Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2783/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Карпенка
О.Л.

Голованя А.М.

при секретарі - Діманова
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа Служба у справах дітей
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради про позбавлення
батьківськіх прав та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод щодо участі у вихованні та
вільному спілкуванні з дитиною
батьком, який проживає окремо від неї,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 30 вересня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_4, третя особа Служба у
справах дітей виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради про
позбавлення батьківських прав.

На обґрунтування позовних вимог
зазначала, що з 20 січня 2007 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. У період спільного з
відповідачем подружнього життя,
позивач народила дитину - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда шлюб між
сторонами розірвано.

Вказано, що фактично шлюбні
стосунки з відповідачем припинені у
лютому 2009 року. Сторони проживають
окремо, дитина проживає з позивачем.
Життям дитини відповідач не цікавився,
не відвідував дитину та не бажає з нею
спілкуватися та приймати участь у її
вихованні.

У зв'язку з ухиленням
відповідача від виконання своїх
батьківських обов'язків, позивач
звернулася з даним позовом до суду.

Під час розгляду справи судом
першої інстанції, відповідач звернувся
з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
усунення перешкод щодо участі у
вихованні та вільному спілкуванні з
дитиною батьком, який проживає окремо
від неї зазначивши, що після розлучення
з колишньою дружиною (позивачем) між
ними виникли непорозуміння щодо
прийняття участі у вихованні та
відвідуванні доньки, з боку позивача
та інших осіб, з якими вона проживає,
почалися створюватися штучні
перешкоди. Всі намагання
врегулювати спір стосовно побачення з
дитиною призводили до непорозумінь,
сварок та образ.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 30 вересня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про позбавлення батьківських справ
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод щодо участі у
вихованні та вільному спілкуванні з
дитиною батьком, який проживає окремо
від неї задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_4 брати участь у вихованні та
вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено наступні способи участі
ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні
дитини:

- систематичні побачення з
донькою першого четверга з 17:00 год. до
18:00 год., третьої суботи місяця та в день
народження доньки з 12:00 год. до 16:00 год.
до виповнення її восьми років з
залученням представника служби у
справах дітей;

- в подальшому побачення один
раз на місяць, а саме кожної третьої, з
16:00 години п'ятниці до 16:00 неділі, за
місцем фактичного проживання,
перебування ОСОБА_4;

- спілкування та спільний
відпочинок кожного року під час літніх
канікул в період з 1 червня до 31 серпня
протягом календарного місяця без
присутності матері;

- спілкування та спільний
відпочинок кожного року під час літніх
канікул в період з 1 червня до 31 серпня
протягом чотирьох тижнів (календарного
місяця) без присутності матері;

- спілкування та спільний
відпочинок кожного року під час
зимових канікул в період з 1 січня до 10
січня протягом чотирьох діб без
присутності матері;

- у вихідні та святкові дні
спілкування особисто з донькою,
засобами телефонного, поштового,
електронного та інших засобів зв'язку,
що не передбачають безпосереднього
фізичного спілкування між батьком та
донькою.

Зобов`язано ОСОБА_3, за день до дня
зустрічі з донькою, надавати, за
допомогою телефонного зв'язку, точну
інформацію щодо фактичного місця
навчання, проживання, перебування
доньки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судові витрати по справі в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з неповним
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Просила рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення про
задоволення первісного позову у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_7, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
заперечення проти доводів апеляційної
скарги ОСОБА_4 та його представника
ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 20 січня 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач
народила дитину - доньку ОСОБА_1,
батьком якої відповідно до свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 від 15
червня 2010 року записано відповідача,
актовий запис № 1406.

Відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 30
березня 2010 року, виданого Кіровським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Кіровоградського міського
управління юстиції, шлюб між сторонами
розірвано, про що зроблено відповідний
актовий запис про розірвання шлюбу №
152.

Згідно з довідкою міської
житлової експлуатаційної контори №1
від 18 квітня 2014 року № 423, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір'ю
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до довідки
комунального закладу
«Навчально-виховне об`єднання №6
«Спеціалізована загальноосвітня школа
I-III ступенів, центр естетичного
виховання «Натхнення» Кіровоградської
міської ради Кіровоградської області»
позивач виховує доньку ОСОБА_1, ученицю
1 - В класу. Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4, не
бере участі у вихованні, в школі не
з`являється, не відвідує батьківські
збори та позакласні заходи.

З листа «Центру первинної
медико-санітарної допомоги № 1 м.
Кіровограді» № 528-03 від 07 квітня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_1, яка проживає
АДРЕСА_2 знаходиться під наглядом КЗ
«ЦПМСД №1 м. Кіровограда» в АЗПСМ № 9.
Опікуються станом здоров`я малолітньої
ОСОБА_1, приводять до лікувального
закладу у разі необхідності лікування
та медичного обстеження, купують ліки
для проходження курсу лікування мати
дитини ОСОБА_3 та рідна бабуся дитини
ОСОБА_10

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 11 жовтня 2012 року з
ОСОБА_4 стягнено аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_1 у
розмірі 1000,00 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття та
відповідно до розрахунку державного
виконавця заборгованість відповідача
по аліментах за станом на 01 квітня 2014
року становить 10 545,65 грн.

Згідно з висновком органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Кіровоградської міської
ради від 24 квітня 2014 року, орган опіки
та піклування вважає доцільним
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4
відносно малолітньої дитини ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до листа
заступника начальника служби у справах
дітей виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради Бабич І.
від 11 квітня 2014 року № 938 з малолітньою
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено бесіду
для з`ясування думки дитини з питань, що
стосуються її життя. Зі слів дівчинки,
до школи кожного учбового дня її
приводить мати ОСОБА_3 Оздоровленням,
організацією відпочинку, дозвіллям
ОСОБА_1 займається також виключно її
мати. Батько ОСОБА_4, не спілкується з
дитиною, не цікавиться її життям, не
приймає участі у вихованні та
утриманні дитини.

Суд першої інстанції відхилив
письмові показання свідків ОСОБА_13,
ОСОБА_10 та ОСОБА_14, оскільки відповідно
до ст. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.

Судом також встановлено, що
відповідачем рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 11
жовтня 2012 року про стягнення з нього на
користь ОСОБА_3 на утримання дитини
аліментів в розмірі 1000, 00 грн.
виконувалося не завжди своєчасно.
Причинами несвоєчасного виконання
судового рішення та накопичення
заборгованості по аліментам стали
нестабільне отримання відповідачем
заробітної плати, труднощі
матеріального характеру, пов'язані з
необхідністю утримання своєї сім`ї та в
деяких випадках його не добросовісне
ставлення до виконання рішення суду
про стягнення аліментів на утримання
дитини.

Разом з тим, відповідно до
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 08 травня 2014 року
розмір аліментів, які стягувалися з
відповідача на користь позивача у
розмірі 1000,00 грн. на утримання дитини
було зменшено. При розгляді даної
справи, відповідач, з урахуванням
скрутного матеріального становища
позивача проти позовних вимог щодо
зменшення розміру аліментів не
заперечувала.

Головною причиною
несистематичного відвідування
відповідачем своєї дитини стало
постійне перешкоджання позивачем в
побаченні з дитиною та прийнятті
участі у її вихованні.

Судом встановлено, що факт
перешкоджання відповідачу у побаченні
з дитиною свідчить покази свідка
ОСОБА_15, яка показала, що позивач за
первісним позовом всіляко
перешкоджала відповідачеві у
побаченні з дитиною, вимагала кошти та
однією з умов щодо побачення батька та
дідуся з бабусею з дитиною стала вимога
з боку позивача у переоформленні
квартири на ім`я дитини та після того,
як у переоформленні квартири було
відмовлено, позивач заявила, що з
дитиною вони ніколи в житті бачитися не
будуть. Дідусь намагався відвідати
онучку за адресою її проживання однак
двері йому ніхто не відчинив. Син
поясняв, що він не може зустрічатися з
дитиною з причини відмови позивачкою
під будь-яким приводом з спілкуванні з
дитиною. Син працює водієм, тому
зловживати спиртними напоями не має
можливості.

Суд першої інстанції критично
поставився до доводів позивача щодо
зловживання відповідача спиртними
напоями, оскільки у судовому засіданні
вказаний факт не доведено, а згідно з
Сертифікатом про проходження
профілактичного наркологічного стану,
виданого КЗ Кіровоградський обласний
наркологічний диспансер у відповідача
наркологічних захворювань не виявлено.

Відповідно до довідки диспансерного
відділення, Кіровоградської обласної
психіатричної лікарні відповідач, на
диспансерному обліку не перебуває, за
медичною допомогою не звертався.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3 та задовольняючи зустрічний
позов ОСОБА_4, суд першої інстанції
врахував вік та стан здоров`я дитини,
стан здоров`я відповідача, його бажання
на побачення з дитиною, прийняття
участі у її вихованні, збереження
стосунків з дитиною, пояснення
позивача, яка вважає, що відповідач
зобов'язаний приймати участь у
вихованні дитини.

Судова колегія з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не може,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства» виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини. На кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно ч.1 ст.164 СК України,
підставами позбавлення батьківських
прав є, зокрема ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач має
бажання на побачення з дитиною,
приймати участь у її вихованні,
збереження стосунків з дитиною, тому
відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3
та задовольнив зустрічний позов ОСОБА_4

Однак, судом першої інстанції в
порушення вимог ст. 212 ЦПК України не
повно, не всебічно та не об'єктивно
з'ясовані обставини справи, зокрема, як
ставлення батька до дитини, так і
ставлення дитини до батька.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та моральної забезпеченості.

У судовому засіданні відповідач не
навів переконливих доводів, які
спростовували твердження позивача
щодо ухилення його від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини та
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Таким чином, надані у справі докази
вказують про свідоме небажання
відповідача належним чином виконувати
батьківські обов'язки, піклуватись про
дитину, її здоров'я та займатись її
вихованням. Відповідач не спілкується
з дитиною при наявності такої
можливості.

Особа, яка подала позов про позбавлення
батьківських прав із підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України,
повинна довести, що батьки (один із
батьків) ухиляються від виконання
своїх обов'язків з виховання дитини. У
свою чергу батьки (один із батьків)
мають довести, що вони належним чином
виконують свої батьківські обов'язки.

Посилання відповідача на те, що позивач
чинить перешкоди у спілкуванні з
дитиною не підтверджені жодними
доказами, а також не зазначено
конкретних обставин та фактів.

В порушення вимог ст. 212 ЦПК України суд
не надав оцінки висновку органу опіки
та піклування відповідно якого орган
опіки та піклування вважав за можливе
позбавити батьківських прав
відповідача відносно його малолітньої
доньки.

Крім того, у висновку зазначено, що
відповідач заперечує проти
позбавлення його батьківських прав,
але при цьому пояснює свою відмову тим,
що згідно з вимогами статті 212 СК
України у разі позбавлення його
батьківських прав, він не може бути
усиновлювачем двох дітей своєї дружини
у новому шлюбі.

Суд першої інстанції не навів мотивів
відмови у прийнятті даного доказу, а
таким чином проігнорував положення ч.
4,5 ст.19 Сімейного кодексу України,
відповідно яких, при розгляді судом
спорів щодо позбавлення батьківських
прав, обов'язковою є участь органу
опіки та піклування, який подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 є
безпідставні, до них не надано жодного
належного та допустимого доказу.
Викладені в зустрічному позові факти
повністю спростовані стороною
позивача та наявними у справі
документами.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про задоволення позову
та позбавлення батьківських ОСОБА_4
відносно його доньки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмові в задоволенні
зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 30
вересня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа Служба у справах дітей
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради про позбавлення
батьківськіх прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
щодо участі у вихованні та вільному
спілкуванні з дитиною батьком, який
проживає окремо від неї відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді