АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/9437/2014
інстанції: Калініченко О.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4вересня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Качана В.Я.

КирилюкГ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Солом'янського районного
суду міста Києва від 28 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Солом'янської районної ради у м. Києві,
третя особа - Перша Київська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Солом'янської
районної ради у м. Києві, третя особа -
Перша Київська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на спадкове майно, а саме - 1/3 частину
приватного будинку АДРЕСА_1, власником
якої на підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого П'ятою Київською
державною нотаріальною конторою 29
липня 1996 року, був її померлий чоловік
ОСОБА_3

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 28 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

Завідувач Першої Київської державної
нотаріальної контори звернувся до суду
з клопотанням, у якому просив
розглядати справу без представника
нотаріальної контори та ухвалити
рішення згідно діючого законодавства.

Представник відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не прибув, про причини неявки
суд не повідомив, у зв'язку із чим
колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у відступіть осіб, що не
з'явилися на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер

ОСОБА_3, про що Відділом реєстрації
смерті у м. Києві в Книзі реєстрації
смертей зроблено відповідний актовий
запис за № 15058 та видане свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_1 від 2 липня 2012 року.

Позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого,
після смерті якого відкрилася
спадщина, до складу якої входить 1/3
частина приватного будинку АДРЕСА_1,
проте, документ підтверджуючий право
власності спадкодавця чи дублікат,
виданий в установленому законом
порядку відсутній.

З метою прийняття спадщини, у
визначеному порядку, позивач
звернулася до Першої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини та
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом.

Однак державним нотаріусом Першої
Київської державної нотаріальної
контори Губко Ю.В. винесено постанову
від 25 жовтня 2013 року про відмову у
вчиненні нотаріальної дій - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку із ненаданням
правовстановлюючого документа, який
засвідчує право власності спадкодавця
ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, позивач, звертаючись за захистом
своїх прав, пред'явила вимоги до
Солом'янської районної ради у м. Києві,
яка є ліквідованою та не має
правонаступника, т. я. рішенням
Київської міської ради №7/4819 від 09.09.2010
року вирішено не утворювати районні у
м. Києві ради та припинити їх дію з 31
жовтня 2010 року шляхом ліквідації
районних в місті Києві рад без
визначення правонаступника.

Так, в позовному провадженні згідно зі
ст. 37 ЦПК України процесуальне
правонаступництво відбувається в тих
випадках, коли права та обов'язки
одного із суб'єктів спірного
матеріального правовідношення в силу
тих чи інших причин переходять до іншої
особи, яка не брала участь у процесі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Відповідно до закріпленого в ст. 11 ЦПК
України принципу диспозитивності
цивільного судочинства та за змістом ч.
1 ст. 33 ЦПК України заміна неналежного
відповідача судом можлива лише як
результат вирішення судом клопотання
позивача про заміну первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом.

З клопотаннями про заміну неналежного
відповідача на належного відповідач до
суду не зверталася.

Судом першої інстанції вірно зазначено
про можливість вирішення спору лише
згідно з вибраним позивачем способом
захисту права. Змінити підставу,
предмет та суб'єктивних склад
правовідносин, з приводу яких виник
спір, суд з власної ініціативи не
вправі, оскільки цим втручається в
диспозитивні права позивача, які
передбачають її право на вільне
розпорядження своїми як матеріальними
правами, так і процесуальними засобами
їх реалізації.

Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, тобто
твердженнях, які самі по собі
потребують доведення. Обов'язок
доказування покладається на сторони і
тягар доказування не переходить від
однієї сторони до іншої, тому підставу
позову повинен довести саме позивач.

З огляду на викладене, позивачем не
було доведено наявність обставин, на
підставі яких ґрунтуються позовні
вимоги саме до Солом'янської районної у
м. Києві ради щодо предмету спору та які
б могли слугувати підставою для
задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги з приводу
вільного та вірного вибору способу
захисту порушеного цивільного права
шляхом пред'явлення вимог до обраного
у даній справі відповідача, який на
думку апелянта є належним, не знайшли
свого підтвердження при апеляційному
перегляді оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відсутності достатніх правових
підстав для задоволення вимог про
визнання права власності та вважає за
необхідне зазначити, що позивач ОСОБА_2
не позбавлена можливості захисту її
права у інший спосіб.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними та за своєю правовою
природою такими, що не можуть вплинути
на правильність висновків суду першої
інстанції, бути підставами зміни чи
скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена
на підставі пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
В.Я. Качан

Г.М.Кирилюк