Справа № 344/6016/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1897/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Горблянського
Я.Д., Соколовського В.М.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
завданої моральної шкоди, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
02 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Зазначав, що 01 грудня 2011 року та 13
березня 2013 року на адресу Дочірнього
підприємства «Укравтогаз»
регіонального виробничого управління
«Львівавтогаз», де він працює,
відповідачкою було направлено
письмові заяви, в яких вона вказувала,
що він недобросовісно відноситься до
своїх функціональних обов'язків,
неодноразово перебуває на робочому
місці в нетверезому стані, у робочий
час організовує виробництво дерев'яних
брикетів на його приватному
підприємстві ТзОВ «Прикарпатські
біоресурси», яке зареєстровано на
підставну особу, невідомо за як кошти
незаконним шляхом придбав майно на
суму понад 1000000,00 грн.

Посилаючись на те, що внаслідок
поширення неправдивої інформації, він
перебуває у стресовій ситуації, його
відсторонено від роботи на час
службового розслідування та заподіяно
додаткові незручності, пов'язані з
неможливістю задовольнити
соціально-побутові потреби та
створенні негативного іміджу серед
колег на роботі, чим заподіяно моральну
шкоду, яку оцінює в розмірі 20 000,00 грн.,
просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 02 липня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають істотне
значення для справи і на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не взяв до уваги того
факту, що відповідачем не надано
жодного доказу на підтвердження
розповсюдженої нею неправдивої
інформації. Звинувачення ОСОБА_3 є
нелогічними та недоведеними. Фактично,
відповідач в офіційних зверненнях до
працедавця звинуватила позивача у
вчиненні дисциплінарних
правопорушень, а саме відсутність на
роботі без поважних причин, поява в
нетверезому стані. Проте, ці твердження
спростовуються позитивною
характеристикою ОСОБА_2 з місця праці.

Просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному
обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу
підтримали з вищенаведених мотивів.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечила,
посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2011 року
ОСОБА_3 направила на адресу Дочірнього
підприємства «Укравтогаз»
регіонального виробничого управління
«Львівавтогаз» звернення щодо
доцільності виконання ОСОБА_2 його
функціональних обов'язків та
зазначала, що відносно нього слідчим
відділом Івано-Франківського МВ УМВС
була порушена кримінальна справа за ч.
1, 2, 3 ст. 385 КК України та вирішується
питання про порушення щодо нього
кримінальної справи за ознаками
злочинів, передбачених ст. 190
КК України. Крім того, він
недобросовісно відноситься до своїх
функціональних обов'язків, на робочому
місці неодноразово перебуває в
нетверезому стані, у робочий час
організовує виробництво дерев'яних
брикетів на його приватному
підприємстві ТзОВ
«Прикарпатські біоресурси», яке
зареєстроване на підставну особу та
знаходиться в м. Отинія
Коломийського району
Івано-Франківської області та, будучи
працівником державної установи,
невідомо за які кошти придбав майна на
суму понад 1000000 грн.

Також ОСОБА_3 зверталася з заявою до
начальника РВУ «Львівавтогаз» 13
березня 2013 року з приводу порушених
відносно ОСОБА_2 кримінальних справ за
підробку документів при отриманні
кредитних коштів та придбання ряду
нерухомого та рухомого майна, яке
зареєстрував на себе, в той же час вона
виступила майновим поручителем та
надала в заставу квартиру, однак він
умисно не сплачує кредит, чим
переслідує мету залишити її та дочку
без житла.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
просив визнати недостовірною, такою,
що не відповідає дійсності, порушує
його права та свободи, ганьбить честь,
гідність та ділову репутацію наведену
у зверненнях інформацію щодо того, що
він недобросовісно відноситься до
своїх функціональних обов'язків,
неодноразово перебуває на робочому
місці в нетверезому стані, в робочий
час організовує виробництво дерев'яних
брикетів на своєму приватному
підприємстві та невідомо за які кошти
незаконним шляхом придбав майно на
суму понад 1000000 грн.

Встановлено, що сторони по справі є
колишнім подружжям, між якими виник
конфлікт з приводу неповернення
позивачем кредитних коштів та вчинення
ним підроблення документа, з метою його
використання.

Зокрема, з постанови про порушення
кримінальної справи та постанови про
закриття кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 вбачається, що останній
підробив документи від імені
поручителя ОСОБА_3, а саме підробив
підписи в договорі поруки, поставив
підпис в анкеті поручителя, а також
поставив підпис в заяві про надання
згоди ОСОБА_3 своєму чоловіку ОСОБА_2 на
отримання кредиту для купівлі
автомобіля «Вольцваген Таурек» 2003 р. в.
у відділенні ВАТ КБ «Надра». Крім того,
13.12.2007 року ОСОБА_2 підробив підпис
поручителя ОСОБА_3 в договорі поруки по
кредитному договору в відділенні АКБ
«УкрСиббанк».

Заперечуючи проти позову, відповідачка
посилалася на те, що поширення
неправдивої інформації не відбулося,
оскільки інформація про те, що позивач
придбав майна на суму понад мільйон
грн. та займається виробництвом
дерев'яних брикетів відповідає
дійсності, оскільки кредиту в банку на
мільйон грн. він не отримував, а
експертна оцінка його майна становить
791 672 грн., крім того, згідно бази даних
державного реєстру фізичних осіб
податкової адміністрації про суми
виплачених доходів вбачається, що
позивач отримував заробітну плату у
ТзОВ «Прикарпатські біоресурси».

Щодо перебування позивача на робочому
місці в нетверезому стані, то перевірку
повинна була здійснювати
адміністрація підприємства, однак про
результати перевірки їй не повідомили.

За змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України
та ст. 277 ЦК України кожному
гарантується судовий захист права
спростовувати недостовірну інформацію
про себе і членів своєї сім'ї та права
вимагати вилучення будь-якої
інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на
приписи ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України
«Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року,
за винятком наклепу, є висловлювання,
які не містять фактичних даних,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 40 Конституції України
всі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009 року № 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
роз'яснено, що у випадку, коли особа
звертається до зазначених органів із
заявою, в якій міститься та чи інша
інформація, і в разі, якщо цей орган
компетентний перевіряти таку
інформацію та надавати відповідь,
проте в ході перевірки інформація не
знайшла свого підтвердження, вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Проаналізувавши інформацію, яку
просить спростувати позивач, колегія
суддів вважає, що відповідачка,
висловлюючи свою думку щодо поведінки
позивача та щодо перевірки його дій, з
урахуванням актів судових та
правоохоронних органів, не поширила
щодо нього неправдиву інформацію та не
завдала моральної шкоди, оскільки
зазначене є думкою та поглядом
відповідачки, критикою.

За наведених обставин, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що факти, викладені в
зверненнях, не можна вважати
недостовірною інформацією в розумінні
ст. 277 ЦК України.

Що стосується доводів апелянта про те,
що відповідачка звинуватила його у
вчиненні дисциплінарних
правопорушень, які спростовуються
позитивною характеристикою, то колегія
суддів, що у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Рішення суду постановлено з дотримання
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 02 липня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді
Я.Д. Горблянський

В.М. Соколовський