УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», ОСОБА_8, треті особи: орган
опіки і піклування Галицької районної
адміністрації виконавчого комітету
Львівської міської ради, приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, про
визнання прилюдних торгів такими, що не
відбулися, визнання недійсним акта
державного виконавця про реалізацію
предмета іпотеки, протоколу про
проведення прилюдних торгів, свідоцтва
про придбання майна з прилюдних торгів,
витягу про реєстрацію права власності,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання права
власності та зустрічним позовом ОСОБА_8
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третя особа - орган опіки і піклування
Галицької районної адміністрації
виконавчого комітету Львівської
міської ради, про виселення та зняття з
реєстраційного обліку, за касаційною
скаргою ОСОБА_10, який діє від імені
ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду
Львівської області від 8 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з указаним позовом.
Зазначали, що на виконанні у Галицькому
відділі державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції (далі - Галицький відділ ДВС
ЛМУЮ) перебували виконавчі листи про
стягнення з них на користь публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») заборгованості за договорами
кредиту. У ході виконавчого
провадження державним виконавцем
накладено арешт на належне позивачам
нерухоме майно - квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначена квартира є предметом іпотеки
за іпотечним договором, укладеним між
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль». У подальшому
спірна квартира була придбана з
прилюдних торгів ОСОБА_8, який оформив
право власності на неї. Вважають, що
державний виконавець не мав права
передавати спірну квартиру для
примусової реалізації, оскільки в ній
зареєстрована неповнолітня дитина,
торгівельна організація не
дотрималась вимог закону про порядок
повідомлення про проведення торгів,
вартість квартири є заниженою, а ОСОБА_8
не міг визнаватись її покупцем, він не
запропонував найвищої ціни під час
проведення прилюдних торгів, порядок
їх проведення порушено. Посилаючись на
наведене, просили задовольнити позов.

ОСОБА_8 подав зустрічний позов, який
мотивував тим, що він придбав квартиру,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з
прилюдних торгів, у встановленому
порядку зареєстрував право власності
на неї, а тому попередні власники
втратили своє право на проживання та
користування спірною квартирою і
підлягають примусовому виселенню та
зняттю з реєстрації, оскільки
звільнити її у добровільному порядку
відмовляються. Посилаючись на
наведене, просив задовольнити
зустрічний позов.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 14 квітня 2014 року первісний
позов задоволено частково. Визнано
недійсними прилюдні торги та їх
результати з приводу примусової
реалізації квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що були проведені 29
квітня 2013 року приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»).
Визнано недійсним протокол проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна від 29
квітня 2013 року № 03/115/13/і-1. Визнано
недійсним акт головного державного
виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 14
травня 2013 року про реалізацію предмета
іпотеки, - квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Визнано недійсним
свідоцтво про придбання предмета
іпотеки, - квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, від 26 квітня 2013 року,
видане приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстроване в
реєстрі за № 1043. Визнано недійсним
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 29 травня 2013 року №
4103013 виданий приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 Скасовано запис про
право власності № 1102812 на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_8, що був вчинений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 Вирішено
питання про стягнення судових витрат. У
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 8 липня 2014 року рішення суду
першої інстанції в частині визнання
недійсними прилюдних торгів та їх
результатів з приводу примусової
реалізації квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що були проведені 29
квітня 2013 року ПП «СП «Юстиція»,
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким визнано прилюдні
торги та їх результати з приводу
примусової реалізації квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
були проведені 29 квітня 2013 року ПП «СП
«Юстиція» такими, що не відбулися.
Виключено із мотивувальної частини
рішення посилання на недійсність
прилюдних торгів та їх результатів з
приводу примусової реалізації
квартири за адресою: АДРЕСА_1 з підстави
відсутності попереднього дозволу
органу опіки та піклування. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_10, який діє від імені ОСОБА_8,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, ухвалити нове рішення про
відмову у первісному позові і
задоволення поданого ним позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що постановами
головного державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ Меленчука В.І. від
19 лютого 2013 відкрито виконавчі
провадження про солідарне стягнення з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 55 848
грн 65 коп. заборгованості, 766 грн 84 коп
судового збору та 120 грн витрат на
інформаційо-технічне забезпечення.

Відповідно до акту опису і арешту майна
від 27 лютого 2013 року головним державним
виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ
Меленчуком В.І. проведено опис майна і
накладено арешт на нерухоме майно,
належне боржникам, а саме - квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновку оцінювача ФОП ОСОБА_13
від 27 лютого 2013 року вартість описаної
та арештованої державним виконавцем
спірної квартири становить 195 749 грн.

Відповідно до протоколу проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна №
03/115/13/і-1 від 29 квітня 2013 року переможцем
прилюдних торгів став ОСОБА_8, що
придбав спірну квартиру за 195 749 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання
недійсними прилюдних торгів та їх
результатів з приводу примусової
реалізації квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що були проведені 29
квітня 2013 року ПП «СП «Юстиція»,
апеляційний суд не погодився із його
висновком про те, що реалізація
квартири на прилюдних торгах мала
проводитись на підставі на ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження» та
вимог Тимчасового положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, а не на підставі Закону України
«Про іпотеку», та ухвалив в цій частині
нове рішення, яким визнав прилюдні
торги та їх результати з приводу
примусової реалізації квартири такими,
що не відбулися.

Однак з такими висновком апеляційного
суду погодитися не можна.

Порядок реалізації арештованого майна
передбачено Законом України "Про
виконавче провадження" та Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 (далі - Тимчасове положення).

Апеляційний суд вказаних нормативних
документів не врахував, не звернув
уваги на те, що рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки не
ухвалювалося, за наявності на
виконанні у державній виконавчій
службі виконавчих листів про стягнення
заборгованості та при відсутності
рішень про звернення стягнення на
предмет іпотеки, реалізація майна
повинна проводитися в загальному
порядку передбаченому Тимчасовим
положенням, а не відповідно до Закону
України «Про іпотеку». Норми
останнього підлягають застосуванню
при проведенні торгів по реалізації
переданого в іпотеку майна при
зверненні на нього стягнення у порядку
та спосіб, передбачений цим Законом.

Крім того, зазначаючи про порушення п. 7.
1 Тимчасового положення у зв'язку з тим,
що жоден із покупців не запропонував
ціну, вищу за стартову ціну лота,
апеляційний суд дійшов помилкового
висновку про те, що таке порушення
тягне за собою правові наслідки у
вигляді визнання торгів такими, що не
відбулися.

Дійсно вказаним пунктом встановлено,
що за цих обставин, торги вважаються
такими, що не відбулися.

Між тим, незважаючи на цю обставину
спеціалізована організація, яка
проводила торги, і державний нотаріус
вважали, що торги проведені у зв'язку з
чим оформлено їх результати, визначено
переможця, якому видане свідоцтво про
право власності на придбане ним на
торгах майно.

Тимчасовим положенням визначено, що
прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення - в редакції
діючій на момент проведення прилюдних
торгів), та передбачені правила
проведення цих торгів.

Виходячи з аналізу правової природи
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в продажу
майна, тобто в забезпеченні переходу
права власності на майно боржника до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак - правочином.

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що
оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК
України, підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Встановивши, що ОСОБА_8 не запропонував
ціну вищу за стартову ціну лота, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що торги були проведенні з
порушенням Тимчасового положення, а
оскільки за результати їх проведення
було укладено договір купівлі-продажу
і відповідач набув право власності на
квартиру, обгрунтовано визнав їх
недійсними.

З огляду на викладене, рішення
апеляційного суду у частині скасування
рішення суду першої інстанції в
частині визнання недійсними прилюдних
торгів та їх результатів з приводу
примусової реалізації квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
були проведені 29 квітня 2013 року ПП «СП
«Юстиція», підлягає скасуванню, із
залишенням в силі в цій частині
рішення суду першої інстанції.

Помилковість посилання в рішенні суду
першої інстанції на недійсність
прилюдних торгів та їх результатів з
приводу примусової реалізації
квартири за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку
із відсутністю попереднього дозволу
органу опіки та піклування не може
тягти за собою його скасування з огляду
на те, що цим судом торги визнані
недійсними з підстав порушень
Тимчасового положення, і такий
висновок є правильним та самостійною і
достатньою підставою для задоволення
первісного позову.

При цьому колегія суддів виходить з
наведеного та положень ст. 335 ЦПК
України, згідно яких під час розгляду
справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

За таких обставин, коли прилюдні торги,
видане ОСОБА_8 свідоцтво про право
власності на придбану на торгах
квартиру, визнані недійсними,
останньому обґрунтовано відмовлено у
задоволенні поданого ним позову.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 339 ЦПК України,
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_10, який діє від
імені ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 8 липня 2014 року у частині
вирішення вимог про визнання
недійсними прилюдних торгів та їх
результатів з приводу примусової
реалізації квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що були проведені 29
квітня 2013 року ПП «СП «Юстиція»,
скасувати, залишити в силі в цій
частині рішення Галицького районного
суду м. Львова від 14 квітня 2014 року.

В іншій частині вказане рішення
апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук