольнити
його, пояснивши, що на власній,
відведеній для цих цілей земельній
ділянці він спорудив гараж, який
неможливо прийняти в експлуатацію в
зв'язку з відсутністю дозвільних
документів на його будівництво, але
який відповідає вимогам відповідних
будівельних норм і правил. Вважав, що
визнання права на цю споруду є одним із
способів захисту його права власності.

Представник відповідача Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Полтавській області в
судове засідання не з'явився до суду
подав клопотання в якому просив справу
розглянути у відсутність їхнього
представника, при винесенні рішення
покладався на розсуд суду (а.с. 30-31).

Представник відповідача Виконавчого
комітету Миргородської міської ради
Полтавської області Лисенко Р.О., що діє
на підставі відповідної довіреності
(а.с. 33), заявлений позов визнав, не
заперечував проти його задоволення,
пояснивши, що свого часу виконавчим
комітетом відповідача дійсно прийнято
ряд рішень, за якими позивачу виділена
земельна ділянка для будівництва
гаражу. Оскільки така будівля
споруджена на земельній ділянці,
переданій позивачу у власність, він
вправі просити суд визнати за ним право
власності на цю нерухомість.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
письмові докази по справі та
проаналізувавши їх в сукупності, суд
приходить до переконання про те, що
заявлений позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно договору
купівлі-продажу від 15.09.2011 року позивач
ОСОБА_1 купив земельну ділянку з
цільовим призначенням для ведення
садівництва, що розташована в АДРЕСА_1
(а.с. 7). 30 вересня 2011 року рішенням
Миргородської міської ради № 228
позивачу ОСОБА_1 дозволено виготовити
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 263 м2 за
адресою: АДРЕСА_1, для зміни її
цільового використання із земель
сільськогосподарського призначення
(ведення садівництва) на землі житлової
та громадської забудови (для
будівництва індивідуального гаража)
(а.с.9).

Рішенням Миргородської міської ради
Полтавської області від 19 грудня 2011
року № 51 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для зміни її цільового
призначення із земель
сільськогосподарського призначення
(ведення садівництва) на землі житлової
та громадської забудови (будівництво
індивідуального гаража), змінено
цільове призначення земельної ділянки
із земель сільськогосподарського
призначення (ведення садівництва) на
землі житлової та громадської забудови
(будівництво індивідуального гаража)
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10). 30 жовтня 2012
року позивачем отримано державний акт
на право власності на земельну ділянку
по АДРЕСА_1 для будівництва
індивідуальних гаражів, площею 0,0082 га з
кадастровим номером :50:057:0295 (а.с.11).
Згідно копії технічного паспорта на
гараж по АДРЕСА_1 виготовленого на ім'я
позивача, така споруда дійсно
збудована в 2013 році на АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Аналіз зазначених доказів вказує на те,
що з 2013 року по теперішній час позивач
ОСОБА_1 відкрито і безперервно володіє
та користується створеним ним
нерухомим майном на приватній
земельній ділянці.

Відповідно до ст. 375 частин 1-3 ЦК України
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй
земельній ділянці іншим особам.
Власник земельної ділянки набуває
право власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно. Право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Як видно зі звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
індивідуального гаражу по АДРЕСА_1
встановлено його відповідність
надійності і безпечної експлуатації і
можливість його безпечної
експлуатації (а.с. 14-18).

Статтею 376 ч. 5 ЦК України передбачено,
що на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. При
розгляді справи таких порушень прав
інших осіб судом не встановлено.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

В зв'язку з тим, що позивач не заявляє
вимог про стягнення з відповідачів на
його користь судових витрат, суд,
керуючись принципом диспозитивності
цивільного судочинства, закріпленим у
ст.11 ЦПК України, не вирішує питання про
розподіл понесених позивачем судових
витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 60, 62, 64, 208, 209, 214,
215 ЦПК України, ст.ст. 16, 375, 376 ЦК України,
ст.90 ЗК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на самочинно збудований
двоповерховий гараж із загальною
площею приміщень 91 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 0,0082 га з
кадастровим номером :50:057:0295 та
цільовим призначенням для будівництва
індивідуального гаража, яка належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності, що
посвідчене державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 638034, виданим 30.11.2012 року
Миргородською міською радою.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення через
Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області до Апеляційного
суду Полтавської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано.

Суддя: Ю. В. Сидоренко