АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2586/14
Головуючий в І інстанції: Бугрименко
Доповідач: Слюсаренко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
у складі:

головуючого:Радченка
С.В.суддів:ВербицькоїЛ.І. Слюсаренко
О.В.при секретарі:Герасименко І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
29 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" про
стягнення коштів за договором
банківського рахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

04 липня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду зі вказаним цивільним позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль"( далі- Банк), в
якому посилається на те, що 20 квітня 2005
року уклала з Банком договір
банківського вкладу «Вільні кошти» із
відкриттям рахунку , на який внесла
грошові гроші у загальній сумі 11500 грн.
під 14 % річних.

Банк 24 квітня 2007 року виплатив їй 4218
грн., а решту коштів в сумі 7282 грн.
повернути відмовляється, мотивуючи
тим, що ці кошти не були зараховані на
її рахунок відповідно до умов договору,
а були викрадені працівниками Банку.

Посилаючись на приписи ст. ст. 525, 526, 625,
1058-1060, 1064, 1068 ЦК України, просить
стягнути з Банку 7282 грн. боргу,
відсотки за користування грошима за
період з 21.04.2005 року по 01.07.2013 року в сумі
9522,36 грн., інфляційні витрати за період
з 2007 року по 2011 рік у розмірі 4726,02 грн., а
всього 21 530 грн., а також судові витрати
в сумі 229,40 грн. та послуг ю/к в сумі 500
грн.

Рішенням Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 29 липня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального
закону, просить рішення скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 29 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції у
частині відмови в позові про стягнення
коштів за договором банківського
рахунку скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про задоволення
позову частково. Стягнуто з ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" на користь
ОСОБА_6 1 546, 60 грн. інфляційних витрат.
В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справі від 25 червня 2014
року рішення апеляційного суду
Херсонської області від 29 жовтня 2013
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції ,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову, суд першої
інстанції, виходив із того, що строк
дії договору банківського вкладу
закінчився 21 квітня 2006 року. Після
вказаної дати новий договір
банківського вкладу в письмовій формі
між сторонами не укладався, а тому
зазначений договір банківського владу
після 21 квітня 2006 року є нікчемний, і
відсутні підстави для нарахування
процентів та інфляційних втрат.

Проте повністю з таким висновком суду
погодитися не можна.

Встановлено, що 20 квітня 2005 року між
Банком та ОСОБА_6 укладено договір
банківського вкладу "Вільні кошти" на
суму 3 700 грн., зі сплатою 14 % річних
строком на 12 місяців, тобто до 21 квітня
2006 року.

Із наявної у справі копії цього
договору вбачається, що сума 3 700 грн.
перекреслена ручкою і від руки вписано
"5700 + 5800 = 11 500 грн.", а день закінчення
строку вкладу вписаний "21.04.2007", а потім
"21.04.2008". Зазначені записи зроблені від
руки та скріплені печаткою банку
"приходна каса № 4" (а.с. 7).

З виписки Банку встановлено, що 24
квітня 2007 року ОСОБА_6 виплачено 3700
грн. вкладу та нарахованих за період
20.04.2005 року по 21.04.2006 року у розмірі 14%,
що становить 518 грн.( а.с. 32, 33)

Факт отримання зазначеної суми 24.04.2007
року ОСОБА_6 підтвердила і в ході
розгляду справи в апеляційній
інстанції

Із матеріалів справи вбачається , що на
рахунок ОСОБА_6 за вказаним вище
договором було внесено лише 3700 грн., яка
була повернута вкладнику 24.04.2007 року,
інші суми на рахунок внесено не було, а
тому на Банк може бути покладена
відповідальність за неналежне
виконання умов договору лише щодо
нарахування відсотків на суму вкладу
3700 грн. до дня фактичного повернення.

Вироком Чаплинського районного суду
Херсонської області від 12 березня 2012
року відносно ОСОБА_8 встановлено, що
засуджена є винною особою у завдані
ОСОБА_6 шкоди, оскільки отримала від
неї кошти 1 500 грн. та 5 000 грн., але до каси
банку їх не внесла, а умисно розтратила.
Вказаним вироком із засуджених ОСОБА_8
та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 яку було
визнано за її позовом потерпілою у
кримінальній справі, відшкодовано 6500
грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно із ст. 1059 ЦК України договір
банківського вкладу укладається у
письмовій формі.

У разі недодержання письмової форми
договору банківського вкладу цей
договір є нікчемним.

Згідно із ст. 654 ЦК України зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції вірно виходив із того, що
укладений між сторонами у справі
договір банківського вкладу на суму 3700
грн. діяв до 21 квітня 2006 року. Після
закінчення строку дії цього договору
новий договір у письмовій формі не
укладався, внесення вкладу в іншому
розмірі не підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або іншим документом, що
відповідає вимогам, установленим
законом, іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності,
а внесені позивачкою до каси Банку
03.05.2006 року та 24.04.2007 року кошти були
викрадені працівниками Банку, які
засуджені за вказаний злочин та з яких
стягнуто на відшкодування шкоди на
користь ОСОБА_6 6500 грн.

За таких обставин Банк, може нести
відповідальність не у зв'язку з
невиконанням зобов'язання за договором
банківського вкладу, а у зв'язку із
заподіяною йому шкодою внаслідок
викрадення працівниками Банку
зазначених коштів під час виконання
ними своїх обов'язків.

Підстави відшкодування такої шкоди
передбачені ст. 1172 ЦК України, на яку,
як на підставу позову , позивач не
посилався і обставини, передбачені
цією нормою права для захисту
порушених прав та інтересів, не
доводив.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК суд розглядає
справу в межах заявлених позивачем
вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

З огляду на викладене, висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні вимог про стягнення боргу
у розмірі 7282 грн., відсотків за
користування коштами за період з
24.04.2007 року по 01.07.2013 року, інфляційних
втрат на період з 25.04.2007 року -2011 рік
відповідає встановленим обставинам
справи, нормам закону, що регулює
спірні правовідносини та правовій
позиції , викладеній у постанові
Верховного суду України від 29 січня 2014
року у справі № 6-149цс13 , яка відповідно
до ст. 360-7 ЦПК України обов'язкова для
судів.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині висновків суду не
спростовують, оскільки не підтверджені
належними доказами та суперечать
нормам матеріального закону.

Разом із тим не можна погодитися із
висновком суду про відмову у
задоволенні вимог в частині стягнення
відсотків за період з 22.04.2006 року по
24.04.2007 року та інфляційних втрат за
період 01.01.2007 року по 24.04.2007 року.

Згідно п. п. 4, 7, 8 договору від 21.04.2005
року сплата процентів вкладнику за
користування вкладом відбувається
одночасно з поверненням суми вкладу
шляхом перерахування на відкритий
рахунок .

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Згідно із правовою позицією
Верховного Суду України, висловленою
при розгляді справи № 6-39цс13 від 29
травня 2013 року, банк повинен
виплачувати проценти за банківськими
вкладами за прострочений строк до дня
фактичного повернення коштів
вкладникам, а також 3 % річних та суму
відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Встановлено, що за договором
банківського вкладу від 21.04.2005 року
позивачка внесла 3700 грн. з
нарахуванням 14% річних у строк до 21.04.2006
року.

24.04.2007 року позивачці Банком було
повернуто 3700 грн. вкладу та сплачено 518
грн. відсотків, нарахованих за період з
21.04.2005року по 21.04.2006 року.

З огляду на те, що Банк повинен
виплачувати проценти за банківськими
вкладами за прострочений строк до дня
фактичного повернення коштів
вкладникам, обґрунтованими є вимоги
позивачки щодо стягнення із Банку 14%
процентів річних нарахованих на суму
вкладу 3700 грн. від дня закінчення
строку дії договору з 22.04.2006 року по
день фактичного повернення вкладу
24.04.2007 року у розмірі 522, 25 грн.

Крім того обґрунтованими також є
вимоги про стягнення інфляційних
витрат відповідно до положень ст. 625 ЦК
України за прострочення повернення
вкладу в межах заявлених позивачем
вимог з 01.01.2007 року по день фактичного
повернення вкладу 24.04.2007 року у розмірі
54, 83 грн., виходячи із індексу інфляції
за цей період наростаючим підсумком 101,
3 .

Вимоги позивачки про стягнення 500 грн.
витрат на юридичну консультацію
задоволенню не підлягають , оскільки
матеріали справи не містять доказів
сплати цієї суми особі, яка відповідно
до закону має право надавати правову
допомогу згідно положень ст. 56, 84 ЦПК
України.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні вимог позивачки про
стягнення процентів та інфляційних
втрат за вищезазначений період
належить скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

В іншій частині оскаржуване рішення, як
таке, що ухвалене з дотриманням вимог
процесуального та матеріального
закону, належить залишити без змін.

Керуючись ст. 303. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 29 липня 2013
року в частині відмови у задоволенні
вимог про стягнення процентів та
інфляційних втрат скасувати, ухвалити
в цій частині нове рішення.

Стягнути із Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль " на користь ОСОБА_5
заборгованість по процентам за
банківським вкладом за період з 22.04.2006
року по 24.04.2007 року у розмірі 522, 25 грн.,
інфляційні втрати за період з 01.01.2007
року по 24.04.2007 року у розмірі 54, 83 грн. та
судовий збір у розмірі 229, 40 грн.

В решті зазначене рішення залишити
без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення із цього часу протягом 20
днів може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: