Справа № 536/1420/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Кременчуцький районний суд
Полтавської області

в складі: головуючого - судді
Бондаренка О.В.

при секретарі
Коваль В.А.

представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 , третя особа : відділ державної
виконавчої служби Глобинського
районного управління юстиції про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам та зменшення розміру
аліментів ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 , третя особа : відділ
державної виконавчої служби
Глобинського районного управління
юстиції про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам та
зменшення розміру аліментів ,
посилаючись на те ,що 25 вересня 2004 року
в Гориславській сільській раді
Кременчуцького району було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін
народилася донька ОСОБА_5 .

Рішенням Кременчуцького
районного суду Полтавської області
від 31 березня 2011 року з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти
на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі
третини заробітку ( доходів ) , але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку
щомісячно , починаючи з лютого 2011 року
. Вказане рішення не оскаржувалось.

14.09.2013 року ОСОБА_4 уклав другий
шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб від 14
вересня 2013 року , серії НОМЕР_1, виданим
Піщанською сільською радою
Кременчуцького району .

Таким чином з вересня 2013 року
сімейний стан позивача змінився,
ОСОБА_4 створив нову сім»ю і повинен
дбати про її забезпечення . Зокрема на
даний час позивач з дружиною
проживають на орендованій квартирі і
позивач змушений виплачувати чималі
гроші за оренду житла.

Вказана обставина є
передбаченою Сімейним кодексом
підставою для зменшення розміру
аліментів , які стягуються з позивача
на утримання дитини.

Крім того ,завищений розмір
аліментів , які були стягнуті в 2011 році
з позивача , говорить і численна
судова практика . Більшість судових
рішень з аналогічних спорів стягують з
відповідачів 13 частину від усіх
доходів на утримання двох дітей і
відмовляють , коли такі вимоги
ставляться відносно однієї дитини.

Зокрема така правова позиція
висловлена в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року в справі
№ 6- 23788св13; в ухвалі Апеляційного суду
Полтавської області від 03 червня 2013
року в справі № 524148813 та в ухвалі
Апеляційного суду Полтавської області
від 27 травня 2014 року в справі №
52459114-ц.

Вважає , що має підстави
прохати суд про зменшення розміру
аліментів , які з нього

стягуються за рішенням
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 31 березня 2011
року до 14 розміру його доходів.

31.03.2011 року з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі
третини заробітку ( доходів ) , але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно
,починаючи з лютого 2011 року.

В жовтні 2012 року ОСОБА_2
отримала в суді виконавчий лист про
стягнення з позивача аліментів , а 07
листопада 2012 року ( через 19 місяців
після вступу рішення в законну силу )
відповідач подала до відділу ДВС
заяву про примусове виконання
вказаного рішення суду . Постановою
від 12 листопада 2012 року провадження з
примусового виконання вказаного
виконавчого листа було відкрито
державним виконавцем відділу ДВС
Глобинського району .

Рішенням Кременчуцького
районного сулу Полтавської області
від 28 листопада 2012 року шлюб між
сторонами було розірвано , місце
проживання дочки після розірвання
шлюбу було визначено судом разом з
матір»ю .

Копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
позивачу не була направлена , що
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження № 9575, в яких
відсутні докази направлення позивачу
рекомендованим листом копії вказаної
постанови , а є лише супровідний лист
про те , що така постанова йому нібито
направлялась 12 листопада 2012 року .

З моменту ,коли аліменти були
стягнені з позивача за рішенням суду і
датою звернення ОСОБА_2 до відділу ДВС
пройшов значний проміжок часу - 19
місяців . За цей період часу формально
утворилась значна заборгованість по
аліментам . З розрахунку державного
виконавця вбачається , що
заборгованість ОСОБА_4 по аліментам
станом на 01 березня 2014 року складає 18
985,39 гривень , при цьому заборгованість
в сумі 16835, 02 судячи по даним
державного виконавця , утворилась
фактично за 2011 та 11 місяців 2012 року ,
коли виконавчий лист не був
пред»явлений до виконання
стягувачкою .

Причина виникнення такої
значної заборгованості по аліментам
має своє пояснення.

На час звернення ОСОБА_2 до суду
із позовом про стягнення аліментів
сторони проживали в зареєстрованому
шлюбі , вели спільне господарство ,
дочка ОСОБА_5 проживала разом з
батьками , в цей час відповідач
офіційно був не працевлаштований .

Під час чергової сварки на
грунті відсутності у чоловіка роботи
і виник даний позов , який ОСОБА_4 в суді
визнав і рішення про стягнення
аліментів набуло законної сили без
жодних оскаржень , незважаючи навіть
на завеликий розмір аліментів , які суд
стягнув з відповідача - третину від
його доходів на одну дитину , в той час
як звичайний розмір таких аліментів
становить 14 частку від доходів .

Поки справа вирішувалась в суді ,
пристрасті в родині вляглись ,подружжя
помирилось і продовжило вести спільне
господарство та спільно проживати ,
батько отримував нерегулярні доходи ,
порався по домашньому господарству ,
утримував як міг сім»ю , їздив на
заробітки до Росії , і ОСОБА_2 навіть не
отримувала з суду виконавчий лист на
примусове стягнення аліментів , тому
що для такого стягнення у неї не було
ніяких підстав , оскільки у сім»ї був
спільний бюджет і позивач повністю
виконував свої обов'язки з утримання
дитини.

Обставин знову змінилися лише
восени 2012 року , коли сторони
остаточно припинили сімейні відносини
і відповідач виїхав з домоволодіння
батьків позивачки в с. Гориславці , де
він з відповідачкою проживав останні
роки та почав зустрічатись зі своєю
теперішньою дружиною . Під час
шлюборозлучного процесу позивачка
заодно отримала в суді і виконавчий
лист на стягнення аліментів та
пред'явила його на виконання ,
вимагаючи сплати аліментів і за той
період , коли сторони після рішення
суду проживали однією сім»єю і коли
позивач утримував родину.

З розрахунку державного
виконавця вбачається, що саме з грудня
2012 року ОСОБА_4 одразу почав офіційно
перераховувати аліменти на утримання
дитини через банкомат , про що свідчать
відповідні платіжні документи . Ця
обставина має просте пояснення - саме
в жовтні - листопаді 2012 року сторони по
справі припинили свої сімейні
відносини та ведення спільного
господарства , і саме з цього часу
відповідач , навіть забувши про
наявність рішення

суду про стягнення аліментів , сам,
добровільно , почав ці аліменти
сплачувати .

Навіть не будучи обізнаним про
те, що виконавчий лист про стягнення з
нього аліментів був пред»явлений
дружиною до виконання , добровільно
почав сплачувати позивачці кошти на
утримання дочки в тому розмірі , на
який він був тоді спроможний , тобто
почав сплачувати поточні платежі , не
знаючи про те, що існує
заборгованість за попередні 19 місяців
- за час , коли він проживав з дитиною та
дружиною та вів з останньою спільне
господарство та утримував сім»ю.

Починаючи з грудня 2012 року ,
відповідач не пропустив жодного
місяця , коли б аліменти не були
перераховані . Цей факт свідчить про
те, що відповідач відповідально
ставиться до свого обов'язку
утримувати дитину та добровільно
сплачує кошти на її утримання без
будь-якої участі в цьому процесі
державного виконавця , та навіть не
знаючи про існування такої службової
особи.

Про існування виконавчого
провадження про стягнення аліментів
відповідач дізнався на початку червня
2014 року , коли отримав з Глобинського
районного суду Полтавської області
позов колишньої дружини по стягнення
заборгованості по аліментам та пені за
їх несвоєчасну сплату разом із
розрахунком заборгованості по
аліментам за минулий період . На даний
час судовий розгляд цієї справи
триває і рішення по суті вимог ще не
ухвалене .

Відповідно до вимог п. 4 ст. 74
Закону України « Про виконавче
провадження « - розрахунку
заборгованості державним виконавцем
не було здійснено , тому навіть в разі
отримання позивачем постанови про
виконавче провадження в 2012 році , він
не був би обізнаний про наявність у
нього заборгованості за 2011-2012 роки в
сумі 16835,02 грн.

Зважаючи на те , що сторони
проживали однією сім»єю до осені 2012
року і дитина перебувала на утриманні
позивача, той факт , що відповідачка на
протязі 19 місяців з дати набрання
рішенням законної сили без поважної
причини не тільки не пред»являла
вказаний виконавчий лист до
примусового виконання , а навіть не
отримувала його в суді , факт того , що
позивач не був обізнаний про наявність
відносно нього виконавчого
провадження про стягнення аліментів
та не знав про існування
заборгованості по аліментам за
минулий період , свідчать на їх
переконання , що вина позивача в
утворенні такої значної
заборгованості по аліментам відсутні.

Прохає зменшити розмір
аліментів , які утримуються з ОСОБА_4
на підставі рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області
від 31 березня 2011 року про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі третини
заробітку ( доходу ) від подачі , до 14
частини з усіх видів заробітку
щомісячно , починаючи з червня 2014 року .
Звільнити ОСОБА_4 від сплати
заборгованості по аліментам згідно
виконавчого листа № 2-3292011 , виданого
Кременчуцьким районним судом 17 жовтня
2012 року за період з лютого 2011 року по
листопад 2012 року в сумі 16835,02 грн.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала повністю та прохала
задовольнити .

Відповідач ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 проти позову
заперечують , мотивуючи тим ,що згідно
рішення Кременчуцького районного
суду від 31.03.2011 року з ОСОБА_4 на її
користь було стягнуто аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 13
частини заробітку ( доходів ) , але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно ,
починаючи з лютого 2011 року, проти чого
заперечень не надійшло. Вважає що
позивачем необґрунтовано позовні
вимоги, тому в задоволенні необхідно
відмовити .

Судом встановлено , що
рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 31.03.2011
року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було
стягнуто аліменти на утримання дочки
ОСОБА_5 в розмірі 13 частини заробітку (
доходів ) , але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно ,
починаючи з лютого 2011 року .

При цьому ОСОБА_4, був
ознайомлений з позовом , визнав його в
повному обсязі та не заперечував щодо
розміру аліментів.

Статтею 192 Сімейного Кодексу
України передбачено підстави
зменшення за рішенням суду за позовом
платника у разі зміни матеріального
або сімейного стану ,погіршення або
поліпшення здоров»я когось з них та в
інших випадках , передбачених цим
Кодексом.

Нормами чинного
законодавства передбачено чіткий
перелік осіб які підпадають під
обов»язкове утримання . Зокрема це
непрацездатні громадяни та діти.

Згідно ст. ст. 10,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків , встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами , які
беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають
обставини , які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб , які беруть
участь в справі , виникає спір .

Рішенням Глобинського районного
суду Полтавської області від 05.08.2014
року , винесеному в цивільному
провадженні № 252738214 за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по аліментах та
неустойки - в задоволенні позову
відмовлено , зазначене рішення на час
розгляду справи набрало законної
чинності , відповідно до якого порядок
стягнення на виконання рішення суду
передбачений ст.. 74 Закону України «
Про виконавче провадження « і згідно з
ч. 9 статті суд вирішує питання щодо
заборгованості лише у разі спору про
її розмір.

За відсутності такого спору
заборгованість стягується державним
виконавцем відповідно до положень
даного Закону , а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості .

Встановивши, що представник
відповідача суму заборгованості
визнала і не заперечувала спір про
розмір заборгованості між сторонами
виконавчого провадження - стягувачем
ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_4 відсутній ,
суд дійшов висновку , що підстав для
стягнення цієї заборгованості за
судовим рішенням немає . З огляду на
викладене , вказана позовна вимога
задоволенню не підлягає.

Тому пари розгляді справи в
судовому засіданні Кременчуцьким
районним судом - обставини ,
встановлені Глобинським судом між
сторонами доказуванню не підлягають ,
та є такими , що доведені , представник
ОСОБА_4 суму заборгованості визнала.

Позивачем доведено обставини ,
передбачені ст. 192 Сімейного Кодексу
України щодо необхідності зменшення
розміру аліментів .

Тому позовні вимоги в частині
зменшення розміру аліментів , які
утримуються з ОСОБА_4 на підставі
рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 31
березня 2011 року про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі третини
заробітку (доходу ) відповідача до 14
частини з усіх видів заробітку
щомісячно , починаючи з 11 липня 2014 року
- підлягають до задоволення

Вимоги позивача про звільнення
від сплати заборгованості по
аліментам згідно виконавчого листа №
2-3292011 , виданого Кременчуцьким районним
судом 17 жовтня 2012 року за період з
лютого 2011 року по листопад 2012 року в
сумі 16 835,02 гривни - не підлягають
задоволенню, так як позивачем не
надано суду доказів , які б
беззаперечно свідчили про
непред'явлення відповідачем
виконавчого листа до виконання без
поважної причини.

Відповідно до ст. 194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час , але
не більш як за три роки , що передували
пред»явленню виконавчого листа до
виконання .

Статтею 22 Закону України « Про
виконавче провадження « передбачено ,
що рішення про стягнення періодичних
платежів ( у справах про стягнення
аліментів , про відшкодування шкоди ,
заподіяної каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров»я , втратою
годувальника ) можуть бути пред»явлені
для виконання протягом усього періоду
, на який присуджені платежі.

Порядок стягнення
аліментів визначено ст.74 Закону « Про
виконавче провадження « та ст. ст.
194-197,274 СК України.

Відповідно до ч 3 ст. 197 СК
України суд може звільнити платника
аліментів від сплати заборгованості ,
якщо буде встановлено , що вона виникла
внаслідок не пред»явлення без
поважної причини виконавчого листа до
виконання особою, на користь якої
присуджено аліменти.

Відповідно до ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод - кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом , встановленим
законом , який вирішить спір .

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 192 , 194-195 ,197 СК України
ст.ст. 16, 23, 277, 297 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88,
209, 212, 215 - 218 ЦПК України суд ,-

вирішив :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя
особа : відділ державної виконавчої
служби Глобинського районного
управління юстиції про звільнення від
сплати заборгованості по аліментам та
зменшення розміру аліментів
задовольнити частково .

Зменшити розмір аліментів ,
які утримуються з ОСОБА_4 на підставі
рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 31
березня 2011 року про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі третини
заробітку (доходу ) відповідача до 14
частини з усіх видів заробітку
щомісячно , починаючи з 11 липня 2014 року
.

В частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 про звільнення від
сплати заборгованості по аліментам
згідно виконавчого листа № 2-3292011 ,
виданого Кременчуцьким районним судом
17 жовтня 2012 року за період з лютого 2011
року по листопад 2012 року в сумі 16 835,02
гривни - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд .

Суддя
О. В. Бондаренко