ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року.
справа № 174/862/14-ц

2-р/174/4/2014

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді
Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за заявою
позивачки ОСОБА_1 про надання
роз'яснення рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 07 травня 2013 р. у цивільній
справі № 407/560/2012, 2/174/61/2013 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на 12 частку садиби, про
вселення в жиле приміщення та
виселення в порядку усунення перешкод
в здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В:

Згідно заяви, що надійшла до суду 03.09.2014
р., заявниця зазначила, що рішенням
Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 07 травня
2013 р., було задоволено її позов в
повному обсязі та визнано за нею право
приватної власності на 12 частку садиби
за АДРЕСА_1

На цей час рішення суду набрало
законної сили. Однак, в зв'язку з тим, що
в рішенні суду не було зазначено
конкретно, з чого складається садиба та
земельну ділянку, на якій ця садиба
розташована, їй на цей час неможливо
зареєструвати своє право власності на
її 12 частку цієї садиби, для чого
необхідно надати роз'яснення рішення
суду, згадане вище, в якому зазначити,
що за нею визнано право власності на 12
частку садиби АДРЕСА_1, та 12 частки
земельної ділянки, розташованої
АДРЕСА_1

Виходячи з наведеного вище та
відповідно до вимог ст. 27, 31, 221 ЦПК
України, заявниця прохає: Роз'яснити
рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 07 травня
2013 р., що набрало законної сили, та
визначити в рішенні суду, що об'єктом
права власності, на який судом визнано
її право власності на 12 частку є: 12
частка садиби АДРЕСА_1, та 12 частки
земельної ділянки, на якій розташовано
садибу АДРЕСА_1

Сторони та заінтересовані особи в
судове засідання не з'явилися, проте
всі були повідомлені про час, дату та
місце судового засідання.

Згідно ст. 221 ЦПК України, якщо рішення
суду є незрозумілим для осіб, які брали
участь у справі, або для державного
виконавця, суд за їхньою заявою
постановляє ухвалу, в якій роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту, подання заяви про
роз'яснення рішення суду допускається,
якщо воно ще не виконане або не
закінчився строк, протягом якого
рішення може бути пред'явлене до
примусового виконання.

Дослідивши матеріали цивільної справи
№ 407/560/2012, 2/174/61/2013 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на 12 частку садиби, про
вселення в жиле приміщення та
виселення в порядку усунення перешкод
в здійсненні права власності, в тому
числі судове рішення від 07.05.2013 р., яке
набрало законної сили 10.09.2013 р. і строк
виконання якого не сплив на момент
подачі даної заяви, керуючись законом,
суд доходить висновку про задоволення
заяви про надання роз'яснення, виходячи
з наступного.

В резолютивній частині рішення суду
від 07 травня 2013 р. зазначено: «Позов
задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, і/к №
НОМЕР_1, зареєстрованою за місцем
проживання АДРЕСА_2, право приватної
власності на 1/2 частку садиби за
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в жиле приміщення
садиби за АДРЕСА_1

В порядку усунення перешкод в
здійсненні права приватної власності
ОСОБА_1 - виселити з жилого приміщення
садиби за АДРЕСА_1, без надання іншого
житла, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м.
Кахул, Молдови, і/к № НОМЕР_2,
зареєстровану за місцем проживання
АДРЕСА_3.». При цьому, рішення про
виділення часток в натурі судом не
приймалося, оскільки така позовна
вимога не заявлялася.

Приймаючи до уваги, що згідно ст. 381 ЦК
України, якою визначено поняття садиби,
а саме, що садибою є земельна ділянка
разом з розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями, суд, приймаючи рішення у
справі, і мав на увазі всі зазначені
ознаки садиби. Тому суд погоджується з
твердженням заявниці, що об'єктом права
власності, на який судом визнано її
право власності, є: 12 частка садиби
АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частки
житлового будинку та ? частки
господарських споруд, та 12 частки
земельної ділянки, на якій розташовані
зазначені житловий будинок з
господарськими спорудами.

Керуючись ст.ст. 221, 208-210, 222, 223, 292-294 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про надання
роз'яснення судового рішення -
задовольнити.

Роз'яснити, що, згідно рішення
Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області, від 07.05.2013
р, про визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, і/к №
НОМЕР_1, зареєстрованою за місцем
проживання АДРЕСА_2, права приватної
власності на 1/2 частку садиби за
АДРЕСА_1, слід розуміти її право
приватної власності на 12 частку садиби
АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частки
житлового будинку та 1/2 частки
господарських споруд, та 12 частки
земельної ділянки, на якій розташовані
зазначені житловий будинок з
господарськими спорудами.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення через Вільногірський
міський суд, Дніпропетровської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Копію ухвали, протягом двох днів з часу
її проголошення, надіслати
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення сторонам.

Головуючий суддя
Г.І. Шаповал