Справа № 433/337/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2014 року, Троїцький районний суд
Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі - Яковлєвій В.А.,

розглянувши у судовому засіданні в
смт.Троїцьке цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, інтереси якої
представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики та
за зустрічним позовом ОСОБА_3, інтереси
якої представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет позову приватний
нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору
позики недійсним, -

В С Т А Н ОВ И В :

До суду з позовом звернулася ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, в обґрунтування
якого зазначено, що 25 серпня 2008 року до
ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_3 з проханням
позичити їй грошові кошти в сумі 30 000
грн., у наслідок чого 25 серпня 2008 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було досягнуто
домовленості, згідно якої ОСОБА_1
позичила ОСОБА_3 вказану грошову суму,
про що було вчинено відповідну
розписку. Вказані грошові кошти ОСОБА_3
зобов'язалася повернути ОСОБА_1 до 05
вересня 2008 року. Однак, як вказує
ОСОБА_1, ОСОБА_3 у встановлений термін
грошові кошти не повернула. Попри це, у
ОСОБА_1 з ОСОБА_3 у подальшому склалися
добрі стосунки ,у наслідок чого у
квітні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до
ОСОБА_1 з проханням позичити їй ще
грошових коштів, однак у зв'язку з тим,
що у ОСОБА_3 не було коштів для
розрахунку за минулий борг, остання
запропонувала ОСОБА_1 отримувати
замість неї орендну плату за договором
оренди земельної ділянки, якої вона є
власником. Далі, 07 квітня 2009 року
сторони уклали ще один договір позики,
згідно якого ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_1
грошові кошти у сумі 30 000 грн. Вказаний
договір було посвідчено приватним
нотаріусом в м. Сватове Луганської
області ОСОБА_5 Згідно вказаного
договору позики, ОСОБА_3 зобов'язалася
повернути ОСОБА_1 дану грошову суму до 07
квітня 2011 року, однак вказане
зобов'язання не виконала. ОСОБА_1
вказує, що з 2008 року отримувала замість
ОСОБА_3 орендну плату за належну
останній земельну ділянку на загальну
суму 10 763 грн. 04 коп. Однак, вказана сума
не покриває боргу ОСОБА_3 ОСОБА_1
просить стягнути з ОСОБА_3 стягнути
борг у сумі 49236 грн. 96 коп. Також, ОСОБА_1
вважає, що зазначеними діями ОСОБА_3 їй
була завдана моральна шкода, яку вона
оцінює на суму 5000 грн. та також просить
стягнути з ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
про визнання договору позики
недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що 07 квітня 2009 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено нотаріально
посвідчений договір позики № 723647,
зареєстрований за № 455, в якому
зазначено, що позичальник ОСОБА_1
отримала від позикодавця ОСОБА_3 30 000
грн., які зобов'язується повернути
ОСОБА_3 в строк до 07 квітня 2011 року. При
цьому, приватним нотаріусом ОСОБА_5 у
договорі було зроблено виправлення,
яким сторони даного договору було
змінено з позикодавця на позичальника
без участі сторін даного договору.
Вказана вище дія не засвідчена
підписами сторін. Зважаючи на
вищевикладене, ОСОБА_3 вважає дані
виправлення незаконними, такими, що
порушують принцип свободи договору, а
тому просить суд визнати недійсним
зазначений договір позики від 07 квітня
2009 року.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 надали
до суду заяви про розгляд справи без
їхньої участі, на задоволенні
зустрічних позовних вимог наполягають.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 були
викликані у судове засідання 11 червня
2014 року, 25 червня 2014 року, 11 липня 2014
року, 26 серпня 2014 року та 04 вересня 2014
року, однак останні у судові засідання
не з'являються, про причини своїх
неявок суд не повідомляли.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України,
суд може залишити позовну заяву без
розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання без
поважних причин або повторно не
повідомив про причини неявки, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Оскільки ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи
неодноразово повідомлялися належним
чином, однак останні після проведення
попереднього судового засідання у
судове засідання для розгляду справи
на виклики суду не з'являються, про
причини своєї неявки не повідомили, так
як заяви про розгляд справи за їх
відсутності не надходило, суд вважає за
необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики залишити без
розгляду. Таким чином, суд не розглядає
по суті позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
позики.

Вивчивши зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання договору позики
недійсним, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 626 ЦК України визначено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Волевиявлення учасників правочину має
бути вільним і відповідати їх
внутрішній волі.

Так, 07 квітня 2009 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено нотаріально
посвідчений договір позики № 723647,
зареєстрований за № 455, в якому
зазначено, що позичальник ОСОБА_1
отримала від позикодавця ОСОБА_3 30 000
грн., які зобов'язується повернути
ОСОБА_3 в строк до 07 квітня 2011 року. При
цьому, приватним нотаріусом ОСОБА_5 у
договорі було зроблено виправлення,
яким сторони даного договору було
змінено з позикодавця на позичальника
без участі сторін даного договору.
Вказана вище дія не засвідчена
підписами сторін.

Згідно п. 6.13 Наказу Міністерства
юстиції України від 22 грудня 2010 року №
3253/5 «Про затвердження Правил ведення
нотаріального діловодства» у разі
допущення помилки у тексті нотаріально
оформленого документу, який не
потребує підпису особи, що звернулася
за вчиненням нотаріальної дії
(свідоцтва, виданого нотаріусом, копії
документа, дубліката документа, тощо),
внесення дописок чи виправлень до
тексту документа здійснюється за
заявою такої особи, зареєстрованою у
Журналі реєстрації вхідних документів.

Виправлення помилки застерігається
нотаріусом, який вчиняв нотаріальну
дію, після посвідчувального напису, із
зазначенням дати та проставленням
свого підпису і печатки на такому
застереженні.

При цьому, всі виправлення мають бути
зроблені таким чином, щоб можна було
прочитати як виправлене, так і
помилково написане, а потім закреслене.

Таким чином, вищезазначені Правила
передбачають внесення дописок чи
виправлень лише у документи, що не
потребують підпису особи, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії. Договір позики не є таким
документом, оскільки потребує підписів
осіб, які звернулися за нотаріальним
посвідченням цього договору, а тому
дописки чи внесення до нього вносити не
можна.

Суд, вивчивши спірний договір позики,
встановив, що при внесенні виправлень
до договору позики було порушено
вищевказану норму, крім цього
відсутній посвідчувальний напис,
підпис та печатка нотаріуса, не
зазначено дату вчинення виправлення у
договорі.

Аналізуючи вищезазначене у сукупності,
суд приходить до висновку, що вказані
виправлення нотаріуса у договорі
позики є незаконними, а саме такими, що
суперечать п. 6.13 Наказу Міністерства
юстиції України від 22 грудня 2010 року №
3253/5 «Про затвердження Правил ведення
нотаріального діловодства», ст. 628 ЦК
України, а тому порушують принцип
свободи договору.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
за зустрічним позовом як на підставу
для задоволення позову, знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні, а
його позовні вимоги щодо визнання
договору позики недійсним ґрунтуються
на підставах недійсності правочину,
передбачених ЦК України, суд дійшов до
висновку, що зустрічні позовні вимоги
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 203, 215, 626 ЦК України, п.
6.13 Наказу Міністерства юстиції України
від 22 грудня 2010 року № 3253/5 «Про
затвердження Правил ведення
нотаріального діловодства», ст.ст. 10, 11,
57-60, 64, 179, 207- 209, 212-215,218, 223, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, -
залишити без розгляду.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання договору позики
недійсним - задовольнити у повному
обсязі.

Визнати недійсним договір позики від 07
квітня 2009 року № 723647, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення згідно
розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 02.09.2014
року «Про визначення територіальної
підсудності справ» до апеляційного
суду Харківської області через
Троїцький районний суд Луганської
області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Суський
О.І.