Справа № 369/9392/13ц Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/2114/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка
А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Базель-Фінанс» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс», Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про визнання незаконними вимог за
договором про відкриття кредитної
лінії та договором іпотеки,
незаконними дій щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
набуття права власності, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о
в и л а:

У вересні 2013 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулись до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до ТОВ
"Фінансова компанія "Базель-Фінанс",
третя особа - Реєстраційна служба
Києво-Святошинського РУЮ Київської
області, про визнання незаконними
вимог за договором про відкриття
кредитної лінії та договором іпотеки,
незаконними дій щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
набуття прав власності.

Свої позовні вимоги позивачі
мотивували тим, що 14.09.2006 року між
банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1
було укладено договір про відкриття
кредитної лінії № 1760pv-08-06, відповідно
до якого, банк відкрив останньому
невідновлювальну кредитну лінію в
розмірі 150 000 доларів США з оплатою по
процентній ставці 12,90 процентів річних,
а ОСОБА_1 зобов'язався повернути
кредитні ресурси до 13.09.2021 року, а також
сплатити відповідну плату за
користування кредитом.

22.05.2008 року між банком «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову
угоду № 2 до вказаного кредитного
договору, відповідно до якої збільшено
процентну ставку до 16 процентів річних.

10.07.2008 року між банком «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову
угоду № 3 до вказаного кредитного
договору, відповідно до якої банк
збільшив розмір не відновлювальної
кредитної лінії до397 222 доларів США.

01.08.2008 року між банком «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову
угоду № 4 до вказаного кредитного
договору, відповідно до якої сторони
уточнили порядок повернення кредитних
ресурсів та погашення заборгованості.

З метою забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між банком
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 14.09.2006
року укладено договори іпотеки, який
посвідчений приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за
№ з-1027, за яким предметом іпотеки є
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, та належить
іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві
власності, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за № з-1029, за
яким предметом іпотеки є земельна
ділянка, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю
ОСОБА_2 на праві власності.

15.05.2013 року на адресу позивачів
надійшли повідомлення банка за вих. №№
9-242200/3917 та 9-242200/3918 від 24.04.2013 року з
інформацією про відступлення права
вимоги фінансового кредиту у зв'язку з
укладанням 17.04.2013 року відповідного
договору між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс».

На думку позивачів, банк, як
іпотекодержатель, порушив вимоги
законодавства щодо строку
повідомлення боржника про
відступлення прав за іпотечним
договором і права вимоги за основним
зобов'язанням.

15.05.2013 року позивачами було отримано
листи, підписані директором ТОВ
«Фінансова компанія «Базель-Фінанс», в
яких містилась інформація про
укладання 18.04.2013 року ТОВ «Фінансова
компанія «Базель-Фінанс» та ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» договору про
відступлення права вимоги за кредитним
договором (вих. № 30-3 від 30.04.2013 року) та
договорами іпотеки №№ 12734И/0906, 12733И/0906
(вих. №№ 30-2, 30-1 від 30.04.2013 року).

Як вважають позивачі, з огляду на
інформацію, яка наведена у зазначених
листах між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» 17.04.2013 року та 18.04.2013
року було укладено декілька договорів.

З метою отримання доказів переходу
до ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» прав вимоги, 02.07.2013 року
ОСОБА_2 направила запит про надання
копій відповідних документів, проте, до
цього часу жодного з документів
відповідачем не було надано.

До того ж, позивачі зазначали, що п.
7.8. кредитного договору було надано
позичальнику можливість сплачувати
відповідні кошти шляхом
безготівкового перерахування або
шляхом внесення готівки у касу банку за
визначеними у договорі реквізитами
(номер рахунку, код банку в системі
електронних платежів тощо).

Заміна кредитора у зобов'язанні
потягнула за собою фактичну зміну
вказаних пунктів (умов) кредитного
договору в частині реквізитів для
повернення коштів.

Відповідно до п. 7.4 кредитного
договору договір може бути змінений
або доповнений за взаємною згодою
сторін. Всі зміни та доповнення до
цього договору повинні бути здійснені
у письмовій формі та підписані
сторонами. Такі зміни і доповнення
додаються до цього договору та є його
невід'ємною частиною.

На думку позивачів, в порушення
вказаних умов кредитного договору ТОВ
«Фінансова компанія «Базель-Фінанс» не
виступило з пропозицією до
позичальника укласти додаткову угоду
про зміну умов (пунктів) договору
стосовно реквізитів для сплати коштів.

В отриманих позивачами листах ТОВ
«Фінансова компанія «Базель-Фінанс» не
міститься інформація про нові
реквізити для сплати заборгованості за
кредитним договором.

Таким чином, недотримання ТОВ
«Фінансова компанія «Базель-Фінанс»
умов кредитного договору створило
перешкоди позивальнику у виконанні
взятих ним зобов'язань за кредитним
договором.

Позивачі стверджують, що вказані
обставини дають підстави стверджувати,
що ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» неправомірно, у
незаконний спосіб, порушуючи порядок,
визначений чинним законодавством,
вимагало виконання зобов'язань за
договором про відкриття кредитної
лінії № 1760pv-08-06 від 14.09.2006 року.

Відповідно до п. 8.4.3 договорів
іпотеки іпотекодержатель має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
відповідно до чинного законодавства
України в разі, коли в момент настання
терміну виконання іпотекодавцем
зобов'язань, забезпечених іпотекою за
цим договором, вони не будуть виконані
чи будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 11.3.1 договорів іпотеки
передбачено, що задоволення вимог
здійснюється шляхом передачі
іпотекодержателя права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання в порядку,
встановленому ст. 37 Закону України «Про
іпотеку».

Як вважають позивачі, у даному
випадку норма ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про іпотеку» в редакції Закону № 800-VI
від 25.12.2008 року не може застосовуватись
до правовідносин, які виникли між ними
та банком 14.09.2006 року, тут має бути
застосована норма в редакції, що діяла
на момент укладання договору іпотеки,
відповідно до якої застереження не
являлось правовою підставою для
реєстрації права власності.

Також позивачі зауважили, що договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя між ТОВ «Фінансова
компанія «Базель-Фінанс» та ОСОБА_2 не
був укладений.

Більш того, позивачі вказували на те,
що відповідно до вимог законодавства
застереження в іпотечних договорах не
може бути підставою для прийняття
рішення державним реєстратором про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Окрім цього, позивачі посилалися на
те, що ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» до Реєстраційної
служби Києво-Святошинського РУЮ
Київської області для реєстрації прав
власності на спірне майно було подано
звіти про незалежну оцінку майна,
складені 18.06.2013 року суб'єктами
оціночної діяльності ПП «Автоексперт»
та ТОВ «Експертцентр» і які не
відповідають вимогам законодавства
так як оцінювач не ознайомлювався з
об'єктами оцінки, до осіб, які
проживають за адресою: АДРЕСА_1, жоден
суб'єкт оціночної діяльності не
звертався, однак у звітах було наведено
неправдиву інформацію про особистий
огляд будинку та земельної ділянки
оцінювачем; як вбачається із самого
звіту про оцінку домоволодіння,
об'єктом оцінки мало б бути
домоволодіння, яке складається із
житлового будинку будівель і споруд, а
оцінку надано лише житловому будинку
загальною площею 308,30 кв. м., при цьому,
за даними технічного паспорта житловий
будинок має іншу площу.

У зв'язку з викладеним позивачами
було зроблено висновок, що ТОВ
«Фінансова компанія «Базель-Фінанс» у
незаконний спосіб здійснило звернення
стягнення на предмет іпотеки в зв»язку
з чим вони звернулися до суду з даним
позовом, який просили задовольнити.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
28.01.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» подала апеляційну
скаргу в якій просило рішення
Києво-Святошинського суду Київської
області від 28.01.2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення яким відмовити
позивачам в задоволенні позову.
Зазначили, що рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28.01.2014 року є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи,

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28.01.2014 року в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ТОВ «Фінансова
компанія «Базель-Фінанс» не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 14.09.2006 року між ТОВ
«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1
було укладено договір про відкриття
кредитної лінії №1760pv-08-06,
відповідно до якого банк відкрив
останньому не відновлювальну кредитну
лінію в розмірі 150 000 доларів США з
оплатою по процентній ставці 12,90
процентів річних, а ОСОБА_1 зобов'язався
повернути кредитні ресурси до 13.09.2021
року, а також сплатити відповідну плату
за користування кредитом.

Пунктами 7.8. вказаного кредитного
договору було надано позичальнику
можливість сплачувати відповідні
кошти шляхом безготівкового
перерахування або шляхом внесення
готівки у касу банку за визначеними у
договорі реквізитами (номер рахунку,
код банку в системі електронних
платежів тощо).

Відповідно до п. 7.4 даного кредитного
договору договір може бути змінений
або доповнений за взаємною згодою
сторін. Всі зміни та доповнення до
цього договору повинні бути здійснені
у письмовій формі та підписані
сторонами. Такі зміни і доповнення
додаються до цього договору та є його
невід'ємною частиною.

22.05.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду № 2 до вказаного
кредитного договору, відповідно до
якої збільшено процентну ставку до 16
процентів річних.

10.07.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду № 3 до вказаного
кредитного договору, відповідно до
якої банк збільшив розмір не
відновлювальної кредитної лінії до 397
222 доларів США.

01.08.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду № 4 до вказаного
кредитного договору, відповідно до
якої сторони уточнили порядок
повернення кредитних ресурсів та
погашення заборгованості.

З метою забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між ТОВ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 14.09.2006
року було укладено договори іпотеки:

1) посвідчений приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № з-1027, за яким предметом
іпотеки є домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та
належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві
власності;

2) посвідчений приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № з-1029, за яким предметом
іпотеки є земельна ділянка, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на
праві власності.

Відповідно до п. 8.4.3 вказаних договорів
іпотеки іпотекодержатель має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
відповідно до чинного законодавства
України в разі, коли в момент настання
терміну виконання іпотекодавцем
зобов'язань, забезпечених іпотекою за
цим договором, вони не будуть виконані
чи будуть виконані неналежним чином.

У п. 11.3 даних договорів іпотеки
визначено, що іпотекодержатель може
звернути стягнення на предмет іпотеки
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 11.3.1 зазначених договорів
іпотеки передбачено, що задоволення
вимог здійснюється шляхом передачі
іпотекодержателя права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання в порядку,
встановленому ст. 37 Закону України «Про
іпотеку».

Згідно з наявною у матеріалах справи
копією платіжного доручення № 57 17.04.2013
року ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» було перераховано ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» 2 000 000 грн. по
договору про відступлення прав вимоги
за фінансовим кредитом від 17.04.2013 року.

18.04.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», яке являється
правонаступником ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит», та ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» було підписано
договори про відступлення прав за
договорами іпотеки №№ 1733И та № 1734И,
посвідчені приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_3 та зареєстровані в реєстрі за
№№ з-1027 та з-1029. Вказані договори про
відступлення прав за договорами
іпотеки було посвідчено приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_4 за реєстровими
№№ 1049 та 1050. Зважаючи на пункти 3.3 цих
договорів, новий кредитор набуває
права вимоги до іпотекодавця в день
надходження на рахунок первісного
кредитора платежу, передбаченого п. 2.1
договору про відступлення вимоги за
кредитним договором. У пунктах 6.2 даних
правочинів вказується, що відомості
про відступлення прав за іпотечним
договором підлягають державній
реєстрації у встановленому
законодавством України порядку.

22.04.2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» відповідно до умов
договорів від 17.04.2013 року про
відступлення прав за договорами
іпотеки було складено акт
прийому-передачі документів.

Сам договір про відступлення прав
вимоги за фінансовим кредитом від
17.04.2013 року не був наданий.

15.05.2013 року, як це вбачається з копій
відповідних поштових повідомлень, на
адресу позивачів надійшли
повідомлення банка за вих. №№ 9-242200/3917
та 9-242200/3918 від 24.04.2013 року з інформацією
про відступлення права вимоги
фінансового кредиту у зв'язку з
укладанням 17.04.2013 року відповідного
договору між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», яке являється
правонаступником ТОВ «Банк «Фінанси та
кредит», та ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс».

Сам договір про відступлення прав
вимоги за фінансовим кредитом від
17.04.2013 року суду наданий не був.

Також, 15.05.2013 року, як це вбачається з
копій відповідних поштових
повідомлень, позивачами було отримано
від ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» вимоги про усунення
порушень, в яких містилась інформація
про укладання ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» та ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» договору про відступлення
права вимоги за кредитним договором
(вих. № 30-3 від 30.04.2013 року) та договорами
іпотеки №№ 12734И/0906, 12733И/0906 (вих. №№ 30-2,
30-1 від 30.04.2013 року) та в яких не було
жодним чином згадано реквізити та
рахунки, на які б позивачі могли
перерахувати суму заборгованості.

02.07.2013 року ОСОБА_2 направила засобами
поштового зв'язку з описом вкладення
запит до ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» про надання копій
документів, необхідних для
підтвердження переходу права вимоги
від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до
ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» та сплати
заборгованості вже на ім'я нового
кредитора.

Доказів того, що ТОВ «Фінансова
компанія «Базель-Фінанс» було
надіслано необхідні документи
позивачам суду не було надано.

Також суду не було надано доказів того,
що між ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» та ОСОБА_2 було
укладено договір про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Окрім цього, ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» до Реєстраційної
служби Києво-Святошинського РУЮ для
реєстрації прав власності на спірне
майно було подано звіти про незалежну
оцінку майна, складені 18.06.2013 року
суб'єктами оціночної діяльності ПП
«Автоексперт» та ТОВ «Експертцентр».

У вище згаданому звіті про незалежну
оцінку майна: житлового будинку
загальною площею 308,30 кв. м з
відповідними будівлями і спорудами, що
в цілому складає домоволодіння та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зазначено, що домоволодіння
складається з житлового будинку
(Літера «А») загальною площею 308,3 кв. м,
огорожі із металу та дерева 1-3, колодязя
з/б кільця, що ринкова вартість даного
об'єкта складає 2 773 690,00 грн., а також те,
що оцінювач особисто оглянув об'єкт
оцінки.

У попередньо зазначеному звіті про
визначення експертно-грошової оцінки
земельної ділянки площею 0,1524 га
(кадастровий номер 222481600:02:003:0007), що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності ОСОБА_2,
зазначено, що оціночна вартість даного
об'єкта складає 444 100 грн., а також те, що
оцінювач здійснив огляд об'єкта оцінки.

Відповідно до даних технічного
паспорта від 05.04.2008 року на житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа будинку
складає 308,8 кв. м. Відповідно до
характеристики будинку, господарських
будівель і споруд, що міститься у
даному технічному паспорті вказано, що
за даною адресою, окрім житлового
будинку під Літерою «А» 2005 року
побудови, огорожі із металу та дерева
№№ 1-3 2005 року побудови, криниці з/б
кільця № 4 2005 року побудови наявний ще й
басейн плавальний 2008 року побудови.

Згідно з Витягами з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №№ 8294627 та
8295320 від 21.08.2013 року на підставі
договорів іпотеки №№ 1733И/0906 та 1734И/0906
від 14.09.2006 року та договорів про
відступлення прав за договорами
іпотеки від 18.04.2013 року право власності
на домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :02:003:0007, було
зареєстровано за ТОВ «Фінансова
компанія «Базель-Фінанс».

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Виходячи з вимог ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
право чином (відступлення права
вимоги).

В ст. 513 ЦК України вказано, що правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредитору. Правочин
щодо зміни кредитора у зобов'язанні ,
яке виникло на підставі правочину, що
підлягає державній реєстрації, має
бути зареєстрований в порядку,
встановленому для реєстрації цього
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що
первісний кредитор у зобов'язанні,
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

За правилами ст. 575 ЦК України іпотекою
є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи, правила про іпотеку
землі та інші окремі види застав
встановлюються законом.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим законом.

У ст. 7 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Частинами 1, 2 ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» (в редакції, яка діяла на час
виникнення правовідносин за спірними
договорами іпотеки від 14.09.2006 року)
передбачалося, що іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки. Договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя, який передбачає
передачу іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання основного зобов'язання є
правовою підставою для реєстрації
права власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Рішення про реєстрацію права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно, що
є предметом іпотеки, може бути
оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно частин 1, 3 ст. 37 Закону України
«Про іпотеку» ( в редакції, яка діяла на
час виникнення правовідносин за
спірними договорами про відступлення
права вимоги за договором іпотеки)
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. Рішення про
реєстраціє права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно, що
є предметом іпотеки, може бути
оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться, в тому числі, на підставі
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
передбачено, що у разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з думкою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області про те, що ТОВ
«Фінансова компанія «Базель-Фінанс»
при зверненні стягнення на спірні
предмети іпотеки не було враховано
вимоги ст. 37 Закону України «Про
іпотеку», яка була чинною на час
укладання договорів іпотеки.

Дана обставина є суттєвою, так як
редакції ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» на час укладення договорів
іпотеки та на час здійснення
реєстрації права власності на предмети
іпотеки є різними між собою тим, що у
попередній редакції статті не було
зазначено відповідне застереження в
іпотечному договорі, як правову
підставу для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки.

Так як у ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» були відсутні правові
підстави звертати стягнення на предмет
іпотеки шляхом реєстрації за собою
права власності на них, тому, суд першої
інстанції на законних підставах
задовольнив позовні вимоги позивачів в
частині визнання незаконними дій ТОВ
«Фінансова компанія «Базел-Фінанс» та
зобов'язав Реєстраційну службу
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
скасувати запис про реєстрацію прав
власності товариства на іпотечне
майно.

Також, колегія суддів погоджується з
думкою Києво-Святошинського районного
суду Київської області про відмову
позивачам в задоволенні позовних вимог
в частині визнання незаконними вимог
ТОВ «Фінансова компанія
«Базель-Фінанс» до них за договором про
відкриття кредитної лінії від 14.09.2006
року та за договорами іпотеки від 14.09.2006
року, так як відповідно до ст. 16 ЦК
України відсутні правові норми, які б
давали можливість захистити їхні права
у такий спосіб.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
порушень норм процесуального
законодавства при розгляд справи не
допустив, тому, апеляційну скаргу ТОВ
«Фінансова компанія «Базель-Фінанс»
необхідно відхилити, а рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28.01.2014 року
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Базель-Фінанс» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
28 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: