Справа №568/469/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук
Л.І.

При секретарі судового засідання:
Дубнік О.В.,Дмитришин О.С., Гуменюк Г.В.

За участю адвоката :
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів цивільну
справу за

позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності на майно

встановив:

Позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом. Просить в рахунок
погашення заборгованості по Договору
позики від 10.05.2012 року, укладеному між
сторонами, звернути стягнення на
предмет іпотеки - домоволодіння з всіма
об»єктами функціонально пов»язаними з
цим нерухомим майном та земельну
ділянку площею 0,0734 га за адресою:
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
посилається на те, що сторони уклали
згаданий вище Договір позики від 10.05.2012
року за яким позивач надав відповідачу
позику в сумі 106640 гривень строком на 6
місяців по 05.11.2012 року. Відповідач
зобов»язалася повертати гроші за
графіком, зазначеним в договорі
щомісячно не пізніше 8-го числа, а
остання сума повинна була бути
сплачена відповідачем в сумі 84440 грн. не
пізніше 05 листопада 2012 року. Договір
позики забезпечувався Договором
іпотеки від 10.05.2012 року, укладеним між
сторонами, за яким відповідач передала
в іпотеку позивачу належний їй на праві
власності житловий будинок з
господарськими будівлями в АДРЕСА_1, а
також земельну ділянку, на якій
розміщено будинковолодіння. Проте
відповідач не виконала взяті на себе
зобов»язання, не сплачувала своєчасно
кошти і станом на 01.04.2014 року виникла
заборгованість в сумі 1321647 грн. 15 коп. в
т.ч. 19312 грн. 05 коп. - основного боргу і
1302335 грн. 10 коп. - штрафних санкцій, яка
не погашається по даний час. Відповідач
ухиляється від зустрічі з позивачем, не
відповідає на телефонні дзвінки, що
стало причиною подання даного позову.

В судове засідання позивач не
з»явилася жодного разу з невідомих
причин. Представник позивача ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі і дала пояснення в межах
заявленого позову. Показала, що позивач
виконала умови договору в повному
обсязі, однак відповідач порушила
строки повернення позики, сплачувала
кошти різними сумами після закінчення
строку повернення позики згідно
договору і останній платіж провела в
січні 2014 року. Залишилося
неповернутими 19000 грн. позики. Крім того
враховуючи ту обставину, що відповідач
постійно порушувала строки повернення
позову, їй позивачем було нараховано
штрафні санкції, а саме пеню. Просить
врахувати, що договір позики був
безпроцентним. Заявляє, що позивач
терпить матеріальні збитки, а також
моральні страждання. Просить
задовільнити позов і звернути
стягнення на предмет іпотеки -
будинковолодіння і земельну ділянку
відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 позову не
визнала. Показала, що вона і її чоловік
ОСОБА_4 взяли позику в чоловіка
позивача в сумі 80000 грн. для розвитку
бізнесу. Питанням оформлення позики
займався її чоловік. Відповідач
підписувала угоди, але досконало суті
їх не знає. Вони погашали борг і
фактично сплатили позивачу 94000 грн.,
недоплатили лише 12000грн.. На даний час
її чоловік запив, на протязі останніх
шести місяців з нею не проживає, їй
невідомо місце його перебування. Також
показала, що в іпотечному
будинковолодінні на даний час вона
проживає разом з малолітньою дитиною.
Вона не має іншого житла і не має на
даний час коштів щоб сплатити борг.
Просить в позові відмовити враховуючи
її матеріальне становище і ту
обставину, що борг повернуто майже в
повному обсязі.

Заслухавши сторін, дослідивши
письмові докази по справі суд
знаходить, що позов не підлягає до
задоволення .

З наданого позивачем суду
Договору позики від 10.05.2012 року
встановлено, що сторони уклали
згаданий договір і ОСОБА_2 передала в
позику у власність ОСОБА_3 106640 грн.
безпроцентно. Гроші були передані в
момент підписання договору. (а.с.6-7)

Згідно п.2 даного договору ОСОБА_3
зобов»язалася повернути суму грошей
готівкою згідно графіку, передбаченого
договором позики, в т.ч. в період з
червня 2012 року по жовтень 2012 року
щомісячно по 4400 грн. не пізніше 6-8 числа
кожного місяця, решту грошей в сумі 84400
грн. зобов»язалася повернути не
пізніше 05 листопада 2012 року.

Відповідно до п.5 договору позики
в разі, коли позичальник не поверне
позичені гроші (частину грошей) у
встановлений строк згідно графіку, що
вказаний в п.2 цього договору,
позикодавець вправі стягнути
заборгованість в примусовому порядку в
тому числі за рахунок реалізації
заставленого майна.

Згідно п.8 даного договору якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики (частину позики) згідно графіку,
вказаного в п.2 цього договору, він
зобов»язаний сплатити на вимогу
позикодавця суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також пеню в
розмірі 10(десять) відсотків за кожен
день прострочення від суми
невиконаного(невчасно виконаного)
зобов»язання.

З Договору іпотеки від 10.05.2012
року, посвідченого приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстром №982, вбачається, що в
забезпечення виконання зобов»язання
за Договором позики від 10.05.2012 року
відповідач ОСОБА_3 добровільно
передала в іпотеку позивачу ОСОБА_2
належне їй на праві власності
будинковолодіння в АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0734га, на якій розміщено
дане будинковолодіння. Сторони оцінили
предмет іпотеки в сумі 110000 гривень в
т.ч.: вартість будинковолодіння - в сумі
46135 грн., вартість земельної ділянки- в
сумі 63865 грн..(а.с.8-11).

Згідно витягу з реєстру права
власності на нерухоме майно від 05.03.2012
року встановлено, що загальна вартість
будинковолодіння на час видачі витягу
становить 148149 грн.(а.с.15-16).

З розрахунку заборгованості
ОСОБА_3 перед ОСОБА_2, який долучений до
позовної заяви, вбачається, що
загальна заборгованість по договору
позики станом на 01.04.2014 року становить
1321647 грн. 15 коп. в т.ч.: 19312 грн. 05 коп. -
сума основного боргу і 1302335 грн. 10 коп. -
пеня за період прострочення. З даного
розрахунку також встановлено, що у
вказаний в договорі позики термін,
тобто в період з червня 2012 року по 05
листопада 2012 року, відповідач
повернула позивачу лише 26661, 95 грн.
боргу. Інша сума боргу поверталася
відповідачем з порушенням строків,
передбачених договором, а саме в період
з грудня 2012 року по січень 2014 року
включно.(а.с.12).

Доказів, які б спростували суму
розрахунку, відповідач суду не надала.

Таким чином в судовому засіданні
достовірно встановлено, що відповідач
неналежно виконала умови договору
позики, порушила строки повернення
боргу, і станом на 01.04.2014 року не
сплатила основний борг в сумі 19312 грн. 05
коп.. Позивач мала право вимагати від
відповідача належного виконання умов
договору в грудні 2012 року. Позивач
також має право вимагати стягнення з
відповідача суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, та пені згідно умов
договору, а також право вимагати три
проценти річних від простроченої суми
боргу відповідно до ч.2ст.625 ЦК України
та відшкодування понесених збитків,
завданих в зв»язку з неналежним
виконанням відповідачем умов договору
позики.

Проте позивач не заявляє вимог про
стягнення боргу з врахуванням індексу
інфляції і пені, а також понесених нею
матеріальних збитків, а лише заявляє
вимогу про звернення стягнення на
предмет іпотеки. Суд розглядає позов в
межах заявлених вимог.

Суд знаходить позовні вимоги в
частині звернення стягнення на
іпотечне майно необґрунтованими з
наступних підстав:

Всупереч умовам, передбаченим в
п.п.5.3,6.2 Договору іпотеки, позивач не
надсилав відповідачу рекомендованим
листом письмового повідомлення,
оформленого відповідно до вимог Закону
України «Про іпотеку» про застереження
його про можливість задоволення вимог
за рахунок іпотечного майна.

Всупереч умовам Договору позики
від 10.05.2012 року позивач на протязі з
грудня 2012 року по січень 2014 року
приймав від відповідача борг, який
відповідач сплачував з порушенням
строків, і тим самим погодив, на думку
суду, часткову зміну умов договору. На
протязі року, приймаючи кошти від
відповідача, позивач нараховував
відповідачу пеню відповідно до п.8
Договору позики і за період з 10.04.2013
року по 01.04.2014 року нарахував пеню в
сумі 1302335 грн.10 коп..

Суд вважає, що сума боргу є
неспівмірною із сумою нарахованої
пені.

Згідно до ч.3ст.549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов»язання за
кожен день прострочення .

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму
ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенняі спорів, що виникають з
кредитних відносин» при вирішенні
спору про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд має дати оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом та вартості іпотечного майна,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав. Оскільки
вказане положення закону є оціночним,
то суд має належним чином його
мотивувати, співставити обставини зі
змістом цього поняття, визначитись, чи
не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовано конкретні
відносини (зокрема, про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3ЦК України).

Виходячи з вищевикладеного в
судовому засіданні встановлено не
співмірність основного боргу, який
становить 19312 грн., та розмір
нарахованої пені в сумі 1302335 грн.. Суд
враховує також і вартість іпотечного
майна, яка відповідно до звіту про
оцінку майна, проведеного ТОВ
«Оціночна компанія «Техносервіс»
становить: вартість будинковолодіння
без врахування ПДВ - 164640 грн., вартість
земельної ділянки - 36355 грн..

Задоволення позову про звернення
стягнення на іпотечне майно на думку
суду буде суперечити засадам
цивільного судочинства, а саме
принципам справедливості і розумності.
.

Керуючись
ст..ст..258,261,526,527,529,549,551,ЦК України,
ст..ст.33,36,37 Закону України «Про
Іпотеку», Договором позики від 10 травня
2012 року, Договором іпотеки від 10 травня
2012 року, по становою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5,
ст..ст..10,11,62,212,213 ЦПК України суд

В и р
і ш и в:

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності на
майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили по закінченню цього
строку, а при поданні апеляційної
скарги рішення набирає законної сили
по закінченню розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення
виготовлено 08.09.2014 року.