Справа № 132/1178/14-ц
Провадження № 2/132/535/14
РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2014 року Калинівський
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого
Копчинського В.І.

при секретарі Гордієнко
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Калинівка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа , яка не заявляє самостійних
вимог: приватний нотаріус
Калинівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання правочину
не дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позові вказує, що
09.08.2005 року її чоловік, відповідач по
справі ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 житловий
будинок в АДРЕСА_1. За даною адресою,
згідно рішення Котюженецької
сільської ради №3 від 16.02.1994 року була
закріплена земельна ділянка розміром
0,31 га, а інші дві ділянки - 0,49 га та 0,17
га. були поряд У 2002 році вона та
чоловік , відповідач по справі ОСОБА_2
вирішили оформити всі земельні ділянки
на ім'я ОСОБА_2

На підставі державного акту на право
приватної власності на землю (серія II
ВН № 019365) від 12.12.2002 року за ОСОБА_2 було
закріплено земельну ділянку розміром
0,9496 га за адресою АДРЕСА_1. Дана
земельна ділянка складається з трьох
земельних ділянок: - 0,31 га, бувшої в
користуванні її матері - 0,49 га та бувшої
в користуванні її тітки -0,17 га.

Під час продажу в 2005 році ОСОБА_3
житлового будинку в АДРЕСА_1. вона та
ОСОБА_2 віддали відповідачці ОСОБА_3
частину земельної ділянки в розмірі 0,31
га лише в користування , а в листопаді
2011 року вони запропонували їй
виготовити державні акти кожен на себе,
але ОСОБА_3 повідомила, що вона вже має
державний акт. Тоді позивачка вперше
дізналася про договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 09.08.2005 року.

Договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 09.08.2005 року щодо відчуження
відповідачем ОСОБА_2 вказаної
земельної ділянки, що є спільною
сумісною власністю подружжя , виходить
за межі дрібного побутового, а тому, її
згода на відчуження чоловіком
вказаної земельної ділянки мала б бути
подана письмово і нотаріально
посвідчена.

Відповідач ОСОБА_2 неправомірно,
без її згоди , в порушення вимог чинного
законодавства уклав договір купівлі-
продажу земельної ділянки від 09.08.2005
року,тому просить визнати даний
договір недійсним.

В судовому засіданні позивачка та
її представник ОСОБА_5 підтримали
позовні вимоги, аргументуючи мотивами,
викладеними в заяві та просять позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнає,
оскільки в 2005 році при укладанні угоди
в нотаріальній конторі щодо земельної
ділянки , він думав, що земельну ділянку
під проданим будинком передає лише в
користування ОСОБА_3 Крім того,
заперечує отримання від ОСОБА_3
будь-яких грошей за продаж земельної
ділянки . Не заперечує, що згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю (серія II ВН № 019365)
від 12.12.2002 року є власником земельної
ділянки розміром 0,9496 га за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не
визнає, так як 09.08.2005 року ОСОБА_2
продав, а вона купила у нього житловий
будинок з прибудовою та господарськими
будівлями під АДРЕСА_1, а також
земельну ділянку площею 0,4529 га. Дані
договори власноручно підписані ними і
були посвідчені приватним нотаріусом
Калинівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстровані в
реєстрі за № 3025 та № 3027. Нотаріус при
укладанні угоди роз'яснив позивачці, що
земельна ділянка є приватною власністю
чоловіка і взяв у неї тільки письмову
згоду щодо відчуження будинку.
Подружжя ОСОБА_2 взагалі не
користувалися земельними ділянками, а
віддавали в користування іншим людям.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог, приватний нотаріус
Калинівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 в судове засідання не
зявився, направив відповідь про
безпідставність позовних вимог та
просить справу розглядати в його
відсутність.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд вважає, що в позові слід
відмовити з таких підстав.

Так, в судовому засіданні
встановлено, що згідно державного акта
на право приватної власності на землю
серії II-ВН № 019365, виданого 12.12.2002 року
Котюженецькою сільською радою на
підставі рішення 2 сесії 4 скликання
Котюженецької сільської ради від 18.09.2002
року, ОСОБА_2 на праві власності
належала земельна ділянка площею 0,9496
га, розташована в АДРЕСА_1.

09.08.2005 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3
купила у нього житловий будинок з
прибудовою та господарськими
будівлями під АДРЕСА_1, а також в цей же
день було продано земельну ділянку
площею 0,4529 га в межах згідно з планом,
що складає 4529/949 частки земельної
ділянки, розташованої на території
АДРЕСА_1 за 1000 грн. Дані договори
власноручно підписані сторонами і
були посвідчені приватним нотаріусом
Калинівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстровані в
реєстрі за № 3025 та № 3027.

Відповідач ОСОБА_2 раніше оспорював
обставини даного договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
заявляв позов про стягнення
несплачених йому коштів за продану
земельну ділянку, проте рішенням
Калинівського райсуду Вінницької
області від 22.03.2013 року, яке набрало
законної сили згідно ухвали
апеляційного суду Вінницької області
від 30.04.2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 09.08.2005 року було
відмовлено. Рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
18.02.2014 року Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів відмовлено.

Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній , господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Посилання позивачки та її
представника , що продана земельна
ділянка площею 0,9496 га, розташована в
АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю
подружжя, а тому при її відчуженні
потрібна була письмова згода другого
подружжя є безпідставні , оскільки
відповідно до роз'яснень п.18.2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 року № 7 « Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» та положень статей
81, 116 ЗК України окрема земельна
ділянка, одержана громадянином у
період шлюбу в приватну власність
шляхом приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
йдеться не про майно, нажите подружжям
у шлюбі, а про одержану громадянином
частку із земельного фонду.

Визнання відповідачем ОСОБА_2
позову суперечить закону та порушує
права відповідачки ОСОБА_3 , тому суд
не може прийняти до уваги визнання
відповідачем даного позову.

Таким чином, враховуючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності , суд вважає
вимоги позивачки безпідставними, а
тому у задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі п.9 ч.1ст.5 ЗК України «
Про судовий збір « позивачка звільнена
від сплати судового збору за подання
позовної заяви, тому судові витрати
покладаються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 81, 116 ЗК України,
ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа , яка не заявляє
самостійних вимог: приватний нотаріус
Калинівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання правочину
не дійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: