АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/8198/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
міста Києва у складі:

головуючого судді
- Панченка М.М.

суддів
- Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі
- Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє за
дорученням ОСОБА_3, на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
28 квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення кредитної
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач
Публічне акціонерне товариство
«Приватбанк» звернувся з позовом до
відповідача ОСОБА_3 і просив винести
рішення, яким стягнути на свою користь
заборгованість за картковим кредитним
рахунком у розмірі 26.577 грн.08 коп.

На підтвердження виникнення
кредитних відносин позивач
посилається на те, що відповідачка
підписала особисто заяву про видачу
кредита, що фактично є кредитним
договором. Згідно заяви, підписаної
відповідачкою, слідує, що вона
ознайомлена з Умовами надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 не
виконувала свої зобов»язання з
погашення кредиту, банк звернувся з цим
позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 28 квітня 2014 року позов
задоволено. Судовим рішенням стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Приватбанк»
кредитну заборгованість у сумі 26.577
грн.08 коп./а.с.39-40/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
невиконання ОСОБА_3 договірних умов у
встановлений договором строк є
підставою для стягнененя з відповідача
кредитної заборгованості.

Відповідно до журналу судового
засідання в суді першої інстанції
встановлено, що відповідачка брала
участь у розгляді справи, однак з
заявою про застосування строку
позовності давності до суду не
зверталась /а.с.20, 28, 33, 37/.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
ОСОБА_2, яка діє за дорученням ОСОБА_3,
просить скасувати рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 28 квітня 2014
року та ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

Скаржник послався на те, що ОСОБА_3 не
підписувала заяву на отримання
кредиту, а в заяві виконаний підпис від
імені позичальника, їй не належить. При
цьому, банк не навів доказів надання
відповідачці кредитних коштів.

В той же час скаржниця не заперечує, що
кредитною карткою відповідачка
користувалась, і останнє користування
здійснене 21.04.2007 року, що на її думку
свідчить про пропуск позивачем строку
позовної давності, оскільки позивач
звернувся до суду з позовом більше як
через три роки після дати останнього
користування кредитною карткою.

Відповідачка та її представник, будучи
повідомленими належним чином про дату
та час розгляду справи, в судове
засідання не з"явились, з заявами про
відкладення розгляду справи до суду не
звертались, у зв"язку з чим, в силу ч.2
ст.305 ЦПК України, суд вважає за
правомірне розглянути справу за їх
відсутності на підставі доказів, які
містяться в матеріалах справи.

Після розгляду справи до суду надійшла
телеграма представника відповідачки
про відкладення розгляду справи у
зв»язку з її зайнятістю в іншому
процесі.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і
таке встановлено судом, 27.02.2006 року між
сторонами ПАТ КБ»Приватбанк» та ОСОБА_3
укладено договір, згідно якого ОСОБА_3
отримала у банку кредит у сумі 5.000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків у розмірі 48% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Згідно п.6.5 Умов надання банківських
послуг позичальник зобов»язується
погашати заборгованість за кредитом,
відсотками за його використання, за
перевитрати платіжного ліміту, а також
оплачувати комісії на умовах,
передбачених цим Договором.

Крім того, відповідно до п.8.6 Умов
надання банківських послуг, при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному з гроршових
зобов»язань, передбачених цим
договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобовязаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми
позову.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання.

Таким чином, між сторонами виникли
відносини кредиту, згідно яких, в силу
ст.1054 ЦК України банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_3
підписала особисто заяву про видачу
кредита, що фактично є кредитним
договором. Згідно заяви, підписаної
відповідачкою, слідує, що вона
ознайомлена з Умовами надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою.

В суді апеляційної інстанції, за
ініціативою відповідачки, проведена
почеркознавча експертиза, яка виконана
експертами КНДІСЕ за № 10090/10091/14-32 від
6.11.2014 року, згідно висновку якої
встановлено, що підписи від імені
ОСОБА_3 у графі «підпис», у заяві, яка є
кредитною угодою від 27.02.2006 року, у
графі «Дата та підпис отримувача» у
заяві (розписці) про отримання
платіжної картки ОСОБА_3 від 27.02.2006 року
- виконані самою ОСОБА_3 /а.с.103-112/.

Судом встановлено, що станом на 19.09.2013
року заборгованість відповідачки
перед банком складає у загальній сумі
26.577,08 грн., з яких: 3.496,36 грн., як сума
заборгованості за кредитом; 21.338,95 грн,
як заборгованість за відсотками; 500
грн., як штраф (фіксована частина), та
1.241,77 грн, як штраф (процентна складова).

Розрахунок заборгованості позивачем
виконаний правильно і відповідачкою
ОСОБА_3 та її представником не
спростований.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що
заборгованість мала місце і вина
відповідачки у невиконанні договірних
умов перед банком доведена.

Між тим, як слідує із матеріалів справи,
банком пропущено строк позовної
давності, про застосування якого
представник відповідачки просив лише у
суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
тправа або інтересу.

А, згідно до ст.253 України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов»язано його
початок.

В силу ст.266 ЦК України зі спливом
позовної бдавності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Початок перебігу позовної
бдавності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої тособи права
на позов, тобто, можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов»язань
за кредитним договором, позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких, відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Відповідно до п.3.1.1. Правил
користування платіжною карткою строк
дії картки указується на лицевій
стороні картки (місяць і рік). Картка
дійсна до останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3. Правил користування
платіжною карткою встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Зі змісту п.5.4. Правил вбачається,
що строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, указаного на
платіжній картці у полі «місяць».

Таким чином, відповідно до
Правил користування платіжною карткою,
які є складовою частиною кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК)
щодо місячних платежів починається
після несплати чергового платежу, а
щодо повернення кредиту в повному
обсязі зі спливом останнього дня
місяця дії картки (с.т.261 ЦК), а не
закінчення строку дії договору.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції недотримався зазначених
обставин та вимог правових норм і
договору, та залишив поза увагою те, що
відповідно до заяви ОСОБА_3 про надання
кредиту та правил користування
платіжною карткою граничний строк дії
картки ( місяць і рік) указано на картці
і вона дійсна до останнього
календарного дня такого місяця, строк
погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця
указаного на картці.

Отже, останній платіж відповідачкою
здійснено 21.04.2007 року, що не
заперечується сторонами, а строк дії
картки закінчився 27.02.2007 року, у зв»язку
з чим, у позивача виникло право з цієї
дати вимагати повернення кредиту.

Звернувшись до суду з позовом лише у
листопаді 2013 року, банком порушено
строк позовної давності, передбачений
ст.257 ЦК України, що в силу ч.4 ст.267 ЦК
України) є підставою для відмови у
позові.

Між тим, як встановлено вище, у суді
першої інстанції сторонами не
заявлялось клопотання про
застосування строку позовної давності,
що, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України не
дає суду підстав для застосування
строку позовної давності, у зв»язку з
чим апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за
дорученням ОСОБА_3, відхилити, а
рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 28 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді