Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

04 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним
позовом мотивуючи тим, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1, в цій
квартирі вона проживає з матір'ю ОСОБА_3
та сином ОСОБА_4, відповідач - її брат, не
проживає в цій квартирі з 2000 року,
витрат по утриманню квартири він не
несе, знятися з реєстраційного обліку
не бажає. Позивач просить суд визнати
відповідача таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, оскільки він не
проживає за вказаною адресою більше
року без поважних причин.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги.

Відповідач до суду не з'явився, про час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення, причини неявки суду
невідомі, заяви щодо розгляду справи
без його участі до суду не надходило, а
тому за згодою позивача суд вважає за
можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК
України провести заочний розгляд даної
справи.

Заслухавши пояснення позивача, покази
свідка, оглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення позову
з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно
свідоцтва про право власності на
будівлю від 26.09.1996 року позивач є
власником квартири АДРЕСА_1, що
стверджується копією зазначеного
свідоцтва, яке видано на підставі
рішення Білоцерківського
міськвиконкому № 82 від 18.03.1996 року, на
свідоцтві є реєстраційний напис
Білоцерківського МБТІ про реєстрацію
права власності на ім'я ОСОБА_1 в
реєстровій книзі за № 11013.

В судовому засіданні також
встановлено, що в цій квартирі, крім
позивача, зареєстровані ОСОБА_3 - мати
позивача, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - її син,
відповідач ОСОБА_2 -брат позивача, що
стверджується довідкою ЖБК «Весна» від
29.10.2014 року № 102.

З пояснень позивача слідує, що
відповідач за вказаною вище адресою не
проживає тривалий час з 2000 року, в 1998
році вона зареєструвала його в своїй
квартирі на прохання відповідача, коли
він приїхав після розлучення до м.
Білої Церкви, жодної участі в утриманні
квартири відповідач не приймає, його
реєстрація у вказаному вище житловому
приміщення створює для неї перешкоди
щодо розпорядження та користування
належним їй житлом.

Свідок ОСОБА_6- бухгалтер-паспортист
ЖБК «Весна», в суді показала, що
відповідач в АДРЕСА_1 не проживає з 2000
року, вона працює на цій посаді більше 15
років, відповідача взагалі не бачила,
до адміністрації ЖБК він жодного разу
не звертався, коштів за утримання
квартири не вносив, у вказаній вище
квартирі проживає позивач, її мати та
неповнолітній син.

Покази свідка приймаються судом до
уваги, оскільки вони є послідовними, не
суперечать іншим доказам по справі.

Наведені обставини підтверджуються
також довідкою ЖБК «Весна» від 29.10.2014
року № 101, з якої слідує, що ОСОБА_2
зареєстрований АДРЕСА_1, але за даною
адресою не проживає з 2000 року по даний
час.

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу УДМС України в Київській
області, ОСОБА_2 значиться
зареєстрованим АДРЕСА_1.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають
у приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

За ст.391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач
зареєстрований за вказаною вище
адресою з 1998 року за згодою власника
житла, тобто, він набув права на
користування цим житлом як член сім'ї
власника житлового приміщення, але
тривалий час більше року в квартирі не
проживає, участі в утриманні житла не
приймає, залишається по даний час
зареєстрованим в АДРЕСА_1.

Проаналізувавши всі надані докази по
справі суд дійшов висновку, що
відповідач дійсно втратив право на
користування вказаним житлом, оскільки
не проживає в ньому тривалий час без
поважних причин понад строки,
передбачені в ст.405 ЦК України.

А тому вимоги позивача щодо визнання
відповідача таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням,
підлягають до задоволення.

Жодних доказів для спростування
вищенаведених в рішенні висновків суду
не було надано.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.317, 319, 391,405 ЦК України,
ст. 150 ЖК України, ст.ст.10, 60, 88, 209,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване
Білоцерківським міськрайонним судом
за письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яку може
бути подано до суду протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення воно
може бути оскаржене в апеляційному
порядку.

Суддя А. М. Дмитренко