АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5518/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н. В. Доповідач - Макаров
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського
районого суду м.Дніпропетровська від 24
квітня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного
підприємства «Техніка», треті особи:
Українська товарна біржа «ТБУ»,
Державна інспекція сільського
господарства в Дніпропетровській
області, про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу
зернозбирального комбайну та
скасування державної реєстрації в
частині співвласника комбайну та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Приватного підприємства «Техніка»,
треті особи: Українська товарна біржа
«ТБУ», Державна інспекція сільського
господарства в Дніпропетровській
області, про визнання ідеальних часток
в праві спільної сумісної власності,
припинення права власності з виплатою
компенсації та визнання права
власності в цілому на комбайн,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просив визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу
зернозбирального комбайна «CLAAS LEXION 480»,
серійний номер НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 від 02 квітня 2010 року,
укладений на Українській товарній
біржі «ТБУ» між ПП «Техніка» та ОСОБА_3
і ОСОБА_2 в частині виникнення прав
Покупця - у ОСОБА_2; скасувати державну
реєстрацію цього зернозбирального
комбайну в частині виникнення прав
співвласника - у ОСОБА_2, анулювавши
запис про співвласника у графі
«Особливі відмітки ».

У грудні 2013 року ОСОБА_2 також звернувся
до суду із зустрічним позовом, в якому
просив: винести ухвалу про
перерахування ним на користь ОСОБА_3
компенсації вартості належної йому 1/2
частини вищезазначеного
зернозбирального комбайну в розмірі
81500 грн.; визначити ідеальні частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності на вказаний
зернозбиральний комбайн, а саме
визначити, що йому та ОСОБА_3 належить
право власності по 1/2 частину цього
комбайну; припинити право власності
ОСОБА_3 на належну йому 1/2 частину
комбайну та визнати за ним - ОСОБА_2
право власності на 1/2 частину
зернозбирального комбайна, яка раніше
належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_3 від 08 квітня 2010 року,
виданого підрозділом ДТІ №17 в
Солонянському районі
Дніпропетровської області.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
24 квітня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено та ухвалено: визнати
частково недійсним договір
купівлі-продажу комбайну
зернозбирального «CLAАS LEXION 480», серійний
номер НОМЕР_2, рік випуску 2000,
реєстраційний номер НОМЕР_1 від 02
квітня 2010 року, укладений на
Українській товарній біржі між ПП
«Техніка» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в частині
виникнення прав покупця у ОСОБА_2;
скасувати державну реєстрацію цього
комбайну в частині виникнення прав
співвласника у ОСОБА_2, анулювавши
запис про співвласника у графі
«Особливі відмітки», а також стягнуто з
ОСОБА_2 на користь:

- ОСОБА_3- судовий збір у сумі 229 грн. 40
коп.

- ОСОБА_4- витрати, пов'язані із
залученням свідка у сумі 1769 грн. 80 коп.,
а в задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
місцевого суду скасуванню з ухваленням
нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим
та відповідати на питання: чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Проте цим вимогам рішення суду не
відповідає, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 02 квітня 2010
року на Українській товарній біржі
«ТБУ» між ПП «Техніка», як членом біржі,
продавцем, з однієї сторони та ОСОБА_3 і
ОСОБА_2, як членами біржі, покупцями, з
другої сторони, було укладено біржову
угоду купівлі-продажу транспортного
засобу -зернозбирального комбайна «CLAAS
LEXION 480», серійний номер НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно
якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стали
власниками вказаного комбайну (а.с.24
Т.1).

У свідоцтві про реєстрацію машини
серії НОМЕР_4 від 08 квітня 2010 року
власником, згідно Постанови Кабінету
Міністрів України № 694 від 08 липня 2009
року «Про затвердження Порядку
відомчої реєстрації та зняття з обліку
тракторів, самохідних шасі, самохідних
сільськогосподарських, дорожньо -
будівельних і меліоративних машин,
сільськогосподарської техніки, інших
механізмів» вказаного комбайну
зазначено ОСОБА_3, а співвласником
ОСОБА_2 (а.с.25 Т.1).

Згідно положень статті 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації. Перелік органів, які
здійснюють державну реєстрацію,
порядок реєстрації, а також порядок
ведення відповідних реєстрів
встановлюється законом.

Виходячи із приписів зазначеної
Постанови та обов'язкової державної
реєстрації у Державній інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області
сільськогосподарської техніки, була
проведена реєстрація спірного
комбайну на двох співвласників ОСОБА_3
та ОСОБА_2

Також судом встановлено, що 01 квітня 2010
року між ПП «Техніка» та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу,
згідно якого продавець зобов'язується
на підставах цього Договору передати, а
покупець прийняти і оплатити за товар,
на умовах, вказаних у Договорі - комбайн
зернозбиральний «CLAAS LEXION 480», серійний
номер НОМЕР_2, рік випуску 2000 (а.с.19-20 Т.1),
а відповідно до акту
приймання-передачі від 13 квітня 2010 року
вказаний комбайн було передано ОСОБА_3,
який згідно виписки по рахунку ПП
«Техніка» у ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» сплатив за цей комбайн 163000 грн.
(а.с.21, 22 Т.1).

Разом з цим, спірний комбайн, як
зазначалося вище, було зареєстровано
саме за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі
вищезазначеної біржевої угоди
купівлі-продажу транспортного засобу,
а не вказаного договору
купівлі-продажу.

Крім того, відповідно до біржової угоди
купівлі-продажу ОСОБА_3 та ОСОБА_2
придбали спірний комбайн, але в цій
угоді сума, за яку придбано вказний
комбайн взагалі не зазначена, а як
вбачається з рішення Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 22 травня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу, спірний комбайн було
придбано сторонами в рівних частках та
сплачено за нього саме по 40000 Євро
кожним (а.с. 32 Т.1).

Вказане рішення суду набрало законної
сили 28 травня 2013 року, а тому відповідно
до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, ці обставини не
підлягають доказуванню.

Разом з цим позивач зазначив вартість
спірного комбайну сумі 163000 грн., але
вказану вартість комбайну колегія
суддів не може прийняти, оскільки ця
вартість спростовується вказаними
вище доказами, а інших доказів того, що
саме стільки коштував спірний комбайн
суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб, а згідно ч.1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох і більше
осіб (співввласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що спірний комбайн було
придбано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних
частках та він їм належить на праві
спільної власності.

Крім того у позовній заяві позивач
ОСОБА_3, як на підставу задоволення його
позову, зазначав, що відповідач ОСОБА_2
його обманув та незаконно вписав себе у
біржову угоду купівлі-продажу
транспортного засобу та без його
відому провів державну реєстрацію
спірного комбайну.

Так, відповідно до висновку судової
почеркознавчої експертизи №70/04-599 від 26
липня 2013 року підписи в графі
«Покупець» (перший та дургий зліва)
біржового договору (угоди)
купівлі-продажу транспортного засобу
реєстраційний номер 993300 від 02 квітня 2010
року -виконані не ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а
іншими особами.

Підпис від імені ОСОБА_3 у графі
«Прийняв» акту приймання передачі
сільськогосподарської техніки від 01
квітня 2010 року не ОСОБА_3, а іншою
особою.

Вирішити питання: чи виконано підпис у
графі «Підпис» на заяві від імені
ОСОБА_3 про реєстрацію комбайну та в
графі «Підпис» на заяві від імені
ОСОБА_3 про внесення в графу «Особливі
відмітки» реєстраційних документів
данних комбайну-не надалося можливим, у
зв'язку з тим, що ознаки почерку
виконавця підпису не відобразилися,
так як підпис виконаний з
застосуванням засобів технічної
підробки шляхом копіювання на просвіт
або змальовування підпису ОСОБА_3
графітним олівцем та обведення його
кульковою ручкою барвником синього
коліру (а.с. 80-94 Т.1)

Тобто, а ні ОСОБА_3, а ні ОСОБА_2 не були
присутні при укладанні вказаного вище
біржового договору (угоди)
купівлі-продажу траспортного засобу, у
зв'язку з чим позовні вимоги є
безпідставними.

Разом з цим, суд першої інстанції не
прийняв до уваги вказані докази,
помилково прийшовши до висновку про
задоволення позову ОСОБА_3 та поза
увагою залишив те, що сама біржова
угода була укладено без присутності
позивача та відповідача, а також цього
не заперечував і ПП «Техніка».

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню у повному
обсязі, а рішення суду підлягає
скасуванню, про відмову в задоволенні
позову в цій частні.

Колегія суддів також не може
погодитися з рішенням суду про
стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов'язаних
із залученням свідка в сумі 1769 грн. 80
коп.

Як вбачається з матеріалів справи в
судовому засіданні 15 квітня 2014 року
було допитано свідка ОСОБА_4, а згідно
заяви від 16 квітня 2014 року останній
просив стгнути з відповідача ОСОБА_6
його витрат на приїзд до суду в
вказаному вище розмірі, надавши при
цьому оригінал та копії квитанцій про
сплату за заправку його автомобіля (а.с.
211 Т.1).

Відповідно до ч.1 ст.86 ЦПК України,
витрати, пов'язані з переїздом до
іншого населеного пункту свідків, несе
сторона, яка заявила клопотання про
виклик свідка.

Разом з цим, як вбачається із вказаних
квитанції ОСОБА_4 дійсно витратив 1769
грн. 80 коп. на пальне, але доказів того,
що останній поніс ці витрати саме на
прибуття в судове засідання, суду
надано не було, а відповідно до ч. 4 ст. 60
ЦПК України доказування не може
грунтуватися на припущеннях, у зв'язку
з чим рішення суду в цій частині також
підлягає скасуванню.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_2, то колегія суддів вважає його
необгрунтованим, з наступних підстав.

Так, як зазначалося вище сторонам,
тобто позивачу ОСОБА_3 та відповідачу
ОСОБА_2 належить на праві спільної
власності комбайн зернозбиральний «CLAAS
LEXION 480», серійний номер НОМЕР_2, рік
випуску 2000, а оскільки частки у спілній
власності не встановлені, то
відповідно до ч.1 ст. 357 ЦПК України,
вважається, що сторонам належить по 1/2
частині спірного комбайну, а тому не
потребує додаткового визнання за
кожним із сторін по 1/2 частині спірного
комбайну.

Крім того, ОСОБА_2 в зустрічному позові
поставив питання про припинення права
власності ОСОБА_3 на належну йому 1/2
частину спірного комбайну з виплатою
грошової компенсації та визнання за
ОСОБА_2 права власності в цілому на цей
комбайн, але ці вимоги колегія суддів
також вважає необгрунтованими з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання.

А згідно ст. 365 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Проте в судовому засіданні ОСОБА_3 не
висловив свою згоду на припинення
права власності своєї частки спірного
комбайну з виплатою йому грошової
компенсації, а також сам ОСОБА_2 не вніс
на депозитний рахунок суду вартість
цієї 1/2 частки.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно відомив у задоволенні
зустрічного позову, а тому рішення суду
в цій частині підлягає залишенню без
змін.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду в
оскарженій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного
суду Дніпропетровської області від 24
квітня 2014 року в частині задоволення
позову ОСОБА_3 та в стягненні витрат на
залучення свідка скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Приватного підприємства «Техніка»,
треті особи: Українська товарна біржа
«ТБУ», Державна інспекція сільського
господарства в Дніпропетровській
області, про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу
зернозбирального комбайну та
скасування державної реєстрації в
частині співвласника комбайну
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді