Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5268/14р.
Головуючий у 1-й інстанції Міщенко
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
майном

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа Мелітопольська міська рада
про усунення перешкод в користуванні
майном,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні майном.

В позові зазначала, що вона є власницею
27/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 в
м. Мелітополі, інші 23/50 часток належать
ОСОБА_3 Останнім часом між нею та
відповідачкою стали виникати сварки
щодо користування земельною ділянкою
розміром 2480кв.м, яка обслуговує їх
домоволодіння. ОСОБА_3 самовільно
встановила шиферно-асбестову огорожу,
яка фактично поділила їх двір та
обмежила їй доступ до частини будівлі,
якою вона користується, що призводить
до її руйнації. Також вона не має
можливості належним чином отримати
доступ до газової труби та вентиляції,
що ставить під загрозу як її життя,
життя членів її родини, а також життя та
здоров'я іншого співвласника. Крім
того, на частині будинку якою
користується ОСОБА_3, вона зняла жолоб
для відведення дощової води, в
результаті чого руйнується її частка
будинку, а вона через встановлену
огорожу не має доступу для його
ремонту.

Просила суд зобов'язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користуванні майном, що їй
належить шляхом знесення огорожі, що
встановлена на території земельної
ділянки за адресою: м. Мелітополь,
АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_3 на її
користь понесені нею судові витрати.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні
майном. В зустрічному позові,
уточненому в ході судового розгляду
зазначала, що 25.06.1993 р. вона прийняла в
дар 23/50 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 в м. Мелітополі, жилою площею
39,60 кв.м, який розташований на земельній
ділянці загальною площею 2480 кв.м. Крім
житлового будинку на вказаній
земельній ділянці були розташовані
гараж -Ж, сарай -л, кухня -Б, курятник -б,
л.кухня -Е, сарай -Д, колодязь, огорожа та
туалет. Власником 27/50 частин даного
будинку є ОСОБА_4, яка користується
даною частиною будинку та землею з 1978 р.
У ОСОБА_4 в постійному користуванні є
туалет - К, вигрібна яма дворового
туалету - 3 та інше. На їх спільну адресу
виходила комісія в складі спеціалістів
управління містобудування та
архітектури виконкому Мелітопольської
міської ради, управління Держкомзему в
м. Мелітополі, Мелітопольської міської
санітарно-епідеміологічної станції,
яка встановила, що ОСОБА_4 порушила
норми чинного законодавства України, а
саме: в 1993 р. збудувала туалет-К
всупереч нормам ДБН 360-92** п. 3.25а, табл..
3.2а, прим. 5, а також вигрібну яму
дворового туалету, яка не відповідає
конструкції для запобігання та
фільтрації фекальних стоків у ґрунт.
Вказаний туалет повинен бути
розташований у відповідності до норм
ДБН 360-92** не менш 15 метрів від житлового
будинку. Туалет в теперішній час
розташований не тільки від її частки
будинку в 14 метрах, але і від всього
будинку в цілому, що є порушенням.
Вважає, що її права порушені, оскільки
вона не може належним чином володіти та
користуватись своїм майном, тому що не
може використовувати за призначенням
колодязь, який знаходиться поблизу з
туалетом та вигрібною ямою. Також
неможливо використовувати земельну
ділянку під сад чи огород із-за
розміщення туалету та вигрібної ями з
порушенням норм ДБН, оскільки їх
наявність з порушенням усіх норм
привела до отруєння внутрішнього
ґрунту землі. Своєї згоди на розміщення
вказаних об'єктів вона не давала. В
уточненій зустрічній позовній заяві,
просила суд зобов'язати ОСОБА_4 усунути
перешкоди в користуванні 23/50 частиною
житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Мелітополі, а також земельною ділянкою
в розмірі 1600 кв.м., яка обслуговує дану
частину житлового будинку, яке
належить їй шляхом зносу туалету «К»,
демонтажу вигрібної ями дворового
туалету «З» шляхом її засипання та
стягнути з ОСОБА_4 на її користь
сплачений нею судовий збір в розмірі
243,60 грн. та витрати на юридичну
допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 жовтня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_3 усунуто перешкоди в
користуванні майном, що належить
ОСОБА_4 шляхом знесення огорожі, що
встановлена на території земельної
ділянки за адресою: м. Мелітополь,
АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір в
розмірі 244 грн. та інші витрати по
справі в розмірі 161 грн. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити. ЇЇ зустрічні позовні вимоги
задовольнити.

До апеляційного суду надійшли
заперечення ОСОБА_4, яка спростовує
доводи апелянта і просить залишити
оскаржене рішення без змін.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та правовідносини.

ОСОБА_4 є власником 27/50 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Мелітополі Запорізької області.

Власником 23/50 частин даного
домоволодіння є ОСОБА_5

За вказаним домоволодінням закріплена
земельна ділянка площею 2480кв.м.

Між співвласниками виник спір щодо
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою домоволодіння
АДРЕСА_1 в м. Мелітополі Запорізької
області.

Виконком Мелітопольської міської ради
листом від 06.08.2012 р. "Про спірні питання
між співвласниками домоволодіння щодо
будівництва та користування
присадибною ділянкою" на заяву ОСОБА_4
від 24.07.2012 р. щодо незгоди з
установленням огорожі та будівництвом
на території домоволодіння
рекомендовано співвласникам
домоволодіння: оформити правові
документи на земельну ділянку, з
визначенням часток співвласників
згідно з чинним законодавством; для
відведення дощової води з даху будинку
влаштувати жолоби; дворову вбиральню
розмістити у відповідності до вимог
ДБН 360-92**; для перевірки забезпечення
інсоляції та природної освітленості в
частині будинку, власником якої є
заявник звернутися до проектної
організації, що має відповідну
ліцензію.

Управління містобудування та
архітектури листом від 18.07.2012 р. № Т-495 /с
"Про влаштування огорожі" повідомлено,
що чинними нормами не передбачено
висоту, зокрема допустиму висоту
влаштування огорожі.

25.06.2013 р. рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду був визначений
порядок користування земельною
ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 /а.с.
30-32/, однак 03.12.2013 р.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
від 25.06.2013 р. про визначення порядку
користування вказаною земельною
ділянкою скасовано та в задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 було
відмовлено.

Відповідно до повідомлення ТОВ
"Мелітопольпроект" № 84 від 03.09.2014 р. ДБН
360-92** "Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень"
пункт 3.25а*, таблиця 3.2а* і додаток 3 даної
таблиці застосовані (нормують) тільки
відстань до колодязів з питною водою.
Колодязь ОСОБА_5 не питний.

Згідно листа виконкому
Мелітопольської міської ради від 28.07.2014
р. № Т-632/р "Про спірні питання" під час
візуального обстеження спірної
присадибної ділянки, яке було
проведено з боку земельної ділянки, що
знаходиться в користуванні ОСОБА_5 та у
її присутності, змін щодо місця
розташування дворової вбиральні
ОСОБА_4 та колодязя ОСОБА_5 за період з
31.07.2012 р. по 05.05.2014 р. не виявлено, тому
проведення додаткових замірів
недоцільне.

За повідомленням КП "ММБТІ" № 2360 від
18.09.2014 р. на підставі вимог "Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації житлового фонду",
затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.85
№ 380 та Інструкції по технічній
паспортизації жилих будинків
державного і громадського фонду та
фонду житлово-будівельних
кооперативів у міській і сільській
місцевостях України, затвердженої
наказом Держжитлокомунгоспу України
від 31.12.91 № 136, Інструкції "Про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна",
затвердженої Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001 №
127 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 10.07.2001 № 582/5773 (зі
змінами та доповненнями), під час
інвентаризації житлових будинків
індивідуальної забудови до плану
забудови земельної ділянки вносяться
всі об'єкти нерухомого майна незалежно
від наявності дозволу на їх
будівництва. За умови дотримання
положень ДБН 360-92 зведення вбиралень та
літніх душів не належить до
самочинного будівництва. Таким чином,
вбиральня К та душ З, розташовані на
земельній ділянці АДРЕСА_1 в м.
Мелітополі та зведені у 1993 р.,
побудовані з дотриманням зазначених
вище будівельних норм та є
зареєстрованими.

Під час апеляційного розгляду
встановлено, що суд першої інстанції з
дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову ОСОБА_4
та відмову у позові ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
правильно застосував ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач також може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав,
відшкодування заподіяних збитків.

У засіданні апеляційного суду апелянт
визнала факт самочинного будування
огорожі, про знесення якої просить
ОСОБА_4

Рішення суду першої інстанції
відповідає роз'ясненням постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
16.04.2004р. «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ», де у п.7
сказано: власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється згідно з частиною
третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (стаття 16 ЦК) .

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності у ОСОБА_4 права на
звернення до суду не мають свого
підтвердження, оскільки суперечать ст.
55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України.
ОСОБА_9, ОСОБА_5 мають у спільній
частковій власності вказаний будинок і
є землекористувачами земельної
ділянки домоволодіння та мають право
на звернення до суду за захистом.

Доводи апеляційної скарги про
неправильність рішення, оскільки у
користування ОСОБА_5 виділено 1600кв.м з
загальної площі ділянки 2480кв.м є
безпідставними, оскільки згідно
договору дарування, купівлі-продажу,
технічного паспорту вказаний будинок
розташований на спільній земельній
ділянці співвласників загальною
площею 2480кв.м без виділення часток.

Значна частина апеляційної скарги
полягає у викладенні фактичних
обставин справи, що не може спростувати
висновки рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного встановленого часу
будування колодязю, вбиральні,
вигрібної ями не мають доказового
підтвердження, а також не впливають на
правильність рішення суду, оскільки
судом встановлено, що вказані побудови
не самочинні. При цьому судом першої
інстанції встановлено, що на відміну
від вказаних будов огорожа, яку просить
знести ОСОБА_4 не відображена в
технічних документах та побудована
ОСОБА_5 самочинно.

Доводи апеляційної скарги щодо
недовіри судді Міщенко Т.М. не мають
свого підтвердження. Крім того, під час
розгляду справи судом першої інстанції
ОСОБА_5 мала право заявити відвід
складу суду для чого перешкод не мала.

Інша частина апеляційної скарги
містить низку цитат з норм
матеріального та процесуального права
без посилання, що саме в рішенні суду не
відповідає цим нормам права, а тому не
доводить неправильності або
незаконності оскарженого рішення.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 жовтня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: