Ухвала

іменем україни

30 жовтня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кузнєцов В.О., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 на рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Запорізької
області від 01 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
рідний брат відповідача - ОСОБА_5, після
його смерті відкрилась спадщина, яку
відповідач прийняв у встановленому
законом порядку, у вигляді квартири
АДРЕСА_1. Крім того, до складу спадщини
після брата ввійшли невиконані боргові
зобов'язання у розмірі 509 688 грн, які
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 29 липня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 01 жовтня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
заборгованість за договорами позики в
розмірі 385 088 грн. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 просить скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги, апеляційний суд
керуючись положеннями ст.ст. 526, 1046, 1047,
1049, ЦК України, дійшов обґрунтованого
висновку щодо наявності у відповідача
обов'язку виконання грошового
зобов'язання перед позивачем.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновку суду апеляційної інстанції
вони не впливають та його не
спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника
ОСОБА_3 у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договорами позики.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ