Справа № 2-123/11
Пр. № 8/0274/12/14
УХВАЛА

26.12.2014 року Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області в складі головуючого судді
Потапової Т.М., з участю секретаря
Білань О.В., представника заявниці
ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про
перегляд судового рішення у зв’язку з
нововиявленими обставинами, -

Встановив:

06.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду
з зазначеною заявою. Після уточнення
заяви просить переглянути рішення
Бердичівського міськрайонного суду
від 28.12.2011 року про звернення стягнення
на предмет іпотеки, застосувати строк
позовної давності та відмовити в
позові. Свою заяву мотивує тим, що 22.04.2004
року між КБ „Західінкомбанк” та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 220404/2205-87, в той же день був укладений з
нею договір поруки та договір іпотеки,
предметом якого був належний їй жилий
будинок № 24 по пров.1-ому Південному в
м.Бердичеві. Банк та ОСОБА_3 уклали
додаткові угоди від 23.04.2007 року та від
31.10.2008 року, згідно яких збільшено
відсоткову ставку за кредитом до 23%
річних та продовжено термін дії
кредитного договору до 22.04.2009 року.
Рішенням Бердичівського міськрайсуду
від 17.10.2014 року встановлено, що вона
додаткові угоди не підписувала, підпис
в них їй не належить. Оскільки спочатку
термін дії договору був визначений до
22.04.2007 року, банк пропустив строк
позовної давності звернення до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 заяву підтримав з зазначених
підстав. Уточнив, що підставою
перегляду рішення є обставини,
встановлені судовим рішенням від 17.10.2014
року відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК
України.

Представник ПАТ „Західінкомбанк” в
судове засідання не з’явився, про дату
судового розгляду повідомлений
належним чином, надав суду письмові
заперечення, в яких проти перегляду
рішення від 28.12.2011 року заперечив,
мотивуючи тим, що додаткові угоди були
предметом розгляду під час ухвалення
рішення 28.12.2011 року та не є
нововиявленими обставинами, заява про
пропуск строку позовної давності після
ухвалення рішення суду також не є
нововиявленими обставинами.

Заслухавши представника заявниці,
дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
заяви про перегляд судового рішення у
зв’язку з нововиявленими обставинами.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Бердичівського
міськрайсуду від 28.12.2011 року
задоволений позов ПАТ
„Західінкомбанк”, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 22.04.2004 року в розмірі 91748,03 грн.
звернуто стягнення на предмет іпотеки
– житловий будинок № 24 по пров.1-ому
Південному в м.Бердичеві. Рішення є
чинним.

17.10.2014 року рішенням Бердичівського
міськрайсуду частково задоволений
позов ОСОБА_2 до ПАТ „Західінкомбанк”,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
поруки припиненим, розірвання договору
іпотеки, визнання прилюдних торгів
недійсними, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно та скасування його
реєстрації. Даним рішенням визнано
договір поруки від 22.04.2004 року,
укладений між ПАТ „Західінкомбанк” та
ОСОБА_2 припиненим з 31.10.2008 року, в решті
вимог відмовлено. Окрім того, цим
рішенням встановлено, що підпис про
ознайомлення з додатковою угодою від
31.10.2008 року, внаслідок укладення якої
збільшився обсяг відповідальності
поручителя, від імені ОСОБА_2 виконаний
не нею, а іншою особою.(а.с.198-202) Ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 25.11.2014 року рішення
залишено без змін. Щодо підписання
додаткової угоди від 23.04.2007 року про
продовження строку виконання
основного зобов’язання за кредитним
договором до 22.04.2009 року в рішенні
висновків немає.

ОСОБА_2 не брала участі у розгляді
справи за позовом

„Західінкомбанк” до неї про звернення
стягнення на предмет іпотеки, заочне
рішення від 28.12.2011 року отримала 06.01.2012
року.(а.с.148,150) 16.01.2012 року подала
апеляційну скаргу на зазначене
рішення. Отже, із змісту рішення та
матеріалів судової справи заявниці
стало відомо про укладення додаткових
угод від 23.04.2007 року та від 31.10.2008 року,
яких вона не підписувала. Проте в заяві
про перегляд рішення у зв’язку з
нововиявленими обставинами зазначає,
що ці обставини їй сталі відомі після
ухвалення судового рішення від 17.10.2014
року. В даному рішенні зазначено, що про
наявність додаткових угод, якими
збільшено обсяг її відповідальності ,
вона повинна  була і могла дізнатись
при розгляді справи за позовом до неї
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, рішення по якій винесено без
її участі 28.12.2011 року, до суду вона
звернулась 7.11.2013 року.

ОСОБА_5 та її представник ствердили,
що ТОВ „Західінкомбанк” пропущений
трирічний строк позовної давності
звернення до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що
Банк звернувся до суду з даним позовом
02.02.2010 року, строк виконання основного
зобов’язання вказаний в кредитному
договору до 22.04.2007 року. Отже, навіть без
врахування додаткової угоди від 22.04.2007
року, якою термін дії основного
зобов’язання продовжено до 22.04.2009 року,
позивачем не був пропущений строк
позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Як вбачається зі змісту положень ст. 7,
ч. 2 ст. 19 Закону України «Про іпотеку»
до моменту внесення відповідних змін в
іпотечний договір та реєстрації
відповідних відомостей про зміну умов
обтяження нерухомого майна іпотекою,
розмір відповідальності іпотекодавця
буде залишатися у розмірі, визначеному
в договорі іпотеки, до моменту внесення
відповідних змін до нього. При цьому
невнесення відповідних змін до
іпотечного договору у зв'язку зі
змінами, укладеними до кредитного
договору, не означає припинення
іпотеки. Законодавство не пов'язує
припинення іпотеки зі зміною основного
зобов'язання. Згідно зі ст. 17 Закону
України «Про іпотеку» до припинення
іпотеки призводить припинення
основного зобов'язання, а не його зміна.

Крім того, як роз'яснено у п. 23 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ  № 5 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» при вирішенні спорів за
участю майнових поручителів суди мають
виходити з того, що відповідно до ст. 11
Закону України «Про заставу», ст. ст. 1, 11
Закону України «Про іпотеку» майновий
поручитель є заставодавцем або
іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК
України застава (іпотека) та порука є
різними видами забезпечення, тому
норми, що регулюють поруку (ст. ст. 553-559
ЦК України) не застосовуються до
правовідносин кредитора з майновим
поручителем, оскільки він відповідає
перед заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

Отже, збільшення обсягу основного
зобов’язання позичальника за
кредитним договором не впливає на
зобов’язання майнового поручителя.

Відповідно до ст.361 ЦПК України
підставою для перегляду рішення у
зв’язку з нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Обставини, встановлені судовим
рішенням від 17.10.2014 року, на які
посилається заявниця як на підставу
перегляду заочного рішення від 28.12.2011
року, існували на час розгляду справи
судом. Стали відомі заявниці після
ознайомлення з цим рішенням та
матеріалами цивільної справи. Проте, з
досліджених доказів вбачається, що ці
обставини ( не підписання ОСОБА_2
додаткових угод про збільшення обсягу
кредитного зобов’язання) не мають
істотного значення для розгляду
справи.

Керуючись ст.ст.361-365 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви
ОСОБА_2 про перегляд у зв’язку з
нововиявленими обставинами рішення
Бердичівського міськрайсуд від 28.12.2011
року.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайсуд протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі постановлення
ухвали без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 5 днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: Потапова Т.М.