Провадження № 2/127/6962/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

Головуючого судді Борисюк І. Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника позивача Ткачук В.В.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулось ПАТ
«Банк Форум» з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між
позивачем та ОСОБА_3 23.04.2007 року було
укладено кредитний договір № 0044/07/20-AL7,
відповідно до якого позичальнику
наданий кредит в сумі 24 000, 00 доларів США
зі строком повернення по 22.04.2014 року та
із сплатою процентів за користування в
розмірі 10,5 % річних. Ціль кредитування -
придбання автомобіля марки Volkswagen, 2007
року випуску. 18.08.2011 року було укладено
додаткову угоду № 2 до кредитного
договору № 0044/07/20-AL7 від 23.04.2007 року,
відповідно до якої строк повернення
кредитних коштів продовжено до 21.04.2017
року. В забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору
14.09.2009 року між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки. Станом на
01.09.2014 року заборгованість
позичальника по кредитному договору
становить 13 121, 23 доларів США, що
еквівалентно 178 524, 47 гривень.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду позивача із вимогою
про солідарне стягнення з відповідачів
на користь позивача заборгованості за
договором № 0044/07/20-AL7 від 23.04.2007 року в
сумі 13 121, 23 доларів США, що еквівалентно
станом на 01.09.2014 року 178 524, 47 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
аргументуючи мотивами, викладеними в
позовній заяві та просила їх
задовольнити.

Відповідачі позовні вимоги визнали,
однак просили зменшити пеню, зважаючи
на важкий фінансовий стан та
перебування на їх утриманні трьох
неповнолітніх усиновлених дітей.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

23.04.2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
0044/07/20-AL7, згідно якого банк зобов'язався
надати ОСОБА_3 кредит в сумі 24 000, 00
доларів США зі строком повернення до
22.04.2014 року та зі сплатою процентів за
користування в розмірі 10,5 % річних. Ціль
кредитування - придбання автомобіля
марки Volkswagen, 2007 року випуску. (п. 1.1 - п. 1.3)
(а.с. 4-5)

Додатковим договором № 1 до кредитного
договору № 0044/07/20-AL7 від 23.04.2007 року та
додатком № 1 до даного договору
сторонами змінено умови повернення
кредиту та визначено графік погашення
заборгованості. (а.с. 6-8)

18.08.2011 року між ПАТ «Банк Форум» та
ОСОБА_3 було укладено додатковий
договір № 2 до кредитного договору №
0044/07/20-AL7 від 23.04.2007 року, яким зокрема,
збільшено строк повернення кредитних
коштів до 21.04.2017 року та визначено новий
графік сплати позичальником платежів в
погашення основної заборгованості по
кредиту. (а.с. 9-11)

Відповідно до п. 2.3 додаткового
договору № 2 від 18.08.2011 року позичальник
здійснює повернення основної
заборгованості по кредиту частинами,
протягом кожного місяця, починаючи з
вересня 2011 року в сумі не менше, ніж
сума, зазначена в Додатку 2 до договору.
(а.с. 9-11)

Проценти за користування кредитними
коштами позичальник сплачує
самостійно на рахунок для погашення
кредиту та процентів щомісячно, не
раніше 1-ого та не пізніше 20-ого числа
місяця, наступного за місяцем
користування кредитними коштами. (п. 2.7
додаткового договору № 2 від 18.08.2011
року). (а.с. 9)

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за кредитним договором №
0044/07/20-AL7 від 23.04.2007 року 14.09.2009 року між
АКБ «Форум» та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки, згідно якого останній
поручився відповідати перед
кредитором за виконання зобов'язань у
повному обсязі. (а.с. 14)

18.08.2011 року до вище зазначеного
договору поруки сторонами цього
договору було внесено зміни, викладено
п. 1.1. в новій редакції. (а.с. 15)

Відповідно до п. 2.1. договору поруки від
14.09.2009 року поручитель зобов'язується в
разі невиконання та/або порушення
боржником своїх зобов'язань перед
кредитором погасити, заборгованість по
кредитному договору, а саме: суму
кредиту, нараховані проценти по
кредиту, відсотки по простроченій
позиці (штраф, пеню) та інші платежі,
передбачені кредитним договором.

Згідно п. 3.1 договору поруки від 14.09.2009
року у випадку невиконання зобов'язань
по кредитному договору та цьому
договору боржник і поручитель
відповідають перед Кредитором як
солідарні боржники.

Згідно Статуту ПАТ «Банк Форум»,
останнє є правонаступником АКБ
«Форум». (а.с. 22-24).

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем
за кредитним договором № 0044/07/20-AL7 від
23.04.2007 року станом на 01.09.2014 року
становить 13 121, 23 доларів США, що станом
на 01.09.2014 року еквівалентно 178 524, 47
гривень, з яких: прострочена
заборгованість по поверненню
кредитних коштів - 1 894, 33 дол. США, що
еквівалентно 25 773, 83 гривень, поточна
заборгованість по поверненню
кредитних коштів - 9 557, 27 дол. США, що
еквівалентно 130 034, 08 гривень,
прострочена заборгованість по
процентах - 814, 85 дол. США, що
еквівалентно 11 086, 67 гривень, поточна
заборгованість по процентах - 103, 54 дол.
США, що еквівалентно 1 408, 74 гривень, пеня
- 751, 24 дол. США, що еквівалентно 10 221, 14
гривень. (а.с. 12)

В судовому засіданні відповідачі
визнали наявність у них заборгованості
за кредитним договором № 0044/07/20-AL7 від
23.04.2007 року в сумі 12 369, 99 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Однак, судом встановлено, що розрахунок
заборгованості, наданий позивачем, не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

У відповідності до ст. 36 Закону України
«Про Національний банк України»
Національний банк встановлює
офіційний курс гривні до іноземних
валют та оприлюднює його. Для
регулювання курсу гривні щодо
іноземних валют Національний банк
використовує золотовалютний резерв,
купує і продає цінні папери, встановлює
і змінює ставку рефінансування та
застосовує інші інструменти
регулювання грошової маси в обігу.

Офіційний курс гривні до іноземних
валют, встановлений Національним
банком України є загальновідомим.

Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування, згідно ч. 2 ст. 61 ЦПК
України.

НБУ 01.09.2014 року встановлено офіційний
курс гривні до долара США в розмірі: 1
дол.США = 13, 1141 гривень.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_3
перед позивачем за кредитним договором
№ 0044/07/20-AL7 від 23.04.2007 року станом на
01.09.2014 року становить 13 121, 23 доларів США,
що станом на 01.09.2014 року еквівалентно 172
073, 12 гривень, з яких: прострочена
заборгованість по поверненню
кредитних коштів - 1 894, 33 дол. США, що
еквівалентно 24 842, 43 гривень, поточна
заборгованість по поверненню
кредитних коштів - 9 557, 27 дол. США, що
еквівалентно 125 334, 99 гривень,
прострочена заборгованість по
процентах - 814, 85 дол. США, що
еквівалентно 10 686, 02 гривень, поточна
заборгованість по процентах - 103, 54 дол.
США, що еквівалентно 1 357, 83 гривень, пеня
- 751, 24 дол. США, що еквівалентно 9 851, 83
гривень.

Однією із загальних засад цивільного
законодавства, зокрема, є свобода
договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3
ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин
за кредитним договором застосовуються
положення параграфу 1 цієї глави
(«Позика»), якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного
кодексу України зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України -
гривні.

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон держави не встановлює якихось
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом. Тобто відповідно
до законодавства, гривня має статус
універсального платіжного засобу, який
без обмежень приймається на всій
території України, однак у той же час
обіг іноземної валюти обумовлений
вимогами спеціального законодавства
України.

Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено,
що використання іноземної валюти, а
також платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Статтею 627 ЦК України закріплений
принцип свободи договору, згідно якого
сторони вільні в укладені договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), відповідно до ст.
610 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, відповідно до
ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Судом встановлено, що позивачем на
підставі п. 4.1. кредитного договору №
0044/07/20-AL7 від 23.04.2007 року нараховано пеню
в сумі 751, 24 дол. США.

Відповідачі в судовому засіданні
заявили клопотали про необхідність
зменшення розміру неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, суд прийшов до висновку про
задоволення клопотання про зменшення
розміру неустойки.

Суд вважає дане клопотання
обґрунтованим, зважаючи на обставини,
що мають істотне значення. Судом
встановлено, що на утриманні у ОСОБА_3
та ОСОБА_2 перебуває троє неповнолітніх
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які
були усиновлені ОСОБА_3 та ОСОБА_2
згідно рішень Тульчинського районного
суду Вінницької області від 26.11.2009 року
та від 29.04.2011 року. (а.с. 50-53)

Представник позивача не надала суду
належних доказів спричинення значних
збитків для банківської установи у
зв'язку з невиконанням відповідачами
обов'язків за кредитним договором.
Однак, представник відповідача в
судовому засіданні не заперечувала
щодо зменшення неустойки.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
задоволення клопотання відповідачів
та вважає за можливе і необхідне
зменшити розмір неустойки до 200 доларів
США, що станом на 01.09.2014 року
еквівалентно 2 622, 00 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Суд також враховує, що одним з проявів
верховенства права є те, що право не
обмежується лише законодавством як
однією з його форм, а включає й інші
соціальні регулятори. Справедливість -
одна з основних засад права є
вирішальною у визначенні його як
регулятора суспільних відносин, одним
із загальнолюдських вимірів права. Суд
вважає за необхідне зазначити, що ця
позиція ґрунтується, в тому числі, на
Рішенні Конституційного Суду України
від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі №
1-33/2004.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
частковому задоволенню, враховуючи
вище викладене.

Предметом виконання як невід'ємним
елементом виконання договору є ті
конкретні суб'єктивні права і
конкретні юридичні обов'язки для
набуття, здійснення і виконання яких
конкретні суб'єкти права вступають в
конкретні правовідносини і,
відповідно, до вимог норми права, що
реалізується, вчиняються належні
правомірні дії.

Кредитний договір № 0044/0720-AL7 від 23.04.2007
року (із змінами та доповненнями), а так
само й договір поруки від 14.09.2009 року, є
домовленість сторін цих договорів,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК
України. Предметом виконання як
невід'ємним елементом виконання
договору є ті конкретні суб'єктивні
права і конкретні юридичні обов'язки
для набуття, здійснення і виконання
яких конкретні суб'єкти права
вступають в конкретні правовідносини
і, відповідно, до вимог норми права, що
реалізується, вчиняються належні
правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачами порушено
вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, а
також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка
вказує, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцю позику в строк
та в порядку, встановленому договором.
Враховуючи ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором, як солідарні
боржники. Відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Добровільно
відповідачі не провели розрахунок за
кредитним договором в строки,
визначені його умовами, тому сума боргу
підлягає примусовому стягненню.

Отже, суд, дійшов висновку про
наявність складу цивільного
правопорушення з боку відповідачів,
водночас вирішив, що з урахуванням
засад цивільного законодавства щодо
справедливості, добросовісності та
розумності, сума заявленої неустойки
має бути зменшена і підлягає стягненню
в розмірі 200, 00 доларів США, що станом на
01.09.2014 року еквівалентно 2 622, 82 гривень.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави для
захисту прав позивача, шляхом
солідарного стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 заборгованості по кредитному
договору № 0044/0720-AL7 від 23.04.2007 року в
розмірі 12 569, 99 доларів США, що
еквівалентно станом на 01.09.2014 року 164 844
(сто шістдесят чотири тисячі вісімсот
сорок чотири) гривні 11 копійок, з яких:
прострочена заборгованість по
поверненню кредитних коштів - 1 894, 33
дол. США, що еквівалентно 24 842, 43 гривень,
поточна заборгованість по поверненню
кредитних коштів - 9 557, 27 дол. США, що
еквівалентно 125 334, 99 гривень,
прострочена заборгованість по
процентах - 814, 85 дол. США, що
еквівалентно 10 686, 02 гривень, поточна
заборгованість по процентах - 103, 54 дол.
США, що еквівалентно 1 357, 83 гривень, пеня
- 200, 00 дол. США, що еквівалентно 2 622, 00
гривень.

В задоволенні позовних вимог щодо
солідарного стягнення з відповідачів
на користь позивача пені в сумі 551, 24
доларів США та 6 082, 04 гривень слід
відмовити, враховуючи вищевикладене.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» позивач при
зверненні до суду був звільнений від
сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Отже, враховуючи те, що позивач на
момент звернення до суду був
звільнений від сплати судового збору, а
також положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з
відповідачів солідарно в дохід держави
підлягає стягненню судовий збір в сумі
1 648, 44 гривень.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 99
Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 525, 526,
530, 536, 546, 549, 550, ч. 3 ст. 551, ч. 1 ст. 553, ч. 1 та
ч. 2 ст. 554, ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 625,
ст.ст. 627, 629, ч. 1 ст. 1046, ст. 1049, ч. 2 ст. 1050, ч.
1 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11,
57-61, 79, 88, 212-216, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний НОМЕР_4, на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» (місцезнаходження:
бульвар Верховної ради, буд. 7, м. Київ,
) заборгованість по
кредитному договору № 0044/0720-AL7 від
23.04.2007 року в розмірі 12 569, 99 доларів США,
що еквівалентно станом на 01.09.2014 року 164
844 (сто шістдесят чотири тисячі
вісімсот сорок чотири) гривні 11 копійок
та судовий збір в сумі 1 648 (одна тисяча
шістсот сорок вісім) гривень 44 копійки.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: