Справа № 353/745/14-ц
Провадження № 2/353/341/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна
У.Ю.

за участю: cекретаря - Бойко В.Я.

прокурорів - Сапожникової Ю.О.,
Вівчарук Л.В.

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Органу
опіки та піклування Тлумацької РДА -
Козака І.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тлумач цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа:
орган опіки та піклування Тлумацької
районної державної адміністрації, про
позбавлення батьківських
(материнських) прав, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських
(материнських) прав відносно їх дітей:
доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Свої вимоги
позивачка мотивує тим, що її донька
ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2 З часу реєстрації шлюбу
вони проживали в с. Остриня Тлумацького
району Івано-Франківської області в
належному позивачці житловому будинку.
З вересня 2013 року сімейні відносини у
них припинились, відповідач ОСОБА_2
переїхав проживати до своїх батьків в
м. Тисмениця Івано-Франківської
області, а відповідачка ОСОБА_4 пішла з
дому, залишивши дітей на матір
позивачки ОСОБА_7 Позивачка була
змушена залишити роботу за кордоном та
повернутись додому, оскільки діти
фактично залишились без догляду та
опіки. Зазначає, що на даний час
позивачка разом з чоловіком виховують
та утримують дітей відповідачів
(онуків), а відповідачі ухиляються від
виконання своїх батьківських
(материнських) обов'язків, не
цікавляться дітьми, матеріально не
допомагають їх утримувати та не
проявляють батьківського
(материнського) піклування до своїх
дітей. А тому, просить позбавити
відповідачів батьківських
(материнських) прав відносно їх дітей:
доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала з підстав, наведених
в позовній заяві. Додатково вказала, що
ОСОБА_2 після сварки з її дочкою ОСОБА_4,
виклику міліції та складання щодо
нього протоколу про адміністративне
правопорушення, переїхав жити до своїх
батьків в м. Тисмениця
Івано-Франківської області, а її дочка
ОСОБА_4, залишивши своїх дітей без
догляду та опіки на свою бабцю, пішла з
дому. Позивачка зазначила, що в квітні
2014 року вона була змушена залишити
роботу за кордоном та повернутись на
Україну для того, щоб здійснювати
догляд за онуками. Повідомила, що до
моменту подачі позовної заяви до суду
вона знаходила «спільну мову» з ОСОБА_2
та його батьками, вони декілька разів
приїжджали в село та забирали дітей у м.
Тисменицю, в т.ч. останній раз - в
травні-червні 2014 року. Також зазначила,
що на день народження дітей від
відповідача ОСОБА_2 та членів його
сім'ї передавались подарунки. Зараз
відповідачка ОСОБА_4 проживає в м.
Івано-

Франківську, проте де саме, їй
невідомо. Коли в квітні 2014 року
позивачка зустрічалась з своєю дочкою
(відповідачкою), остання повідомила, що
не має наміру повернутись до дітей та
здійснювати догляд за ними. Також
повідомила, що між відповідачами часто
відбувались сварки, приводом яких було
те, що відповідачі по черзі зникали на
декілька днів з сім'ї.

Відповідачка ОСОБА_4 в судові
засідання не з'являлась, була
повідомлена про час та місце розгляду
справи через засоби масової інформації
шляхом опублікування оголошень в
газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74
ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 щодо позовних вимог
заперечив, вказав, що з жовтня 2013 року
переїхав до своїх батьків в м.
Тисмениця Івано-Франківської області,
оскільки відповідачка ОСОБА_4 після
скандалу та виклику міліції вигнала
його з дому і сімейні відносини між
ними з того часу припинились. З того
часу він бачив дітей близько п'яти
разів, приїжджав до них в село, купляв
їм солодощі та ін. Додатково повідомив,
що з лютого по травень 2014 року він не
знав де знаходяться його діти, оскільки
за місцем реєстрації в с. Остриня
Тлумацького району Івано-Франківської
їх не було. На даний час він має бажання
займатись вихованням дітей, у нього
створені всі житлово-побутові умови
для належного догляду за дітьми
(зроблений ремонт у будинку), він
влаштувався на постійну роботу та з
квітня 2014 р. працює оператором
дубильного цеху у ТзОВ «Тикаферлюкс»,
отримує заробітну плату приблизно 3000
грн., має можливість та бажання
забезпечити дітей всім необхідним,
виховувати їх та піклуватись про них.
Зазначив, що після першого судового
засідання він з батьком приїхали до
дітей в с. Остриня Тлумацького району,
проте позивачка не хотіла віддати йому
дітей, а дозволила лише бути з ними у її
будинку.

Прокурор позовні вимоги підтримала,
просила позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_2
батьківських прав щодо їх дітей: доньки
- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Представник органу опіки та піклування
Тлумацької РДА - Козак І.В. в судовому
засіданні пояснив, що дане питання
розглядалось на комісії двічі. А тому
він підтримує висновки органу опіки та
піклування Тлумацької РДА, зокрема, про
доцільність позбавлення ОСОБА_4
батьківських (материнських) прав
відносно її дітей: доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та про недоцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно його дітей: доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Повідомив, що комісією був
здійснений виїзд по місцю проживання
відповідача ОСОБА_2 та встановлено, що в
будинку створені належні умови для
життя, розвитку та виховання дітей, а
батько дітей бажає забрати їх до себе
та виховувати їх. Під час обстеження
матеріально-побутових умов позивачки
ОСОБА_1 було встановлено, що догляд за
дітьми відповідачів (внуками) здійснює
вона, а відповідачка ОСОБА_4 покинула
дітей, їх не відвідує, не цікавиться їх
життям, здоров'ям, розвитком,
матеріально їм не допомагає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показала, що вона є хресною мамою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначила, що вона
навідує дітей приблизно один раз у
місяць. У сім'ї відповідачів часто були
сварки та бійки батьків при дітях. Десь
у вересні-жовтні 2013 року батьки
залишили дітей, догляд за якими почала
здійснювати їх прабабуся. На той час
коли позивачка була за кордоном в
Італії, то ОСОБА_8 час від часу
допомагала прабабусі доглядати за
дітьми. В березні 2014 року до неї дзвонив
відповідач ОСОБА_2 та розшукував
дружину та дітей. Додатково пояснила,
що у листопаді 2013 року в телефонному
режимі вона посварилась з
відповідачкою ОСОБА_4, оскільки остання
не мала бажання здійснювати виховання
та догляд за власними дітьми. А тому,
діти до приїзду позивачки з-за кордону,
проживали разом з прабабусею.

Свідок ОСОБА_9, який є троюрідним братом
позивачки, в судовому засіданні
показав, що у сім' ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2
були часті сварки. Зазначив, що
відповідачі вихованням дітей належним
чином не займались. Після сварки у
вересні 2013 року, ОСОБА_2 переїхав жити
до своїх батьків у м. Тисмениця, а
ОСОБА_4 залишила дітей у с. Остриня
Тлумацького району Івано-Франківської
області на бабусю та поїхала невідомо
куди, дітям матеріально не допомагає,
їх життям не цікавиться.

Заслухавши позивачку, прокурора,
відповідача ОСОБА_2, пояснення свідків,
врахувавши думку органу опіки та
піклування, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини
зазначає, що в усіх діях щодо дітей,
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК
України регулювання сімейних відносин
має здійснюватись з максимально
можливим врахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що
кожна дитина має право на проживання в
сім'ї разом з батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків. В
свою чергу статтею 14 зазначеного
Закону зазначається, що діти та батьки
не повинні розлучатися всупереч їх
волі, за винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили. Аналогічні
норми містить і стаття 9 Конвенції ООН
про права дитини: «Держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур,
що таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у
тому чи іншому випадку, наприклад,
коли батьки жорстоко поводяться з
дитиною або не піклуються про неї,
або коли батьки проживають роздільно
і необхідно прийняти рішення щодо
місця проживання дитини».

Відповідно до статті 51 Конституції
України, статті 5 Сімейного кодексу
України держава охороняє сім'ю,
дитинство, материнство, батьківство,
забезпечує охорону прав матері та
батька, створює умови для зміцнення
сім'ї. Ніхто не може зазнавати
втручання в його сімейне життя, крім
випадків, встановлених Конституцією
України.

Згідно ст. 151 СК України, батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини. Батьки
мають право залучати до виховання
дитини інших осіб, передавати її на
виховання фізичним та юридичним
особам, а також обирати форми та методи
виховання, крім тих, які суперечать
закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.163 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на те, щоб малолітня дитина
проживала з ними, мають право вимагати
відібрання малолітньої дитини від
будь-якої особи, яка тримає її у себе не
на підставі закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування. А ст. 150
Сімейного Кодексу України прямо
передбачено, що батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, зобов'язані забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено,
що мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо існують
наступні підстави: батьки не забрали
дитину з пологового будинку або з
іншого закладу охорони здоров'я без
поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків.

При вирішенні даного спору суд
враховує, насамперед, інтереси
малолітніх дітей та першочергове право
батьків перед іншими особами на те, щоб
малолітні діти проживали з ними та
право батьків на її виховання.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60
ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,
16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані
батькам до досягнення дитиною
повноліття і

ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
(відповідач) та ОСОБА_4 (відповідачка) є
батьками малолітніх дітей: доньки -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
копіями свідоцтв про народження (а.с. 4,
5). Малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6
проживають разом ОСОБА_1 (позивачка,
бабуся) в с. Остриня Тлумацького району
Івано-Франківської області, про що
свідчать довідка, видана Остринською
сільською радою Тлумацького району
Івано-Франківської області за № 325 від
18.06.2014 року (а.с. 7). Як вбачається з
довідки про склад сім'ї, виданої
Остринською сільською радою
Тлумацького району Івано-Франківської
області № 326 від 18.06.2014 року, та виписки
з будинкової книги № 5 Остринської
сільської ради Тлумацького району
Івано-Франківської області № 332 від
19.06.2014 року, ОСОБА_4 (відповідачка)
зареєстрована АДРЕСА_1, однак за
вказаною адресою не проживає,
вихованням дітей не займається (а.с. 8,
9). Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов № 327 від
18.06.2014 року ОСОБА_1 (позивачка) проживає
у задовільних умовах та у неї на
утриманні перебувають онуки: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
(а.с. 10).

Згідно ст. 19 СК України орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.
Вказаний висновок є обов'язковим при
вирішенні даної категорії справ
відповідно до ст.ст. 19 СК України.

Згідно висновків №№ 473/01-18/03, 472/01-18/03 від
24.07.2014 року Тлумацької РДА
Івано-Франківської області, як органу
опіки та піклування, виходячи з
інтересів малолітніх дітей, було
проведено відповідну перевірку і
встановлено, що ОСОБА_4 (відповідачка)
та ОСОБА_2 (відповідач) перебувають у
зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у
них народилось двоє дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. З
часу реєстрації шлюбу вони проживали у
с. Остриня Тлумацького району
Івано-Франківської області. З вересня
2013 року сімейні відносини у подружжя
припинились. ОСОБА_2 (відповідач) пішов
проживати до своїх батьків у м.
Тисмениця Івано-Франківської області,
а ОСОБА_4 (відповідачка) пішла з дому
(місце її перебування не відоме),
залишивши дітей на виховання прабабусі
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 На даний час діти
проживають з ОСОБА_1 (позивачка, бабуся)
в с. Остриня Тлумацького району
Івано-Франківської області. Службою у
справах дітей Тлумацької РДА
здійснювався виїзд в м. Тисмениця
Івано-Франківської області до місця
проживання батька дітей ОСОБА_2
(відповідача) для проведення
обстеження житлово-побутових умов, які
визнані задовільними. В телефонному
режимі стало відомо, що батько хоче
відвідувати дітей, спілкуватись та
займатись їх вихованням. Також стало
відомо, що він протягом 2014 року
декілька разів бачився з дітьми. ОСОБА_4
(відповідачка) не відвідує дітей, не
цікавиться їхнім здоров'ям, не надає їм
матеріальної чи будь-якої іншої
допомоги, ухиляється від виконання
своїх батьківських (материнських)
обов'язків, не спілкується з ними. З
огляду на це, та враховуючи те, що
ОСОБА_4 (відповідачка) ухиляється від
виконання своїх батьківських

обов'язків щодо виховання,
утримання та розвитку своїх малолітніх
дітей, а ОСОБА_2 (відповідач) має бажання
відвідувати, спілкуватись та займатись
вихованням дітей, орган опіки та
піклування Тлумацької РДА
Івано-Франківської області вважає
недоцільним позбавити ОСОБА_2
(відповідача) його батьківських прав
відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
однак вважає за доцільне позбавити
ОСОБА_4 (відповідачку) батьківських
(материнських) прав щодо її малолітніх
дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 56, 57).

01.08.2014 р. Комісією з питань захисту прав
дитини Тлумацької РДА питання щодо
доцільності позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав щодо його малолітніх
дітей було розглянуто повторно та
повторно комісією зроблений висновок
про недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 ( а.с. 82).

Тому, при прийняття рішення по даній
справі суд, в першу чергу, виходить з
інтересів дітей та враховує наявність
висновку органу опіки та піклування
щодо обставин спору та про
доцільність/недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_4
стосовно їх дітей- ОСОБА_5. та ОСОБА_6,
який узгоджується як із поясненнями
учасників процесу, щодо обставин
справи, так і з фактичними обставинами
справи.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4
(відповідачка) та ОСОБА_2 (відповідач) за
станом свого психічного здоров'я
усвідомлювали значення своїх дій та
могли керувати ними, а також мали
юридичну і фактичну можливість до
вчинення відповідних дій, які
становлять зміст батьківського
обов'язку. Вони були зобов'язані брати
участь у вихованні дітей і мали право
на особисте спілкування з ними. Проте
ОСОБА_4 (відповідачка) таким правом не
скористалась, самоусунувшись від
нього, залишивши дітей на строк більше
ніж 6 місяців (з вересня-жовтня 2013 р.) без
свого піклування та не бажаючи і на
сьогоднішній день займатись їх
утриманням та вихованням, на відміну
від ОСОБА_2 (відповідача), який, як було
встановлено органом опіки та
піклування та не заперечувалось
позивачкою під час судового засідання,
у квітні -травні 2014 р. бачився з дітьми,
і на даний час виявив бажання та
створив належні умови для розвитку та
виховання своїх дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_2 (відповідач) став на шлях
виправлення та має бажання і
можливість утримувати та займатись
вихованням своїх дітей, а тому
прийняття в даному випадку рішення про
позбавлення його батьківських прав є
передчасним та не відповідає,
передусім, інтересам дітей, тоді як
ОСОБА_4 (відповідачка) умисно
ухиляється від виконання своїх
батьківських (материнських) обов'язків
по вихованню своїх малолітніх дітей -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, нездатна забезпечити
їм нормальні умови проживання,
розвитку та виховання, а тому
позбавлення її батьківських
(материнських) прав буде відповідати
інтересам дітей.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК
України мати, батько, позбавлені
батьківських прав, мають право на
звернення до суду з позовом про
поновлення батьківських прав, і в разі,
якщо змінилася поведінка особи,
позбавленої батьківських прав, та
обставини, що були підставою для
позбавлення батьківських прав, суд
може постановити рішення про
поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 7, 19, 151, 163, 164, 166, 169, 180 Сімейного
кодексу України, ст. 59 Закону України
«Про освіту», ст.ст. 11, 12 Закону України
«Про охорону дитинства», п.п. 15, 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав", ст.ст. 3,
18 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.
10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2,
батьківських (материнських) прав щодо
двох дітей: доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_8, та доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року

народження, які народились в
с. Остриня Тлумацького району
Івано-Франківської області та
проживають за адресою: АДРЕСА_2 з
бабусею - ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Тлумацький районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуюча
Луковкіна У.Ю.