АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 789/498/14Головуючий у 1-й
інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/789/498/14 Доповідач -
Сташків Б.І.Категорія - 27
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, представника
позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 21 грудня 2010
року по справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства комерційний
банк "Надра" в особі філії ВАТ КБ "Надра"
Тернопільське регіональне управління
до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відкрите акціонерне товариство
комерційний банк «Надра в особі Філії
ВАТ КБ «Надра» Тернопільське
регіональне управління звернулось в
суд з повом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
№17/2008-МКМ від 05 лютого 2008 року 30 202,69
Євро, що еквівалентно 315817,45 грн., яка
складається із боргу за основною сумою
кредиту - 26158,97 Євро, що еквівалентно
273533,89 грн., процентів по кредиту - 2390,06
Євро, що еквівалентно 24991,90 грн., пені за
порушення строку оплати процентів - 28,37
Євро, що еквівалентно 296,65 грн., пені за
порушення строку оплати кредиту - 1133,82
Євро, що еквівалентно 11855,90 грн., штрафу
за порушення строків повернення
кредиту та відсотків в розмірі 491,47
Євро, що еквівалентно становить 5139,11
грн., а також стягнути з відповідачів
солідарно судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, відповідачами по
справі не належно виконувалися умови
кредитного договору в частині
своєчасної сплати кредитних платежів
та відсотків, а також умов договорів
поруки, в зв'язку з чим виникла
заборгованість і право банку на
звернення до суду за захистом своїх
прав.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 21 грудня 2010
року позов задоволено.

Вирішено стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_4 на
користь ВАТ КБ "Надра" в особі Філії ВАТ
КБ "Надра" Тернопільське регіональне
управління заборгованість по
кредитному договорі в сумі 30202,69 Євро,
що еквівалентно 315817,45 грн., 1700 грн.
судового збору, 120 грн., витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи та порушення норм
процесуального права. Зокрема вказує
на те, що заборгованість по кредитному
договору мала бути погашена щляхом
звернення стягнення на заставлене
майно автомобіль марки DAF, 2000 року
випуску. Крім того стверджує, що
позивачем зроблений невірний
розрахунок заборгованості, оскільки
відповідно до довідки ВАТ КБ "Надра"
станом на 25 червня 2014 року
заборгованість становить 14 237,26 Євро, а
також невірно нараховано пеня, штраф та
проценти по кредиту.

В апеляційній інстанції апелянт та
його представник підтримали
апеляційну скаргу, зіславшись на
доводи викладені в ній.

Представник банку апеляційну скаргу
заперечив, а рішення суду вважає
законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи в межах
апеляційної скарги за матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходить з того, що
відповідачі, які є солідарними
боржниками неналежно виконали умови
кредитного договору, а тому в даному
випадку мають місце порушення
майнових прав позивача, які підлягають
захисту шляхом стягнення
заборгованості в сумі 30202,69 Євро, що
еквівалентно 315817,45 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується судова палата
апеляційної інстанції, оскільки вони
достатньо мотивовані, підтверджені
доказами наявними в матеріалах справи
та відповідають вимогам Закону.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 553 ЦК України
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року
між ВАТ КБ «Надра» в особі Відділення
№17 Філії ВАТ КБ «Надра» та
позичальником ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №17/2008-МКМ, за умовами
якого банк надав позичальнику кредитні
кошти в сумі 30000 Євро строком по 05
лютого 2013 року із сплатою за
користування кредитом відсотків з
розрахунку 12,9% річних.

Згідно п. 4 Кредитного договору
повернення кредиту та сплата відсотків
здійснюється на рахунок Філії ВАТ КБ
«Надра» згідно Графіку повернення
кредиту та сплати відсотків, який є
невід'ємною частиною договору.

Пунктом 6.1.2 Договору на позичальника
покладено обов'язок повернути кредит
та сплачувати відсотки за користування
кредитом, а у випадках передбачених
договором також сплатити неустойку та
відшкодувати банку завдані збитки.

Пунктом 9 Кредитного договору
передбачено, що у разі порушення
позичальником строків сплати
відсотків за користування кредитом, а
також за порушення строків поверненьня
кредиту позичальник зобов'язаний
сплатити на користь банку пеню в
розмірі 0,5% від суми прострочених
зобов'язань за кожен день прострочення,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня. За порушення строків
повернення кредиту та/чи сплати
відсотків за користування кредитом
позичальник сплачує банку штраф в
розмірі 5% від суми заборгованості по
поверненню кредиту та/чи сплати
відсотків.

Як підтверджується матеріалами справи,
а саме заявою на видачу готівки №1,-19
Банк свої зобов'язання по видачі
кредиту виконав належним чином.

ОСОБА_1 зобов'язання за договором
кредиту не виконав, кредит не погасив.

05 лютого 2008 між ВАТ КБ «Надра» в особі
Відділення №17 Філії ВАТ КБ «Надра"
Тернопільське РУ та ОСОБА_4, було
укладено договір поруки, за умовами
яких поручитель поручається перед
кредитором за належне виконання ОСОБА_1
(позичальником) взятих на себе
зобов'язань, що виникають з кредитного
договору №17/2008-МКМ від 05 лютого 2008 року
в тому числі в частині повернення до 05
лютого 2013 року кредиту в сумі 30000 Євро,
сплати відсотків за користування
кредитними коштами, сплати можливих
штрафних санкцій.

За умовами Договору поруки позичальник
і поручителі відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Відповідальність поручителя виникає
як у випадку невиконання позичальником
будь-якої частини зобов'язань, так і при
невиконанні позичальником зобов'язань
в цілому.

Відповідно до пункту 2 Договорів поруки
кредитор набуває право вимоги від
поручителя виконання зобов'язання, що
виникають з кредитного договору при
умові, якщо в установлений кредитним
договором строк виконання
позичальником зобов'язання в цілому чи
в будь-якій його частині не будуть
виконанні, а також при умові
обов'язкового направлення поручителям
повідомлення з вимогою виконати
зобов'язання позичальника в цілому (або
в тій чи іншій його частині).

Як вбачається із матеріалів справи
Банком на адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_4 11
серпня 2010 року були направленні
претензії про погашення
заборгованості, які були залишенні без
належного реагування та задоволення.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення умов договору, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку, здійсненого позивачем на
час розгляду справи в суді першої
інстанції, заборгованість ОСОБА_1 за
кредитним договором №17/2008-МКМ від 05
лютого 2008 року становить 30 202,69 Євро, що
еквівалентно 315 817,45 грн., яка
складається із боргу за основною сумою
кредиту - 26 158,97 Євро, що еквівалентно 273
533,89 грн., процентів по кредиту - 2 390,06
Євро, що еквівалентно 24 991,90 грн., пені
за порушення строку оплати процентів -
28,37 Євро, що еквівалентно 296,65 грн., пені
за порушення строку оплати кредиту -
1133,82 Євро, що еквівалентно 11 855,90 грн.,
штрафу за порушення строків повернення
кредиту та відсотків в розмірі 491,47
Євро, що еквівалентно становить 5139,11
грн.,

Вказаний розрахунок відповідає умовам
кредитного договору, тому суд
підставно взяв його до уваги при
вирішенні питання про стягнення
заборгованості, що ззнайшло своє
підтвердження і в апеляційній
інстанції.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, про необхідність стягнути з
солідарно з боржника ОСОБА_1 та
поручителя ОСОБА_4 заборгованості за
кредитним договором.

Надуманим є посилання апелянта про
невірно проведений розрахунок,
оскільки відповідно до довідки ВАТ КБ
"Надра" станом на 25 червня 2014 року
заборгованість становить 14 237,26 Євро.

Так, як вбачається з довідки директора
відділення ПАТ КБ "Надра" Тернопільське
РУ, ОСОБА_1 після ухвалення оскарженого
рішення погасив 20 445,4 Євро, що свідчить
про добровільне виконання судового
рішення, у звязку з чим і виникла дана
різниця у сумі заборгованості.

Безпідставним є посилання апелянта на
те, що заборгованість по кредитному
договору мала бути погашена шляхом
звернення стягнення на автомобіль,
згідно договору застави від 05 лютого 2008
року, та суперечить вимогам ст. 543 ЦК
України, відповідно до якої в разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. А позивач з
такою вимоги до заставодавця не
звертався.

Факт продажу автомобіля, який
перебував під заставою ТзОВ "ММ ЛТД" ,
фізичній особі ОСОБА_6, без згоди
заставодержателя ВАТ КБ "Надра" є
підставою для звернення в суд з позовом
про визнання недійсною біржової угоди,
і не є підставою для відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

У зв'язку з цим, висновки суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги ВАТ
КБ"Надра" в особі філії ВАТ КБ "Надра"
Тернопільське регіональне управління
підлягають до задоволення, є законними
та обґрунтованими, а тому ВАТ КБ "Надра"
має право вимагати сплати
заборгованості за кредитним договором
від боржника ОСОБА_1 та його поручителя,
солідарного боржника ОСОБА_4

Не приймає до уваги колегія суддів
посилання апелянта, що при здійсненні
розрахунку позивачем порушено вимоги
ст. 61 Конституції України щодо
подвійної відповідальності, тобто
стягнення пені і штрафу за
прострочення одного й того ж
зобов'язання.

Так, у разі встановлення у договорі
різних видів цивільно-правової
відповідальності за різні порушення
його умов, одночасне застосування
таких заходів відповідальності не
свідчить про недотримання положень,
закріплених у ст. 61 Конституції України
щодо заборони подвійної
цивільно-правової відповідальності за
одне і те саме правопорушення.

Дана позиція узгоджується з позицією
Верховного Суду України, викладеною в
постанові від 06 листопада 2013 року у
справі за №6-116цс13.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції повно та
правильно з'ясував характер спірних
правовідносин, правильно застосував
зазначені норми матеріального права,
що підлягають застосуванню, висновки
суду про встановлені обставини й
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-317, 319, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 21 грудня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Б.І. Сташків