Справа № 157/883/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Гордійчук В.М. Провадження №
22-ц/773/1426/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Антонюк К.І.,
Лівандовської-Кочури Т.В.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 06 серпня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 06 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 41000
грн. боргу.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 410
гривень судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить вказане рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до розписки наданої
відповідачем ОСОБА_4 дружині ОСОБА_2
ОСОБА_5 остання надала в борг ОСОБА_4 40000
грн. під проценти в розмірі 700 грн.
щомісяця, борг зобов'язується
повернути до квітня 2011 року.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, ОСОБА_5 та відповідач уклали
договір позики, на підтвердження чого
представлена вищевказана розписка
позичальника.

Також судом встановлено, що кошти в
розмірі 10000 грн., які відповідач передав
позивачу, 5000 з яких для покриття витрат,
пов'язаних з похоронами дружини
останнього, ОСОБА_2 відняв від боргу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Беручи до уваги вище наведене, колегія
судів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що загальна сума
боргу скала 61500 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після
смерті якої, відповідно до ст. 1220 ЦК
України відкрилась спадщина на належне
їй майно, в тому числі і на вищевказаний
борг.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 60 ч. 1 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Таким чином за час шлюбу позивач набув
право на половину коштів, які дала в
борг відповідачу ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1278 ч. 1 ЦК України
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.

Наведене свідчить, що друга половина
боргу ділиться між спадкоємцями першої
черги за законом, якими є позивач та
його двоє синів ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
порівну.

Тому половина суми несплаченого боргу
61500 грн. - 30750 грн. належить позивачу,
інша половина у такому ж розмірі
ділиться на три рівні частини - по 10250
грн. Отже частина несплаченого боргу,
яка належить позивачу, становить 41000
грн. (30750 грн. + 10250 грн.).

Твердження відповідача, що він
повертав кошти ОСОБА_5 відповідно до ст.
610 ЦПК України не доведені належними та
допустимими доказами.

Показання свідків на стороні
відповідача - його дружини ОСОБА_8, її
матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_3 ОСОБА_9,
про те, що вони давали відповідачу
гроші для повернення боргу і були
присутні при його поверненні, не
заслуговують на увагу, оскільки не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи по суті, зокрема
оригінал договору позики знаходиться у
позивача, то дане зобов'язання
вважається не виконаним боржником як
зазначено ст. 545 ЦК України.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
суми боргу, оскільки суд з'ясувавши усі
обставини справи, які мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору з достатніх підстав дійшов
висновку про те, що між сторонами
виникли правовідносини позикового
зобов'язання та обґрунтовано стягнув
грошові кошти з відповідача на користь
позивачки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 06 серпня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: