УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-93/06

Пров. №6/668/435/14

09.09.2014 року Суворовський районний суд
м.Херсона у складі:

головуючого судді
Гонтар Д.О.,

при секретарі
Остапенко О.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Херсоні заяву Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про заміну способу та
порядку виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець звернувся до суду
із зазначеною заявою, посилаючись на
те, що 10.06.2013 року державним виконавцем
відділу поновлено виконавче
провадження № 6656734 по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-93,
виданого 03.08.2006 року Суворовським
районним судом м.Херсона про
зобов'язання Державне казначейство
України за рахунок державного бюджету
відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду
в розмірі 193,74 грн. моральну шкоду - 5000
грн. а всього 5193,74 грн. Боржником за
даним виконавчим документом являється
Державна казначейська служба України .

Рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку, без участі
органів Державної виконавчої служби
України.

Законом України «Про гарантії дерйсави
щодо виконання судових рішень», який
набрав чинності з 01.01.2013, встановлені
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом та
особливості їх виконання.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
визначено особливості надання
державою гарантій щодо виконання
рішень суду, а саме: держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган, державні
підприємство, установа, організація,
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Заборонена примусова реалізація майна
юридичних осіб - відчуження об'єктів
нерухомого майна та інших основних
засобів виробництва з використанням
яких юридичні особи провадять
виробничу діяльність, а також акцій
(часток, паїв), що належать державі та
передані до їх статутного фонду.

06.02.2013 набув чинності Порядок виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845, в
новій редакції.

Пунктом 3 Порядку зазначено, що рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств', установ,
організацій).

Пунктом 6 Порядку визначено загальні
умови пред'явлення виконавчих
документів на виконання до органів
Державної казначейської служби
України, а саме у разі прийняття
рішення про стягнення коштів стягувач
подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб: заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній, оригінал
виконавчого документа, судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності),
оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

До заяви можуть додаватися інші
документи, які містять відомості, що
сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо).

Таким чином, державний виконавець
позбавлений можливості здійснити
списання коштів із рахунків боржника у
примусовому порядку. Враховуючи
викладене, просить суд змінити спосіб і
порядок виконання вищевказаного
судового рішення по справі із
«зобов'язання» - на «стягнення», з
врахуванням вимог Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845, в
редакції від 06.02.2013.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, були повідомлені належним
чином.

Вивчивши матеріали справи,
матеріали заяви суд вважає, що заява не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України
„Про виконавче провадження" - за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Судом встановлено, що 10.06.2013 року
державним виконавцем відділу
поновлено виконавче провадження № 6656734
по примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-93, виданого 03.08.2006 року
Суворовським районним судом м.Херсона
про зобов'язання Державне казначейство
України за рахунок державного бюджету
відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду
в розмірі 193,74 грн. моральну шкоду - 5000
грн. а всього 5193,74 грн. Боржником за
даним виконавчим документом являється
Державна казначейська служба України .

В добровільному порядку рішення суду
не виконано.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

З урахуванням приписів ст.. 373 ЦПК
України, зміна способу виконання
судового рішення - це зміна самої
процедури виконання; зміна способу і
порядку виконання судового рішення не
повинна стосуватися суті рішення.

Під порядком виконання рішення слід
розуміти законодавчу послідовність і
зміст виконавчих дій державним
виконавцем, а також права і обов'язки
суб'єктів виконавчого провадження під
час їх вчинення.

Під зміною способу та порядку
виконання рішення слід розуміти
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленим судом.

Тобто, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, може
змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду.

Разом з тим, під обґрунтованими
підставами слід розуміти наявність
обставин, які є об'єктивно
непереборними, тобто такими, що
ускладнюють або унеможливлюють
виконання рішення суду у раніше
встановлений судом спосіб. Наявність
таких обставин має бути підтверджено
належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 року №
4901-VІ, держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Враховуючи те, що зміст вислову
"зобов'язати відшкодувати" тотожне
вислову "стягнути на користь", та те, що
заявником не надано доказів існування
виняткових обставин, що можуть
ускладнити або унеможливити виконання
рішення суду у раніше встановлений
судом спосіб, а тому підстави для зміни
способу та порядку виконання рішення
Суворовського районного суду міста
Херсона від 03.08.2006 року відсутні.

Також, суд звертає увагу на те, що у
відповідності до чинного
законодавства рішення та ухвали суду
в цивільних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність встановлену
законом.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, ст.36 Закону
України „ Про виконавче провадження ",
суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про заміну способу та порядку
виконання рішення суду - відмовити за
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

СуддяД. О. Гонтар