Справа № 481/1808/14-ц
Провадж.№ 2/481/657/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі: головуючої судді - Васильченко
Н.О.,

за участю секретаря - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом
до відповідача ОСОБА_2, в якому
зазначила, що з січня 2012 року вона
проживала разом з відповідачем однією
сім'єю без реєстрації шлюбу. Від
спільного проживання у них народився
син ОСОБА_3, народжений ІНФОРМАЦІЯ_1.
Однак спільне життя як подружжя між
ними не склалося і в листопаді 2013 року
вона покинула відповідача і переїхала
з малолітнім сином проживати за іншою
адресою. З того часу відповідач
припинив будь-яким чином надавати
допомогу в утриманні їх спільної
дитини. Тому, посилаючись на відмову
відповідача ОСОБА_2 добровільно
надавати матеріальну (грошову)
допомогу на утримання їх спільної
дитини, просила ухвалити судове
рішення про стягнення з відповідача на
її користь аліментів на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3, що проживає
разом з нею, до досягнення ним
повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду письмову заяву
про можливість розгляду справи за її
відсутності, заявлені вимоги
підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, втім направив на адресу
суду письмову заяву про можливість
розгляду справи без його участі,
позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному
обсязі і не заперечував проти їх
задоволення. Проте, був не згоден з
доводами позивачки з приводу того, що
він ніколи не допомагав в утриманні
своєї дитини, оскільки він інколи
відправляв грошові перекази на
банківську платіжну карту позивачки,
придбав дитячу коляску, тощо,
приєднавши до своєї заяви відповідні
квитанції. При цьому погоджувався, що
таку допомогу він надавав не
періодично.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши письмові докази, суд
приходе такого висновку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51
Конституції України батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.

Зазначені положення передбачені також
і статтею 180 СК України.

Відповідно з даними, зазначеними у
свідоцтві про народження (копії) серії
НОМЕР_2 від 12.08.2014 року, позивачка ОСОБА_1
і відповідач ОСОБА_2 являються батьками
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки, виданої виконкомом
Новоюр'ївської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області за № 854 від 22.08.2014 року, на
утриманні громадянки ОСОБА_1, яка
проживає в с. Новоюр’ївка,
Новобузького району Миколаївської
області, перебуває малолітня дитина
ОСОБА_3, 2012 року народження.

Дослідженні матеріали справи, вказують
на те, що з листопада 2013 року відповідач
по справі ОСОБА_2 - батько малолітньої
дитини, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає окремо від нього, майнової чи
грошової допомоги на його утримання не
надає, позивачка самостійно утримує
дитину, а відповідач добровільно не
виконує свого обов'язку щодо його
систематичного щомісячного утримання.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 інвалід 3 групи
Збройних Сил України, аліменти на
утримання інших осіб не сплачує.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
тому ухвалює рішення про задоволення
позову про стягнення аліментів з
врахуванням положень, викладених у
ст.182, ст.183 СК України.

Вимога відповідача ОСОБА_2, про
необхідність покладення судом
обов'язку на ОСОБА_1 створити для нього
умови для повноцінного спілкування з
дитиною, заявлена відповідачем у
спосіб, що не відповідає вимогам ст. 124
ЦПК України, а тому розгляду така
вимога, в межах вказаного судового
провадження, не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК
України з відповідача належить
стягнути в дохід держави судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст.10, 11, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини, - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
фактично проживає по АДРЕСА_2), не
працюючий, інвалід ІІІ групи Збройних
Сил України, аліменти на користь
ОСОБА_1, зареєстроване місце постійного
проживання: АДРЕСА_3, на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу),
але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Стягнення провадити щомісячно
починаючи з 15 вересня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України
допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення. А
відповідач ОСОБА_2, який не був
присутній під час судового розгляду
справи, може оскаржити судове рішення у
вказаний строк і порядок з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Васильченко Н.О.