Номер провадження 2/754/2996/14
Справа №754/4084/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13.08.2014 року Деснянський
районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Скребньовій
А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/2частину
автомобіля та витребування майна із
чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовною заявою про визнання
права власності на 1/2частину
автомобіля та витребування майна із
чужого незаконного володіння,
посилаючись на те, що з відповідачем
перебували у шлюбі з 15.03.2003р. по 09.02.2011р.
За час перебування з ОСОБА_2 у шлюбі,
25.04.2007р. ОСОБА_2 уклав в інтересах сім'ї
із ЗАТ «Запорізький автомобільний
завод» договір купівлі-продажу №1751,
відповідно до якого було придбано у
власність автомобіль «DAEWOO Lanos», д/н
НОМЕР_1, вартістю 56843,00грн. Підставою
звернення її до суду є майновий спір
між ними, що виник через не досягнення
згоди порядку поділу майна, набутого
ними за час шлюбу, оскільки в березні
2013р. позивачу стало відомо про те, що
відповідач без її згоди продав
автомобіль, а за виручені кошти придбав
інший автомобіль. Тому, просить
задовольнити позовну заяву в повному
обсязі.

Позивач ОСОБА_1 не одноразово
змінювала позовні вимоги та в судовому
засіданні 13.08.2014р. надала остаточні
позовні вимоги, які просили
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, а саме:
визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2частину автомобіля «DAEWOO
Lanos», д/н НОМЕР_1, 2007р. випуску;
витребувати автомобіль «DAEWOO Lanos», д/н
НОМЕР_1, 2007р. випуску, із чужого
незаконного володіння відповідача
ОСОБА_4; витрати пов'язані із
розглядом справи стягнути з
відповідачів на її користь.

Представник відповідача
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, просив не
задовольняти, пояснював, що спірний
автомобіль дійсно був придбаний під
час перебування з позивачкою у шлюбі,
та був проданий, про що позивачка знала.
Будь-якого обману або замовчування
відомостей під час відчуження відносно
автомобіля відповідач не вчиняв.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлений про час
та день розгляду справи в судове
засідання не з'явився, причину неявки
суду не повідомив.

Суд, вислухавши учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 15.03.2003р. по 09.02.2011р.

Згідно ст.ст. 60,70 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності. У
разі поділу такого майна, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Отже, виходячи з того, що в України
діє загальний режим спільності майна
подружжя, згідно з яким майно, набуте в
шлюбі, вважається таким, що належить
подружжю, то у зв'язку з цим речі, набуті
за час шлюбу, автоматично підпадають
під режим спільного майна подружжя.

В судовому засіданні
встановлено, що за час перебування у
шлюбі сторони придбали автомобіль
марки «DAEWOO Lanos», д/н НОМЕР_1, 2007р. випуску,
відповідно до договору купівлі-продажу
№1751 від 25.04.2007р. між ЗАТ «Запорізький
автомобільний завод» та ОСОБА_2.
Автомобіль «DAEWOO Lanos», д/н НОМЕР_1 був
зареєстрований на ім'я відповідача
ОСОБА_2, на підставі Свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_2, виданого УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві, 27.04.2007р.

Згідно з копією
довіреності, посвідченої 12.02.2013 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу, ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3, виданого 27 квітня 2007 року УДАІ
ГУ МВС України в м.Києві, належав
автомобіль марки Daewoo, модель Lanos, 2007року
випуску, розпоряджатися яким він
доручив ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З довідки-рахунка від 07.04.2013року серії
ААВ № 159097, виданої Новгород-Волинською
філією ТОВ «Прометей» як торговельною
організацією, вбачається, що ОСОБА_3
придбав автомобіль Daewoo Lanos, за 27547,00грн,
як зазначено в цій довідці.

Позивач ОСОБА_1, посилається
на ст. 387 ЦК України як на підставу
позовних вимог, відповідно до якої
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Проте, дана норма не може бути
застосована, оскільки 07.04.2013 року
відповідач ОСОБА_3 законно, на
відповідних правових підставах
придбав автомобіль та право власності
зареєстрував відповідно до чинного
законодавства у компетентних органах.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Позивачем не доведено існування
підстав для витребування майна від
набувача, встановлених ч. 1 ч.1 ст. 388 ЦК
України. Майно не було загублене
власником або особою, якій він передав
майно у володіння, воно не було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння.
Автомобіль було знято з реєстрації
12.02.2913р. відповідачем ОСОБА_2 як
власником майна, та від свого імені
уповноважив інших осіб довіреністю
відчужувати автомобіль, питання про
визнання договору купівлі-продажу
укладеного на підставі довідки-рахунка
від 07.04.2013року, серії ААВ № 159097,
сторонами не ставилося, тобто відсутні
підстави стверджувати, що автомобіль
вибув з володіння власника або особи,
якій він його передав у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом, а тому
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст. 71 Сімейного кодексу
України, неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.
Враховуючи, що спірний автомобіль є
неподільною річчю, то суд приходить до
висновку про неможливість поділити по
1/2 частини зазначеного автомобіля.

Кім того, у суду відсутні підстави для
визнання за позивачем права власності
на 1/2частину автомобіля, оскільки таке
право жодним чином не оспорюється або
не визнається відповідачем ОСОБА_2, так
як в судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 та його представник
не заперечували проти того, що
автомобіль DAEWOO Lanos», д/н НОМЕР_1 спільна
сумісна власність подружжя, був
проданий, але сторони не дійшли згоди з
розміром вартості автомобіля.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не
позбавлена права звернутись з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в
рахунок вартості 1/2 частини автомобіля,
що належить їй на праві спільної
сумісної власності подружжя, але вибув
з її володіння, в порушення вимог ст. 65
СК України.

Відповідно до ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обставини
позовних вимог, стосовно яких у сторін
є спір, не знайшли своє підтвердження в
ході судового засідання, вони в такому
вигляді не ґрунтуються на вимогах
закону і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Оскільки суд відмовляє в
задоволені позову, всі судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 60, 65, 71 СК
України, Постановою від 21.12.2007 року N11
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 387, 388
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на
1/2частину автомобіля та витребування
майна із чужого незаконного володіння -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Бабко В.В.