АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц7968901
Головуючий у 1 інстанції - Волошин В.О .
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Меєчко Д.П .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«АБС-УКР»,особа Гаражно-будівельний
кооператив «Покровський» про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди та за зустрічним
позовом Приватного акціонерного
товариства «АБС-УКР» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,Головного управління житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації, треті особи:
Комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна». Головне
управління юстиції у м.Києві про
визнання недійсним свідоцтва про о
власності та договору купівлі-продажу;
скасування державної реєстрації

за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «АБС-УКР»

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 травня 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2007р. ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним позовом (а.с. 2-6 т.1) до
відповідача ЗАТ «АБС-УКР» (назву
змінено на ПрАТ «АБС-УКР»), в якому
просив стягнути у відшкодування
матеріальної шкоди 162 149.84 грн. та у
відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що йому, на підставі
договору купівлі - продажу від 9 жовтня
2000р., належав гаражний бокс АДРЕСА_1. Але
в листопаді 2006р. гаражний бокс було
демонтовано відповідачем. Позивач
вважає, що його гаражний бокс
відповідачем знесено безпідставно і
його позбавлено права власності,
шляхом знищення майна і позбавлення
права власності на речі, які
знаходились в гаражному боксі.
Незаконні дії відповідача завдали йому
збитки та моральну шкоду,яка
виразилась в переживаннях, душевних
стражданнях та погіршанні його стану
здоров'я.

Не погоджуючись з позовом ОСОБА_2,в
листопаді 2007 року, ПрАТ «АБС-УКР»
подав зустрічний позов (а.с. 29-35 т.1) до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, Головного управління
житлового забезпечення КМДА. третя
особи: КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Головне управління
юстиції у м. Києві, в якому просив суд, з
урахуванням поданої заяви про зміну
предмету зустрічного позову (а.с. 244-246
т.1) визнати незаконним та скасувати
свідоцтво про право власності на гараж
від 29 липня 2000р. серії ГБ № 47003, видане
ОСОБА_3, скасувати державну реєстрацію
права власності ОСОБА_3 в КП «Київcьке
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» від 1 вересня
2000р., в реєстровій книзі № 110, за
реєстровим № 26690 на зазначений вище
гаражний бокс НОМЕР_1, визнати ОСОБА_3
таким, що не набув права власності на
гаражний бокс, визнати недійсним
договір купівлі - продажу від 09 жовтня
2000р. за реєстровим № 20-4212, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_2, в КП КМБТІ від 1 грудня 2003р., в
реєстровій книзі № 110 за реєстровим №
26690 на гаражний бокс НОМЕР_1 .

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 травня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ПрАТ
«АБС-УКР» 150 000 грн. у відшкодування
збитків,10 000 грн. на відшкодування
завданої моральної та 1538 грн. судових
витрат.

В задоволені зустрічного позову ПрАТ
«АБС-УКР» відмовлено за недоведеністю
вимог.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ПрАТ «АБС-УКР» подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове,яким
задовольнити зустрічний позов
товариства та відмовити в задоволені
позову ОСОБА_2

На обгрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що судом
надана невірна оцінка поданих доказів,
оскільки подані ОСОБА_2 докази набуття
ним права власності на спірний гараж
стосуються іншого гаражу. Окрім цього
в матеріалах справи відсутні належні
докази взагалі та конкретно що саме
товариством знесено гараж. В
матеріалах справи відсутні докази
примусового виконання рішення
господарського суду на які суд
послався в своєму рішенні. Наданий
позивачем, на підтвердження доводів
про завдання матеріальної шкоди,
експертний висновок свідчить лише про
аварійний стан гаражу та не є належним
доказом. Судом невірно також оцінено
акт демонтажу від 18 листопада 2006 року
та безпідставно стягнуто моральну
шкоду,доказів заподіяння якої з вини
товариства не надано. Судом не
враховано, що товариство перебуває в
стані банкрутства і ОСОБА_2 пропустив
строк для пре,явлення вимог.
Відмовляючи в задоволені зустрічного
позову судом не враховано, що спірний
гараж є самовільною спорудою і пайові
внески ОСОБА_3 було сплачено ще в 1995
році,тобто до створення ГБК,а тому
гараж незаконно відчужено ОСОБА_3
ОСОБА_2 Земельна ділянка під
будівництво гаражів ніколи не виділася
ГБК «Покровський» і рішень з цього
приводу ніколи не приймалося. В той час
як товариство є належним користувачем
земельної ділянки відповідно до
рішення КМР від 28 грудня 2004 року та
договору оренди земельної ділянки від
14 червня 2005 року.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції позивач не з‛?явився, подав
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Представник ПрАТ «АВС-УКР» свою
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Інші сооби,які беруть участь у справи
про розгляд справи повідомлені
належно, проте про причини неявки не
повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
неявка сторін,або інших осіб,які беруть
участь у справі,належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 9 жовтня 2000р. між
ОСОБА_2 ОСОБА_3 укладено договір купівлі
- продажу за яким ОСОБА_2 придбав у
ОСОБА_3 в ГБК «Покровський» гаражний
бокс АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_2 на зазначений
гаражний бокс зареєстроване КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
1 грудня 2003р.

Згідно розпорядження Київської
міської державної адміністрації № 1187
від 2 липня 2004 р. ЗАТ « АБС-УКР» надано
дозвіл на реконструкцію та забудову
території, обмеженої вулицями
Глибочицькою,Студентською,Пимоненка в
Шевченківськом районі м. Києва.

Відповідно до п.5.6 розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 02 липня 2004р. р. №1187
відповідачу за первісним позовом
належить забезпечити членів
автокооперативу «Покровський»
машиномісцями в критому паркінгу на
території, прилеглій до кварталу,
обмеженому вулицями
Глибочицькою,Студентською,Пимоненка в
Шевченківському районі м. Києва.

Рішенням Київської міської ради від 28
грудня 2004 р. №1088/2498 земельна ділянка
загальною площею 2,38 га була передана
ЗАТ «АБС-УКР»оренду на 25 років для
будівництва житлового комплексу з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
соціального призначення та підземним
паркінгом в кварталі, обмеженому
вищезазначеними вулицями.

Пунктом 5.5 зазначеного рішення
Київської міської Ради за №1088/2498
закріплено, що відповідач за первісним
позовом майново-правові питання
повинно вирішувати в установленому
порядку з врахуванням умов, викладених
у розпорядженні Київської міської
державної адміністрації від 02 липня 2004
р. №1187 із змінами, внесеними
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 14 вересня
2004 р. за №1723.

Судом встановлено, що 07 листопада 2006р. у
порядку примусового виконання
виконавчого документу № 31/377 від 04
липня 2006р. Господарського суду м. Києва
та вимоги старшого державного
виконавця від 02 листопада 2006р. № 892/23
були демонтовані окремі гаражі ГБК
«Покровський». Під час демонтажу
суміжних з гаражним боксомНОМЕР_1
елементів конструкції, через колишнє
будівництво боксів без дотримання
будівельних норм, бокс, який
належавОСОБА_2 втратив свою несучу
здатність, спричинив загрозу обвалу і
травмування працюючого персоналу, ПрАТ
«АБС-УКР»було прийнято рішення на
підставі експертного висновку
демонтувати і гаражний боксНОМЕР_1.
Рішення було прийнято за експертним
висновком фахівців ДНДІБК, а все майно
було передано для тимчасового
зберігання відповідачу за первісним
позовом (а.с. 9 т.1).

Постановою Вищого господарського суду
України від 27 вересня 2007р. рішення
Господарського суду м. Києва від 04
липня 2005р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 08
грудня 2005р. у справі № 31/377, на підставі
яких було видано наказ (виконавчий
документ № 31/377 від 04 липня 2006р.)
скасовано, а в подальшому ухвалою
Господарського суду м. Києва від 23
грудня 2013р. позов ЗАТ «АБС-УКР до ГБК
«Покровський» про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки законному залишено
без розгляду (а.с. 211-215 т.1).

Згідно Акту демонтажу аварійних
будівель від 18 листопада 2006р. демонтаж
гаражу позивача за первісним позовом
проводився у його відсутність, про сам
факт демонтажу його не було
повідомлено, а також зазначений
демонтаж було здійснено за кошти та
силами працівниками відповідача за
первісним позовом (а.с. 26-28 т.1), як і був
відсутній позивач за первісним
позовом, коли здійснювався опис
належного йому майна, яке перебувало на
збереженні в цьому гаражному боксі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
частково суд виходив з того, що на
порушення закону відповідачфактично
позбавив майна, що належало останньому
на праві власності із порушенням
порядку встановленого
законодавствомта в межах заявлених
вимог,стягнув на його користь 150 000 грн.
матеріальної шкоди (збитків) завданих з
вини відповідача.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення
вартості речей у сумі 12 149,84 грн., які
зберігалися в гаражному боксі і в
подальшому були втрачені з вини
відповідача ,суд вважав, що в цій
частині позов не підлягає задоволенню,
за недоведеністю наявності цих речей
та їх вартості.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
відшкодування йому моральної шкоди
судом першої інстанції встановлено, що
незаконними діями відповідача за
первісним позовом, спричинило ОСОБА_2
негативні зміни у звичайних умовах
його життя, що зумовлено витраченням
часу на документальне оформлення
знесення гаражного боксу, тривалого
захисту свого порушеного права в суді
та вважав за правильне стягнути на його
користь з ПрАТ «АБС-УКР» 10 000 грн.

Рішення суду позивачем ОСОБА_2 не
оскаржено.

Відмовляючи в задоволені зустрічного
позову ПрАТ «АБС-УКР», суд першої
інстанції виходив з того, що
товариствопросило задовольнити
вимоги на підставі ст. ст. 16, 21, 376, 393 ЦК
України, однак на спірні
правовідносини вказані норми Закону не
можуть розповсюджуватись. Крім того,
суд вважав, що позивачем зустрічним
позовом не подано доказів порушення
його прав, в результатінабуття права
власності відповідачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на спірний гаражний бокс,в той
час якщо рішенням Київської міської
ради за №1088/2498 земельна ділянка
загальною площею 2,38 га була надана
товариствув користування лише 28 грудня
2004 р., тобто вже після реєстрації права
власності на спірний гаражний бокс та
виникнення у відповідачів на нього
законних прав.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх
заявлених вимог та на підставі поданих
сторонами доказів, яким дана правильна
оцінка. У рішенні наведені мотиви, з
яких суд надає перевагу одним доказам
над іншими і його висновки в цій
частині є обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані
обставини справи, перевірені доводи і
заперечення сторін та застосовані
правові норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Посилання апелянта на те, що в справі
відсутні докази примусового виконання
рішення господарського суду на які суд
послався в своєму рішенні,а наданий
позивачем, на підтвердження доводів
про завдання матеріальної шкоди,
експертний висновок свідчить лише про
аварійний стан гаражу та не є належним
доказом, не впливають на правильність
висновків суду першої інстанції
,оскільки такі висновки суду
ґрунтуються на постанові Вищого
господарського суду України від 27
вересня 2007р, рішенні Господарського
суду м. Києва від 4 липня 2005р. та
постанові Київського апеляційного
господарського суду від 8 грудня 2005р. у
справі № 31/377.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний гараж є самовільною спорудою і
тому гараж незаконно відчужено ОСОБА_2
та те що товариство на час розгляду
справи перебуває в стані банкрутства,
були предметом дослідження судом
першої інстанції, з оцінкою якого
колегія суддів погоджується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом процесуального та
матеріального права не знайшли свого
підтвердження, на правильність
висновків суду не впливають та їх не
спростовують та є такими, що не тягнуть
за собою безумовне скасування рішення
суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «АБС-УКР»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді