Справа № 162/1012/14-ц Провадження №
22-ц/773/1886/14 Головуючий у 1 інстанції:
Хомич В.І. Категорія: 31 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Любешівського районного суду від 07
листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

06 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що вироком
Любешівського районного суду від 10
липня 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним за
те, що 23.04.2014 року, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, поблизу
продуктового магазину по вул.Береговій
в с.Щитинь Любешівського району на
ґрунті неприязних відносин наніс йому
один удар рукою в обличчя та не менше
двох ударів ногою в ділянку тазу та
голови, спричинивши тілесні ушкодження
середньої тяжкості у вигляді закритого
перелому крила правої клубової кістки
з незначним зміщенням відламків та
легкі тілесні ушкодження у вигляді
підшкірної гематоми повік правого ока,
субкон'юктивальної гематоми правого
ока, в результаті чого заподіяв
майнової та моральної шкоди, яка
полягала у фізичному болю та
стражданнях, у нервовому стресі,
порушенні звичних норм життя,
понесенні витрат на лікування, проїзд
до лікарні та докладені значних зусиль
для відновлення здоров'я.

Враховуючи наведене, просив стягнути з
відповідача на його користь 3074,23 грн.
майнової шкоди та 15000 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Любешівського районного суду
від 07 листопада 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2754
грн. 23 коп. майнової шкоди, 9000 грн.
моральної шкоди та в дохід держави 487
грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючи на неповне з'ясування судом
обставин справи, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
просить скасувати це рішення в частині
відшкодування майнової шкоди та
відмовити в цій частині позову за
недоведеністю, а в частині
відшкодування моральної шкоди рішення
змінити, зменшивши розмір
відшкодування до 2000 грн..

В апеляційному суді відповідач
апеляційну скаргу підтримав із
наведених у ній підстав та просить її
задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу заперечив та
просить її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
в частині визначення розміру
відшкодування майнової шкоди - до зміни
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.1166 та 1167 ЦК
України як майнова, так і моральна
шкода відшкодовується особою, яка її
завдала своїми неправомірними діями та
за наявності її вини.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч.1 та п.п.1, 2 ч.2 ст.23
ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї.

Судом встановлено, що внаслідок
протиправних дій ОСОБА_2 позивачу було
завдано фізичного болю та моральних
страждань у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, а також завдано майнову шкоду,
яка полягає у витратах позивача на
придбання медичних препаратів,
медичних засобів та витратах на проїзд
до Любешівської центральної районної
лікарні під час амбулаторного
лікування.

Вироком Любешівського районного суду
від 10.07.2014 року, який набрав законної
сили, відповідача визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст.122
ч.1 КК України та призначене покарання
за умисне заподіяння 23.04.2014 року
середньої тяжкості тілесних ушкоджень
ОСОБА_1 (а.с.2-3).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили обов'язковий для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Судом встановлено, що позивач
перебував на стаціонарному лікуванні у
Камінь-Каширській центральній
районній лікарні з 24 квітня по 07 травня
2014 року, а з 08 травня по 22 серпня 2014 року
продовжував амбулаторне лікування у
Любешівській центральній районній
лікарні, що стверджується відповідними
довідками.

Колегія суддів приходить до висновку,
що покликання апелянта на необхідність
зменшення розміру відшкодування
моральної шкоди не заслуговують на
увагу, оскільки судом першої інстанції
вірно визначено цей розмір з
врахуванням характеру тілесних
ушкоджень, загального періоду
лікування, обсягу душевних страждань,
яких зазнав позивач, його немайнових
втрат, а також виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частково задовольняючи вимоги про
відшкодування майнової шкоди у розмірі
2574,23 грн., суд першої інстанції вірно
відрахував від заявлених позовних
вимог 500 грн., сплачених відповідачем
позивачу в добровільному порядку.

Разом з тим, суд безпідставно врахував
всі квитанції та чеки, надані позивачем
для задоволення решти майнової шкоди.

Так, із довідок про призначення
лікування позивачу до задоволення
підлягають вимоги про відшкодування
витрат на лікування у розмірі 495 грн. 08
коп., які підтверджуються відповідними
чеками аптек (а.с.7, 8).

Також частково підлягають до
задоволення вимоги позивача про
відшкодування витрат на пальне,
придбання якого підтверджується
відповідними чеками, кількість якого
не заперечується відповідачем в
апеляційному суді та ним не
спростована, оскільки позивач, будучи у
гіпсі та на милицях, іншим способом
з'явитися у Любешівську центральну
району лікарню можливості не мав.

Разом з тим, враховуючи дні, в які
позивачу необхідно було з'явитися у
лікарню, суд першої інстанції
безпідставно врахував у відшкодування
шкоди чеки на пальне, придбане 13.05.2014
року на суму 249,95 грн., 19.06.2014 року на суму
147 грн. та 01.07.2014 року на суму 225 грн.,
оскільки в ці дні він у лікарні не був, а
як сам пояснив у судовому засіданні,
пальне раніше не придбавалось, а тільки
у дні явки в лікарню.

Таким чином, до відшкодування за пальне
для приїзду в лікарню під час
амбулаторного лікування підлягає 1556,68
грн. (а.с.6, 7, 8).

В апеляційному суді позивач пояснив, що
жодного разу у Любешівську центральну
району лікарню він автобусами не
добирався.

Враховуючи наведене, не підлягає до
задоволення заявлена майнова шкода у
розмірі 171,52 грн. згідно поданих квитків
на проїзд у автобусах 08.05.14 р. на суму 15,75
грн., 03.07.14 р. на суму 20,07 грн., 01.08.14 р. на
суму 75,49 грн., 13.08.14 р. на суму 20,07 грн.,
18.08.14 р. на суму 20,07 грн., 26.08.14 р. на суму
20,07 грн. (а.с.6, 7, 8).

Також не підлягають до задоволення
вимоги позивача щодо відшкодування
сплачених ним 26.05.14 р. та 01.07.14 р. 14 грн.
багодійних внесків Членській
благодійній організації «Муніципальна
лікарняна каса», оскільки благодійні
внески не є витратами на лікування.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що до задоволення
підлягають вимоги про відшкодування
майнової шкоди у розмірі 2051,76 грн. (495,08 +
1556,68), оскільки підтверджені належними
доказами - довідками, чеками та
квитанціями.

Враховуючи наведені обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів правильно визначено
правовідносини між сторонами і
застосовано норми матеріального права,
що регулюють ці правовідносини.

Однак, із невірним визначенням розміру
матеріальної шкоди, який підлягає
стягненню, відповідно до вимог ст.309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
в цій частині підлягає зміні.

При поданні апеляційної скарги
відповідач ОСОБА_2 не сплатив судовий
збір, а тому він підлягає стягненню при
ухваленні рішення суду.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Любешівського районного суду
від 07 листопада 2014 року в даній справі в
частині визначення розміру
відшкодування майнової шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2051
грн. 76 коп. (дві тисячі п'ятдесят одну
грн. 76 коп.) - на відшкодування
майнової шкоди.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243
грн. 60 коп. (двісті сорок три грн. 60 коп.)
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді