Справа № 751/9220/14 Провадження №
22-ц/795/2317/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Деркач О. Г. Доповідач - Литвиненко І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко
І.В.суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової
О.Л.при секретарі:Нечасному О.Л.за
участю:прокурора відділу Оліфір Л.В.,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, її представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора м.Чернігова в інтересах
ОСОБА_6 на рішення Новозаводського
районного суду м.Чернігова від 16 жовтня
2014 року по справі за позовом заступника
прокурора м.Чернігова в інтересах
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод
у користуванні майном та заборону
вчинення дій,

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача: Новозаводська
районна у м.Чернігові рада,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року заступник
прокурора м.Чернігова звернувся в
інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 з позовом
про усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом звільнення кімнати
від розміщених в ній будівельних
матеріалів, встановлених у вигляді
перегородки посеред житлової кімнати
та про встановлення їй заборони
встановлювати таку перегородку.

Рішенням суду в задоволенні
позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора м.Чернігова просить
скасувати рішення суду через порушення
норм матеріального та процесуального
права і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги
полягають у тому, що право спільної
часткової власності здійснюється за
згодою співвласника і, в разі порушення
такого права, співвласник має право на
захист свого права шляхом відновлення
становища.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 та його недієздатна дочка
ОСОБА_9 є співвласниками в рівних
частинах квартири АДРЕСА_1, яка
складається житлової кімнати, площею
13,8 кв.м, кухні, площею 4,7 кв.м, клодової,
площею 5 кв.м, тамбура, площею 2,1 кв.м (
а.с.6, 8-9, 76-78).

В даній квартирі проживають ОСОБА_6,
ОСОБА_9 та опікун ОСОБА_7, якій рішенням
виконкому Новозаводської районної у
м.Чернігові ради № 231 від 12.10.2009 року
дозволено управляти нерухомим майном
недієздатної доньки (а.с. 4-5, 14-15, 52).

ОСОБА_7 у березні 2013 року самочинно
встановила перегородку у житловій
кімнаті, але рішенням Новозаводського
районного суду м.Чернігова від 05.06.2013
року за позовом ОСОБА_6 її було
зобов'язано демонтувати влаштовану
перегородку в кімнаті. Вказане рішення
було виконано в примусовому порядку
ДВС ЧМУЮ (а.с.44, .

08.08.2014 року при обстеженні квартири
позивача комісією Новозаводської
районної у м.Чернігові ради було знову
виявлено у житловій кімнаті
перегородку з листів оцинкованого
заліза, столешниці, ДСП, які опираються
на встановлену посередині перегородки
дверну коробку з дверним полотном та
зверху фіксуються прибитими до стелі
покривалами (а.с.7).

ОСОБА_6, який є інвалідом 1 групи
звернувся до прокуратури м.Чернігова
за захистом свого права, вказуючи на те,
що перегородка влаштована ОСОБА_7 без
його згоди і перешкоджає йому
користуватися житловою кімнатою.

Заступник прокурора м.Чернігова в
інтересах ОСОБА_6 звернувся з позовом
про усунення перешкод для ОСОБА_6 у
користуванні квартирою, який
обґрунтовував тим, що ОСОБА_7
встановила перегородку без згоди
співвласника ОСОБА_6, чим порушила
умови його проживання. Крім того,
заступник прокурора М.Чернігова просив
суд заборонити ОСОБА_7 встановлювати
перегородки або розміщувати
будівельні матеріали у вигляді
перегородки в житловій кімнаті,
зважаючи на те, що раніше вона вже
зобов'язувалась знести влаштовану
самочинно перегородку і знову створила
перешкоди ОСОБА_6 в користуванні його
власністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
перегородка в житловій кімнаті є
конструкцією з будівельних матеріалів,
яка збудована без належного дозволу,
але не носить капітального характеру,
не є самочинним будівництвом, не є
суцільною і зроблена в інтересах
недієздатної ОСОБА_9 з урахуванням
неприязних стосунків між сторонами та
не порушує права ОСОБА_6

Проте такі висновки зроблені з
порушенням норм матеріального права.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги
положення ст.376 ЦК України і вказав, що
конструкція з будівельних матеріалів у
житловій кімнаті не є самочинним
будівництвом і тому відсутні правові
підстави для її демонтажу.

Проте, позов в інтересах ОСОБА_6
обґрунтовувався тим, що зведення
перегородки з підручних матеріалів в
житловій кімнаті без згоди іншого
співвласника порушує його умови
проживання і користування житлом, що
передбачено ст.ст. 321, 358, 391 ЦК України.

В даному випадку, не має значення чи є
конструкція з будівельних матеріалів
посеред житлової кімнати суцільною чи
такою що, дає можливість певної
вентиляції і розсіювання денного
світла, як вказав суд в своєму рішенні.
Головне питання, яке повинен був
дослідити суд першої інстанції було те,
чи порушуються права співвласника
ОСОБА_6 у користуванні кімнатою
розміщенням ОСОБА_7 свого майна у
кімнаті.

Стаття 358 ЦК України зобов'язує
співвласника здійснювати своє право зі
згоди іншого. Закон не робить виключень
з цього правила на той випадок, якщо між
співвласниками або іншими особами
існують неприязні стосунки.

ОСОБА_6, чого не заперечує і ОСОБА_7,
своєї згоди на влаштування перегородки
з будівельних матеріалів посеред
кімнати не давав.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним і ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

ОСОБА_6 має право безперешкодно
користуватися всією квартирою, так як
його частка не виділялась в натурі, між
співвласниками не встановлювався
порядок володіння та користування
квартирою, як передбачено ст.357, ч.2 ст.358
ЦК України.

Встановлена конструкція з будівельних
матеріалів в житловій кімнаті порушує
право користуватися всією житловою
кімнатою, порушує умови проживання
ОСОБА_6, який є інвалідом 1 групи і ця
конструкція створює йому незручності у
пересуванні на інвалідному візку.

Вказаним обставинам суд першої
інстанції не дав належної правової
оцінки, не застосував норми
матеріального права які захищають
право власності, а тому рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Що стосується позовних вимог про
заборону ОСОБА_7 встановлювати
перегородки або розміщувати
будівельні матеріали у вигляді
перегородок в житловій кімнаті в
АДРЕСА_1, то вони ґрунтуються на
припущеннях і не відповідають
положенням ст.16 ЦК України, а тому не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 321, 358, 391 ЦК України,
ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, ст.ст. 314, 316, 319, 325 ЦПК
України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора м.Чернігова в інтересах
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 16 жовтня 2014 року
скасувати.

Позов заступника прокурора м.Чернігова
в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
усунення перешкод у користуванні
майном та заборону вчинення дій
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_7 усунути ОСОБА_6
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом звільнення квартири від
розміщених в ній будівельних
матеріалів, встановлених у вигляді
перегородки у житловій кімнаті площею
13,8 кв.м.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: