ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ І.К.

при секретарях - Троян С.П., Деак Ю.М.,
Пархоменко А.М., Єфремов В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про поділ майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача, про поділ майна подружжя,
посилаючись на те, що в період шлюбу з
відповідачем ними було набуто рухоме
та нерухоме майно, яке після розірвання
шлюбу сторони не можуть поділити за
взаємною згодою. Позивач просить
виділити їй у власність пральну машину
«Індезіт», духовку електричну «Фагор»,
а відповідачу холодильник марки
«Самсунг»; телевізор марки «Шарп»,
мікрохвильову піч; комп'ютер, плиту
електричну «Фагор», пилосос «Самсунг»,
стягнути з відповідача половину
вартості автомобіля, виділивши його у
власність відповідача, а також визнати
за нею право власності на 2/3 частини
квартири,а за відповідачем на 1/3
частину квартири, відступивши від
засади рівності часток, оскільки у неї
на утриманні залишилась донька сторін.

В судовому засіданні позивач та
представник останньої позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити.

Відповідач позовні вимоги в частині
поділу квартири не визнав, посилаючись
на те, що квартира була придбана
сторонами в рівних частинах, а тому
правові підстави для поділу останньої
відсутні. Крім того, не визнав суму
компенсації, яку просила стягнути
позивач в розмірі 47500 грн., посилаючись
на те, що автомобіль коштує значно
менше, про що надав висновок
спеціаліста, щодо вимог про поділ
побутової техніки заперечень від
відповідача не надходило. В подальшому
відповідач в судові засідання не
з'являвся, неодноразово просив
відкласти розгляд справи з різних
причин, проте доказів про наявність
таких причин, що б підтверджувало
поважність причин неявки до суду не
надав. Таким чином, суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи у
відсутність відповідача, вважає
причини його неявки не поважними і
такими, що спрямовані на невиправдану
тяганину розгляду справи та
зловживання процесуальним правом.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає встановленими наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 20.12.2002 року /а.с. 6/ від якого у
сторін народилась донька ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 7/, яка проживає разом з
позивачем.

В період шлюбу сторонами було набуто
наступне майно, а саме: пральна машина
«Індезіт», духовка електрична «Фагор»,
які позивач просить виділити у
власність та холодильник марки
«Самсунг»; телевізор марки «Шарп»,
мікрохвильову піч; комп'ютер, плиту
електричну «Фагор», пилосос «Самсунг»,
які позивач просить виділити у
власність відповідачу.

Враховуючи, що в цій частині позовні
вимоги не оспорюються, суд вважає, що
останні є законними і підлягають
задоволенню.

Разом з тим, позивач просить виділити
їй у власність 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1, а відповідачу 1/3 частину,
посилаючись на те, що у неї на утриманні
знаходить донька сторін. Суд вважає
дані вимоги незаконними,
необґрунтованими і такими, що
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ч. 4 ст. 355 ЦК України, спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

З копії договору купівлі продажу
спірної квартири вбачається, що
сторони придбали останню в рівних
частинах, тобто по 1/2 кожний /а.с. 30/, а
отже спірна квартира належить сторонам
на праві спільно часткової власності і
додатково поділена у даному випадку
бути не може, тим більш, що остання не
належить сторонам на праві спільної
сумісної власності.

Разом з тим, позовна вимога про виділ
автомобіля відповідачу та стягнення
грошової компенсації підлягає
задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію
автомобіля «Форд Фьюжн», 2010 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1 вбачається, що
останній був приданий в період шлюбу
/а.с. 57/, що також не оспорювалось
учасниками процесу. Позивач просить
стягнути компенсацію половини
вартості автомобіля в сумі 47500 грн.,
виділивши автомобіль у власність
відповідача. Заперечуючи вартість
автомобіля, відповідач надав звіт про
оцінку його ринкової вартості, де
зазначено, що вартість останнього
становить 44132 грн. 19 коп. з ПДВ /а.с. 48/. Не
погоджуючись із такою вартістю за
клопотання позивача у справі була
призначена судова авто товарознавча
експертиза. Згідно висновку судової
авто товарознавчої експертизи про
оцінку транспортного засобу, вартість
автомобіля сторін становить 97213 грн.87
коп., а отже половина вартості
автомобіля становить 48606 грн. 93 коп.
/а.с.87/. Позивач позовні вимоги не
збільшувала. В свою чергу, при
визначенні вартості автомобіля, суд
бере до уваги саме висновок експерта
зроблений на підставі ухвали суду а не
звіт про оцінку колісного
транспортного засобу, незважаючи на те,
що висновок експерта був зроблений без
дослідження самого об'єкту оцінки,
оскільки автомобіль перебуваючи у
користуванні відповідача не був
наданий на дослідження саме останнім,
який ухилився від вимог експерта.
Висновок експерта зроблений із
попередженням осіб, які складали
останній про кримінальну
відповідальність і на думку суду є
більш вагомим доказом ніж звіт наданий
відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212 - 218 ЦПК
України, ст. ст. 60, 69 СК України, ст.ст. 355,
356 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя
виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль
марки «Форд Фьюжн», 2010 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецьк,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою:
АДРЕСА_4 грошову компенсацію за 1/2
частину вартості автомобіля в розмірі
47500 /сорок сім тисяч п'ятсот/ грн.

В порядку поділу майна подружжя
виділити у власність ОСОБА_2 пральну
машину «Індезіт», духовку електричну
«Фагор».

В порядку поділу майна подружжя
виділити у власність ОСОБА_3
холодильник марки «Самсунг»; телевізор
марки «Шарп», мікрохвильову піч;
комп'ютер, плиту електричну «Фагор»,
пилосос «Самсунг».

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця

м. Донецьк, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2,
зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_4
судові витрати і сумі 1222 /одна тисяча
двісті двадцять дві/ грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: