Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2754/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької с області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Мосінй О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4

на рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 28 квітня
2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
третя особа Орган опіки та піклування в
особі служби у справах захисту дітей
Енергодарської міської ради
Запорізької області про реєстрацію
місця проживання дитини,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа Орган опіки та піклування в
особі служби у справах захисту дітей
Енергодарської міської ради
Запорізької області про зобов'язання
вчинити певні,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа
орган опіки та піклування в особі
служби у справах захисту дітей
Енергодарської міської ради
Запорізької області про реєстрацію
місця проживання дитини.

В позові зазначав, що 16.11.2002р. між ним та
ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народилась дочка
ОСОБА_6. 30.03.2011р. шлюб між ними було
розірвано за рішенням Енергодарського
міського суду. Після розірвання шлюбу
донька проживає разом з ОСОБА_3 Він
добровільно сплачує аліменти на
утримання доньки. Власного житла він не
має. 25.10.2010р. він уклав з ТОВ «Союз 10»
договір № 63 найму житлового приміщення
однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
строком на три роки з 21.10.2010р. по 21.10.2013р.
За даною адресою він фактично проживав
та був зареєстрований. Разом з ним за
цією адресою була зареєстрована його
малолітня донька, але фактично увесь
час проживала з ОСОБА_3 21.10.2013р., у
зв'язку з закінченням строку дії
договору найма житла, він та його
донька були зняті з реєстрації за
вищевказаною адресою. Не маючи місця
реєстрації і не маючи можливості
зареєструвати доньку за іншим місцем,
він звернувся до ОСОБА_3 з вимогою
зареєструвати доньку за місцем її
фактичного проживання, а саме за місцем
проживання ОСОБА_3: АДРЕСА_2, оскільки це
відповідає інтересам дитини. ОСОБА_3
відмовляється провести реєстрацію
доньки за її фактичним проживанням за
своєю адресою. Вважає, що відсутність
факту реєстрації дитини порушують її
права та законні інтереси.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд зареєструвати неповнолітню
доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем
фактичного проживання: АДРЕСА_2.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5,
третя особа орган опіки та піклування
в особі служби у справах захисту дітей
Енергодарської міської ради
Запорізької області про реєстрацію
місця проживання доньки ОСОБА_6 за
місцем проживання відповідача.

В зустрічному позові зазначала, що
перебувала у шлюбі з відповідачем з
16.11.2002р. по 30.03.2011р. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі
народилась донька - ОСОБА_6. З 01.10.2013р.
донька ніде не зареєстрована.
Відповідальність за те, що донька ніде
не зареєстрована повинен нести
відповідач, як законний представник
доньки. Відповідач також ніде не
зареєстрований. Донька фактично
проживає з нею в АДРЕСА_2. Донька разом з
відповідачем перебуває на квартирному
обліку, та у разі реєстрації її не за
місцем реєстрації відповідача вона
втратить можливість на отримання
житлової площі від держави.

Посилаючись на викладені обставини
просила суд зобов'язати ОСОБА_5
зареєструвати своє місце проживання та
зареєструвати доньку за місцем свого
проживання.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 28 квітня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено. В задоволені зустрічного
позову ОСОБА_3 відмовлено. Зобов'язано
ОСОБА_3 зареєструвати місце проживання
малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем її фактичного
проживання за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судові збір у розмірі 243,60грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
в особі представника ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовити,
позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_4,
пояснення ОСОБА_5, його представника
ОСОБА_8, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення первісного
позову та відмову у задоволенні
зустрічного позову.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
правильно послався на ст. 29 ЦК України,
за якою місцем проживання фізичної
особи є житловий будинок, квартира,
інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

За ч 3. цієї норми ЦК України місцем
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я тощо, в якому вона проживає,
якщо інше місце проживання не
встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

Судом першої інстанції встановлено та
не оспорюється сторонами, що їх
малолітня дитина постійно проживає з
матір'ю ОСОБА_3 та не зареєстрована за
місцем проживання.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства реєструють своє місце
проживання.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено,
що реєстрація - це внесення відомостей
до паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесенням цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу. Для
реєстрації особа або її законний
представник подає: письмову заяву,
документ, до якого вносяться відомості
про місце проживання. Якщо дитина не
досягла 16-річного віку, подається
свідоцтво про народження або свідоцтво
про належність до громадянства
України.

Ст. 242 ЦК України визначено, що батьки є
законними представниками своїх
малолітніх та неповнолітніх дітей.

Таким чином, ОСОБА_5, який є батьком і
відповідно законним представником
малолітньої доньки ОСОБА_6, 2003р.н., діючи
з метою захисту охоронюваних законом
прав та інтересів останньої, зокрема
щодо реєстрації у встановленому
законом порядку її місця проживання,
обґрунтовано та за наявності
передбачених законом підстав
звернувся з позовом до ОСОБА_3, яка є
матір'ю цієї дитини і її законним
представником, але не бажає
реєструвати доньку за її постійним
місцем проживання за своєю адресою.

Обраний ОСОБА_5 спосіб захисту
відповідає ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права,
визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
порушення, примусове виконання
обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

У даній справі спосіб захисту права
малолітньої дитини на реєстрацію за
місцем проживання з матір'ю та
обов'язок останньої зареєструвати
дитину за місцем постійного проживання
встановлені ст.ст. 3, 6 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні", що
узгоджується зі ст. 16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що позивач
не мав права звернення до суду,
оскільки його права не порушені,
спростовані під час розгляду справи.

Таким правом ОСОБА_5 наділений у
відповідності до ст. 237, 242 ЦК України,
ст.ст. 3, 39 ЦПК України, які визначають
поняття та підстави представництва за
законом та надають право звертатися до
суду за захистом прав та інтересів
осіб, яких представляють за законом, у
тому числі передбачено, що батьки
представляють своїх малолітніх дітей у
захисті їх прав, свобод та законних
інтересів.

Доводи апеляційної скарги, що
малолітня дитина має бути
зареєстрована з батьком не мають
підстав, оскільки за наведеними
нормами Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" малолітня дитина
підлягає реєстрації за місцем
проживання, у даному випадку - за
постійним місцем проживання з матір'ю
ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги, що дитина
2003р.н. не залучена до участі у справі є
неприйнятними, оскільки згідно ст.ст. 30,
34 ЦК України повну цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
досягла повноліття, а згідно ст.29 ЦПК
України здатність особисто
здійснювати цивільні процесуальні
права та виконувати свої обов'язки в
суді мають повнолітні фізичні особи.

У даній справі права та інтереси
малолітньої дитини представлена обома
її законними представниками - батьками,
що відповідає наведеним нормам права.

Доводи про сумнівність автентичності
копій документів у справі не мають
свого підтвердження будь-якими
доказами щодо їх невідповідності
оригіналам, а тому не можуть
спростувати висновки рішення суду.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 28 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: