РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17536/14-ц

пр. № 2/759/6063/14

11 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді -

Чалої А.П.,

при секретарі -

Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом

ТОВ «Баришівська зернова
компанія»

до ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

3-тя особа: ОСОБА_3

про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди у
зв*язку з ДТП, -

В с т а н о в и в :

ТОВ «Баришівська зернова
компанія» звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та просила стягнути
з відповідачів солідарно 22 590 грн. 32 коп.
у відшкодування матеріальної шкоди, 10
000 грн. у відшкодування моральної шкоди
і 600 грн. витрат на правову допомогу,
обгрунтовуючи позов наступним.

24.04.2014р. о 18 годині 00 хвилин на
вул.Кільцева Дорога - вул.Жмеринська в
м.Києва мала місце ДТП, учасниками якої
були автомобіль «Шевролет», держномер
НОМЕР_1, що належить позивачу, під
керуванням ОСОБА_3, який працює в ТОВ
«Баришівська зернова компанія» на
посаді інженера, і автомобілем «Рено»,
держномер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1,
під керуванням ОСОБА_2, в результаті
якої автомобіль «Шевролет», держномер
НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.
Протокол в справі про адміністративне
правопорушення був складений
працівниками ДАІ відносно водія
автомобіля «Шевролет», держномер
НОМЕР_1 - ОСОБА_3, де було вказано, що в
діях останнього міститься порушення
пункту 10.1. ПДР. Але, постановою
Святошинського районного суду м.Києва
від 11.06.2014р. провадження у справі
відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпроАП було
закрито у зв*язку із відсутністю події
і складу адміністративного
правопорушення. 28.08.2014р. на замовлення
ТОВ «Баришівська зернова компанія» був
складений звіт №101/08/14 про оцінку
вартості збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу «Шевролет», держномер НОМЕР_1,
згідно висновків якого його величина
становить 22 590 грн. 32 коп., яку позивач
просив стягнути з відповідачів
солідарно, вважаючи, що вина ОСОБА_2 в
ДТП є доведеною в порядку частини 3 ст.61
ЦПК України.

Крім цього, позивач вважав, що
пошкодження його майна - автомобіля
«Шевролет», держномер НОМЕР_1,
спричинило ТОВ «Баришівська зернова
компанія» моральну шкоду, яку позивач
оцінив в розмірі 10 000 грн. і також просив
стягнути з відповідачів солідарно.

Просив задовольнити позов на
підставі ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1190, 1192
ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, а також на спричинення
позивачу з вини відповідачів
матеріальної і моральної шкоди.

Представник відповідачів проти
позову заперечував, посилаючись на
його необґрунтованість та
безпідставність, а також на те, що в
справі відсутні докази вини
відповідача ОСОБА_2 в ДТП, звіт
автотоварознавчого дослідження
проведений 26.08.2014р., тобто, за спливом
чотирьох місяців після пригоди,
відповідальність відповідача ОСОБА_1
за спричинену позивачу шкоду нічим не
передбачена, а моральна шкода позивачу
як юридичній особі не доведена та не
ґрунтована на матеріальному законі, у
зв*язку із чим просив відмовити в
позові. Також, представник
відповідачів просив стягнути з
позивача 10 000 грн. витрат на правову
допомогу.

Третя особа ОСОБА_3, який керував
автомобілем «Шевролет», держномер
НОМЕР_1 на час ДТП, позов підтримав та
пояснив про те, що в мотивувальній
частині постанови Святошинського
районного суду м.Києва від 11.06.2014р.
встановлена вина водія ОСОБА_2 в ДТП,
він вимог ПДР не порушував і вважав
відповідальними за спричинену
позивачу шкоду відповідачів.

Розглянувши справу в межах
позовних вимог, заслухавши думку
представника позивача, представника
відповідачів, третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне в задоволенні
позову відмовити, виходячи з
наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до частини 3 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судом встановлено, що 24.04.2014р. о 18
годині 00 хвилин на вул.Кільцева Дорога -
вул.Жмеринська в м.Києва мала місце ДТП,
учасниками якої були автомобіль
«Шевролет», держномер НОМЕР_1, що
належить позивачу (а.с. 22 - копія
свідоцтва про реєстрацію ТЗ), під
керуванням ОСОБА_3, який працює в ТОВ
«Баришівська зернова компанія» на
посаді інженера (а.с. 24 - довідка) і за
ним закріплений автомобіль «Шевролет»,
держномер НОМЕР_1 (а.с. 25 - копія наказу),
та автомобілем «Рено», держномер
НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 (а.с. 27 - витяг
з бази ДАІ), під керуванням ОСОБА_2, в
результаті якої автомобіль «Шевролет»,
держномер НОМЕР_1 отримав механічні
пошкодження (а.с. 23 - копія довідки ДАІ).

Протокол в справі про адміністративне
правопорушення був складений
працівниками ДАІ відносно водія
автомобіля «Шевролет», держномер
НОМЕР_1 - ОСОБА_3, де було вказано, що в
діях останнього міститься порушення
пункту 10.1. ПДР. Але, постановою
Святошинського районного суду м.Києва
від 11.06.2014р. провадження у справі
відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпроАП було
закрито у зв*язку із відсутністю події
і складу адміністративного
правопорушення (а.с. 5 - копія постанови
суду).

18.08.2014р. автомобіль «Шевролет»,
держномер НОМЕР_1 був оглянутий
експертом-оцінювачем (а.с. 14 - копія акту
огляду транспортного засобу) і 28.08.2014р.
на замовлення ТОВ «Баришівська зернова
компанія» був складений звіт №101/08/14
про оцінку вартості збитку нанесеного
власнику пошкодженого колісного
транспортного засобу «Шевролет»,
держномер НОМЕР_1, згідно висновків
якого його величина становить 22 590 грн.
32 коп. (а.с. 7-13 - копія звіту, а.с. 15-17 -
копія калькуляції, а.с. 19-21 -
фототаблиці).

Відмовляючи в позові, суд виходив з
наступного.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду в рамках
позадоговірних (деліктних) зобов*язань
закріплені в частині 1 ст.1166 ЦК України,
згідно якої майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
павам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

А відповідно до частини 2 цієї ж
норми права, особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Аналізуючи правовий зміст вказаної
вище норми матеріального права можливо
зробити висновок про те, що вона
містить правило про загальний
(генеральний) делікт, відповідно до
якого будь-яка шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам або майну фізичної або
юридичної особи, повинна бути
відшкодована особою, яка її завдала, в
повному обсязі. Отже, загальною
підставою деліктної відповідальності
є протиправне, шкідливе, винне діяння
завдавача шкоди (цивільне
правопорушення), яке поділяється на
такі складові: 1) протиправна поведінка
особи, б) настання шкоди, в) причинний
зв*язок між двома першими елементами, г)
вина завдавача шкоди. І лише
доведеність сукупності вказаних вище
елементів настання деліктної
відповідальності може бути правовою
підставою для відшкодування шкоди.

В даному спірному випадку в справі
відсутні належні і допустимі докази в
їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК
України щодо протиправної поведінки
відповідача ОСОБА_2 і в чому ця
протиправна поведінка полягає, а також
його вини в ДТП і відповідно
спричиненні шкоди позивачу.

Посилання представника позивача і
третьої особи як на доказ протиправної
поведінки і вини відповідача ОСОБА_2 в
ДТП на постанову Святошинського
районного суду м.Києва від 11.06.2014р., якою
справа про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.124
КУпроАП відносно ОСОБА_3 закрита у
зв*язку із відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення, є
безпідставним і таким, що не ґрунтовано
на процесуальному законі, оскільки
вказана вище постанова суду є належним
і допустимим доказом відсутності вини
в ДТП саме ОСОБА_3, але одночасно не є
належним і допустимим доказом
доведеності протиправної поведінки і
вини іншого учасника ДТП - водія
автомобіля «Рено», держномер НОМЕР_2 -
ОСОБА_2, про що закріплено в правилах
частини 3 ст.61 ЦПК України, згідно якої
обставини встановлені судовим
рішенням не доказуються виключно щодо
тих осіб, стосовно яких вони
встановлені, тобто, в даному спірному
випадку це стосовно водія ОСОБА_3, а не
стосовно іншого водія ОСОБА_2

Факт настання шкоди для позивача в
результаті ДТП як власника автомобіля
«Шевролет», держномер НОМЕР_1 є
доведеним з врахуванням того, що судом
встановлено пошкодження вказаного
вище автомобіля в даному ДТП.

Але, звіт №101/08/14 про оцінку вартості
збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу «Шевролет», держномер НОМЕР_1,
згідно висновків якого його величина
становить 22 590 грн. 32 коп., не може
достовірно свідчити про розмір
матеріальної шкоди, спричиненої
позивачу в ДТП, яка мала місце 24.04.2014р.,
оскільки між датою спричинення шкоди
та її оцінкою минуло більше чотирьох
місяців і причинний зв*язок між цими
двома обставинами фактично носить
характер припущення, а відповідно до
правил частини 4 ст.60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Крім цього, частина 2 ст.1187 ЦК України
визначає про те, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об*єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Аналогічне правило розтлумачено,
також, в постанові Пленуму Верховного
Суду України №6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ про
відшкодування шкоди» від 27.06.1992р. з
наступними змінами і доповненнями.

Враховуючи наведене, оскільки
відповідач ОСОБА_1 є власником
автомобіля «Рено», держномер НОМЕР_2, не
був його володільцем на час ДТП, він є
неналежним відповідачем за позовними
вимогами в частині відшкодування
матеріальної шкоди.

Стаття 543 ЦК України, яка визначає
правові засади солідарного обов*язку
боржників, спірні правовідносини не
регулює.

Оцінюючи зібрані по справі докази в
частині позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди в їх
сукупності та співставленні,
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також їх достатності і взаємному
зв*язку, суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню як такі, що не
доведені та не ґрунтовані на
матеріальному законі.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, суд приходить о наступного.

Згідно частини 1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини…

По перше, позовна вимога про
відшкодування моральної шкоди по суті
є похідною від позовної вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди, що
вже само по собі є підставою для
відмови в позові в цій частині.

По друге, у відповідності до правил
пункту 4) частини 2 ст.23 ЦК України,
моральна шкода для юридичної особи
може полягати у приниженні її ділової
репутації.

Але, в даному випадку позивач
обґрунтовує позовні вимоги в цій
частині пошкодженням належного йому
майна, що по своїй суті не може свідчити
про приниження відповідачами ділової
репутації ТОВ «Баришівська зернова
компанія», а тому позовні вимоги і в цій
частині не підлягають задоволенню,
оскільки не є доведеними і не
ґрунтовані на матеріальному законі.

Стосовно стягнення з позивача витрат
на правову допомогу, суд приходить до
наступного.

Відповідно до частини 1 ст.88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК України до
витрат, пов*язаних з розглядом судової
справи, належать, в тому числі, витрати
на правову допомогу адвоката або
іншого фахівця в галузі пава.

З матеріалів справи вбачається, що
адвокат ОСОБА_5 надавав правову
допомогу відповідачам на підставі
ордерів (а.с. 60, 62) і договорів про
надання правової допомоги з
Адвокатським об*єднанням «Юридична
компанія «Лекс Ноледж» (а.с. 61, 63 -
витяги), якій кожним з відповідачів
було сплачено по 5 000 грн. за надання
правової допомоги (а.с. 68 - копії
квитанцій до прибуткового касового
ордеру).

В матеріалах справи є свідоцтво на
право зайняття адвокатською
діяльністю на ім*я ОСОБА_6 (а.с. 76 - копія
свідоцтва) і розрахунок часу,
витраченого в даній справі адвокатами
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 (а.с. 77), який не містить
дати його складання і підпису особи, що
його склала.

За загальним правилом змагальності
сторін, склад та розмір витрат,
пов*язаних із оплатою правової
допомоги, належить до предмета
доказування.

Враховуючи ті обставини, що в
матеріалах справи містяться копії
квитанцій про оплату надання правової
допомоги відповідачам в загальній сумі
10 000 грн., розрахунок часу, витраченого
на надання юридичної допомоги не
підписаний особою, яка його складала і
не містить дати його складання, у
зв*язку із чим суд вважає за необхідне в
стягненні судових витрат на правову
допомогу відмовити.

Крім цього, в частині 6 ст.154 ЦПК України
вказано, якщо у задоволенні позову
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що в задоволенні позову
ТОВ «Баришівська зернова компанія»
відмовлено, суд вважає за можливе
одночасно із постановленням рішення в
даній справі вирішити питання про
скасування заходів забезпечення
позову, вжитих згідно ухвали суду від
20.10.2014р. відповідно до правил частини 6
ст.154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 543, 1166, 1167,
1187, 1188 ЦК України, постановою Пленуму
Верховного Суду України №6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ про відшкодування шкоди» від
27.06.1992р. з наступними змінами і
доповненнями, ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 84, 88, 154,
212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ТОВ
«Баришівська зернова компанія» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа: ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди у зв*язку з ДТП -
відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті
згідно ухвали Святошинського
районного суду м.Києва від 20.10.2014р.,
згідно якої до розгляду справи по суті
накладено арешт на автомобіль марки
«Рено Преміум», держномер НОМЕР_2,
вантажний, 1998р. випуску, шасі НОМЕР_3,
білого кольору, який належить ОСОБА_1,
що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, -
скасувати.

Копію даного рішення суду після
набрання ним чинності направити до
УДАІ ГУ МВС України в Одеській області
(65114, м.Одеса, вул.Ак.Корольова, 5) для
виконання його в частині скасування
заходів забезпечення позову.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя: