Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що її
мати ОСОБА_5 з 1969 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, який у 1991
році, перебуваючи у шлюбі з останньою,
уклав договір купівлі-продажу спірної
квартири. 18 листопада 1996 року ОСОБА_6
склав заповіт, за яким заповідав в
рівних частинах вказану квартиру її
матері та відповідачу. ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла її мати ОСОБА_5, а
наступного дня, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, помер
її чоловік ОСОБА_6

Враховуючи, що її померлій матері
належало право на частку у спільному
сумісному майні подружжя, просила
визнати право спільної сумісної
власності ОСОБА_5 на Ѕ частки квартири
АДРЕСА_1 та визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті матері
ОСОБА_5 на Ѕ частки вказаної квартири.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 червня 2014 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 24 вересня 2014 року,
позов задоволено частково.

Визнано право спільної сумісної
власності ОСОБА_5 на Ѕ частки квартири
АДРЕСА_1.

Визнано право власності ОСОБА_3 в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на ј частки квартири
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 24 вересня 2014 року, справу
передати на новий судовий розгляд,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 06 серпня 1969 року
був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 Спільних дітей у подружжя не
було.

14 березня 1991 року ОСОБА_6 під час
перебування у шлюбі з ОСОБА_5 придбав
квартиру АДРЕСА_2.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть,
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після
смерті якої була заведена спадкова
справа. Спадкоємцями за законом після
смерті останньої є її дочка ОСОБА_3 та
її чоловік ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а тому не встиг
реалізувати своїх спадкових прав після
смерті дружини.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на спільне сумісне майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії заповіту від 18
листопада 1996 року, ОСОБА_6 на випадок
своєї смерті заповів спірну квартиру в
рівних частинах відповідачу ОСОБА_4 та
дружині ОСОБА_5

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що спірна
квартира придбана ОСОБА_6 під час
перебування у шлюбі з ОСОБА_5 та є
спільним майном подружжя. При
складанні заповіту ОСОБА_6 міг
розпорядитися тільки своєю часткою у
спільній сумісній власності подружжя -
Ѕ частини квартири, а тому як ОСОБА_4,
так і ОСОБА_5 за заповітом могли
отримати по ј частини квартири.

З урахуванням того, що Ѕ частини
квартири у спільній сумісній власності
подружжя на спірну квартиру є
спадковим майном, після смерті ОСОБА_5
позивач ОСОБА_3 спадкує по закону ј
частки квартири (половина від Ѕ частки,
яка належала ОСОБА_5), а інша ј частини
квартири успадковується в порядку
трансмісії спадкоємцями ОСОБА_6

Колегія суддів не може погодитися з
рішеннями судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Визнання за померлою частки у праві
спільної сумісної власності на
нерухоме майно (квартиру) суперечить
вимогам статті 3 ЦПК України та статей 27
- 31 ЦПК України, оскільки судами
вирішено питання про права особи, яка
не була стороною процесу та у зв'язку зі
смертю не мала цивільної процесуальної
правоздатності та дієздатності.

Враховуючи, що суди на зазначене не
звернули уваги та вирішили питання про
права особи, яка не була стороною
процесу та у зв'язку зі смертю не має
цивільної процесуальної
правоздатності та дієздатності, тому
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова