Головуючий у першій інстанції Трушина
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Гайворонського С.П.,

за участю секретаря
Феленко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Біляївського районного суду
Одеської області від 15 жовтня 2014 року
про відкриття провадження у цивільній
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів,

встановила:

14 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду із зазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
15.05.2010 року сторони у справі у Першому
Суворовському відділі реєстрації
актів цивільного стану Одеського
міського управління юстиції
зареєстрували шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб, серії І-ЖД №125182,
відповідний актовий запис в Книзі
реєстрації шлюбів №290.

Від вказаного шлюбу сторони мають
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
свідоцтво про народження НОМЕР_1,
видане виконавчим комітетом
Великодальницької сільської ради
Біляївського району Одеської області,
відповідний актовий запис в Книзі
реєстрації народжень №37.

Позивач також зазначив, що малолітній
ОСОБА_5 проживає разом з відповідачкою
та знаходиться на її утриманні, що
встановлено рішенням Біляївського
районного суду Одеської області від
05.06.2013 року, справа №496/2170/13-ц.

Вказаним вище рішенням суду уточнений
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів було задоволено та було
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в
розмірі 5000 грн. щомісяця.

Посилаючись на те, що на даний час у
нього змінилося матеріальне становище,
зменшився заробіток, просив його
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Біляївського районного суду
Одеської області від 15 жовтня 2014 року
провадження у зазначеній цивільній
справі було відкрито (а.с. 12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про скасування вищевказаної
ухвали суду, посилаючись на те, що
ухвала суду постановлена із порушенням
норм процесуального права а саме
правил підсудності.

При цьому апелянт посилається на те, що
вона проживає не в Біляївському районі
Одеської області, а в Овідіопольському
районі, а саме: в смт. Авангард, вул.
Аграрна, 3, тому справа має розглядатись
саме в Овідіопольському районі
Одеської області.

Враховуючи, вік її малолітнього сина,
розгляд справи з порушенням правил
підсудності буде порушувати її права,
оскільки виїзд до Біляївського
районного суд суттєво ускладнить
догляд за малолітньою дитиною.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь справі, не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими про час і місце судового
засідання, у зв'язку з чим та на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису в суді апеляційної
інстанції не здійснюється.

При цьому, відправлена на адресу
апелянта ОСОБА_3 поштова
кореспонденція повернулась до суду з
відміткою про те, що зазначена неповна
адреса (а.с.39). Враховуючи, що саме таку
адресу зазначила апелянт в апеляційній
скарзі і що саме за цією адресою вона
зареєстрована (а.с.26), колегія суддів
вважає, що вона повідомлена належним
чином про час і місце судового
засідання в прядку, передбаченому абз.5
ч. 5 ст.74 ЦПК України.

Аналогічним чином також був
повідомлений і позивач ОСОБА_4,
оскільки за зазначеною ним в позові
адресою та за реєстрованим місцем
проживання він також не проживає (а.с.35,
36, 44).

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття
провадження у справі, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач проживає в с. Великий
Дальник Біляївського району Одеської
області, як то зазначив позивач у
позові.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час звернення позивача до суду,
відповідач ОСОБА_3 проживає і
зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.26).

У відповідності до ч. 1 ст. 109 ЦПК України
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України у разі якщо
відповідачем у справі вказана фізична
особа, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності, суд не
пізніше двох днів з дня надходження
позовної заяви до суду звертається до
відповідного органу реєстрації місця
перебування або місця проживання особи
щодо надання інформації про
зареєстроване місце проживання
(перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом
інформації буде встановлено, що справа
не підсудна цьому суду, суд повертає
позовну заяву на підставі пункту 4
частини третьої статті 121 цього
Кодексу.

Колегія судів зазначає, що суд виконав
вимоги цивільно-процесуального
законодавства щодо витребування
інформації стосовно встановлення
місця реєстрації відповідача. Однак,
отримавши відповідь головного
спеціаліста Біляївського РВ ГУ ДМС
України в Одеській області про те, що
ОСОБА_3 по обліку зареєстрованих осіб
адресно-довідкової картотеки не
значиться, суд безпідставно не
повернув позовну заяву позивачу для
звернення до належного суду, а без
достатніх на те правових підстав
відкрив провадження у справі.

З таким рішенням суду колегія суддів
погодитись не може, оскільки це
протирічить вимогам чинного
цивільно-процесуального
законодавства.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про те, що оскаржувана
ухвала суду постановлена з порушенням
вимог цивільно-процесуального
законодавства, доводи апеляційної
скарги її повністю спростовують, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскаржувану ухвалу суду
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції на новий розгляд для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі з урахуванням
правил підсудності цивільних справ.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
колегія суддів також вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір за
подачу апеляційної скарги у сумі 121,80
грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3
ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду
Одеської області від 15 жовтня 2014 року
про відкриття провадження у цивільній
справі скасувати, справу направити до
суду першої інстанції на новий розгляд
для вирішення питання про відкриття
провадження у справі з урахуванням
правил підсудності цивільних справ.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір за подачу апеляційної
скарги у сумі 121,80 грн. (сто двадцять
одну гривню вісімдесят копійок).

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, та касаційному
оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський