Справа № 303/7393/14-ц
Номер рядка стат.звіту - 43
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Мошура Н.Р.

за участю позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань в м. Мукачево
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житлом,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з
позовом відповідача, третя особа
відділ у справах громадянства
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Мукачівського МВ УМВС України в
Закарпатській області, про визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1. Свої вимоги
мотивують тим, що є власниками квартири
АДРЕСА_1. Відповідач, який є колишнім
чоловіком позивача ОСОБА_1, не проживає
в квартирі з початку травня 2014 року у
зв'язку з чим, вважають його таким, що на
підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України втратив
право на користування житловим
приміщенням. Реєстрація відповідача в
квартирі створює їй незручності,
додаткові витрати на їх утримання,
порушує їх право, як власників, на
вільне користування та розпорядження
своїм майном, у зв'язку з чим просять
позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачі позовні
вимоги підтримали, просили
задовольнити з підстав наведених у
позовній заяві, проти заочного
розгляду справи не заперечують. При
цьому також пояснили, що відповідач
ОСОБА_3 був зареєстрований в квартирі в
період перебування в шлюбі з позивачем
ОСОБА_1 з їх згоди.

Відповідач в судове засідання не
з'явився за невідомих причин. Про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином судовою повісткою в
порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача не надходило. Причини
своєї неявки відповідач суду не
повідомив. За таких обставин, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача та за згодою
позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226
ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином

Заслухавши пояснення позивачів,
дослідивши та перевіривши зібрані у
справі докази, постановляючи рішення
відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК
України, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
власності від 28.03.2007 року квартира
АДРЕСА_1 належить позивачам на праві
спільної сумісної власності. Зазначене
також підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 18.06.2007 року № 14948858.

Відповідно до свідоцтва про шлюб між
сторонами у справі, а саме ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, був укладений шлюб, який
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану по місту
Мукачево Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області 26.02.2009 року. Однак відповідно до
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 15.08.2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до довідки № 3-09500 від 05.11.2014
року, виданої ТзОВ «І.Т.В.Сервіс Плюс», в
спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Таким чином судом встановлено та не
заперечувалося позивачами, що ОСОБА_3
був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1
зі згоди власників як член сім'ї
власника, а саме як чоловік ОСОБА_1

Як передбачено ч. 1 ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. В свою чергу ч. 4 ст. 156 ЖК
України також передбачено збереження
такого права користування житлом лише
для членів сім'ї, які припинили сімейні
відносини з власником будинку, при
умові збереження права власності на
будинок цього ж власника, тобто при
незмінності власника майна.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4,
7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року №
47597-ВР, якими закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, що означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном, право власника володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном на власний розсуд,
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, незалежно від
волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику вимагати усунення
будь-яких порушень його права хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Як передбачено ст.ст. 317, 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321
ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання. Згідно з ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Як на підставу своїх позовних вимог
позивач вказує на ст.ст. 71, 72 ЖК України,
які визначають порядок та підстави
визнання наймача або членів його сім'ї
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цих осіб понад встановлені
строки, норми яких регулюють
правовідносини з приводу права
користування житлом та підстав для
визнання осіб такими, що втратили право
користування в житлових приміщення, що
належать комунальної форми власності.

В той же час ст. 405 ЦК України
передбачено, що члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
До того ж, член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Із врахуванням наведеного, саме
нормами ст. 405 ЦК України визначено
термін, протягом якого за членом сім'ї
власника житла зберігається право на
користування житлом.

Згідно з актом № 72 від 05.11.2014 року,
складеного ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс»,
відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1
не проживає з травня 2014 року.

Таким чином, відповідач як колишній
член сім'ї власника, набув право на
користування спірним житлом, має право
на проживання в спірній квартирі, хоча
не проживає в ній проживає з травня 2014
року, однак за ОСОБА_3 зберігається
право на користування квартирою
АДРЕСА_1 протягом терміну, визначеного
ч. 2 ст. 405 ЦК України, тобто протягом
одного року. Враховуючи наведене,
вимоги позивача про визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1 є безпідставними, а
тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223,
224, 225, 294 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 368, 369,
383, 405 ЦК України суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право на користування житлом
відмовити.

На рішення суду відповідачем може бути
подана заява про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя А.М.
Заболотний