Єдиний унікальний номер 243/3840/14
Провадження номер 2/243/1677/2014
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

"18" вересня 2014 року
м.
Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарях - Горічевій С.В.,
Морозової Н.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Слов'янську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Слов'янської міської ради, про визнання
права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до Слов'янської
міської ради про визнання права
власності у порядку спадкування,
мотивуючи свої вимоги неможливістю
оформлення права на спадщину в
нотаріальному порядку, з наступних
підстав. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2,
яка постійно проживала в м. Слов'янську
та після смерті якої відкрилася
спадщина, яка складалася з 1/2 частини
жилого будинку з господарськими
будівлями, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Спадкоємицею після смерті
ОСОБА_2 була її дочка, моя мати - ОСОБА_3
Моя мати фактично прийняла спадщину,
проте, своїх спадкових прав не оформила
і ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Спадкоємцями
після її смерті були мій батько - ОСОБА_4
- чоловік померлої, мій брат - ОСОБА_5 -
син померлої, та позивачка. ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_5. Таким чином, вона є єдиною
спадкоємицею на спадкове майно, що
залишилося після смерті її матері
ОСОБА_3 Фактично вона прийняла
спадщину, оскільки на момент її смерті
проживала разом з нею та була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Проте, оформити свої спадкові права
вона не має можливості, через те, що її
бабусею ОСОБА_2 не було зареєстровано у
встановленому законом порядку право
власності на 1/2 частину житлового
будинку. Саме це стало підставою для
відмови нотаріуса у видачі їй
свідоцтва про право на спадщину за
законом. Посилаючись на наведене
просила суд задовольнити позовні
вимоги та визнати за нею право
власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою
господарських та побутових будівель та
споруд.

У судове засідання позивач, ОСОБА_1,
повідомлена належним чином про дату,
час і місце судового розгляду, не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи без її участі, просила
задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач - Слов'янська міська рада,
повідомлена належним чином про дату,
час і місце судового розгляду, явку
свого представника в судове засідання
не забезпечила, свого ставлення до
заявлених позовних вимог не висловила,
суду надано заяву з проханням розгляд
справи проводити без участі їхнього
представника, винести рішення на
розсуд суду, із урахуванням наявних у
справі матеріалів.

Дослідивши надані докази і вивчивши
матеріали справи, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
установив наступне.

Згідно даних свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено
відповідний запис № 880 бюро ЗАЦС
Слов'янського міськвиконкому
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після її смерті залишилося спадкове
майно яке складається з 1/2 частини
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена 1/2 частка житлового будинку
належала ОСОБА_2 на підставі
правовстановлюючого документа:
договору № 445 про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві приватної власності, з
кількістю кімнат від однієї до п'яти
включно, виданого 11 липня 1959 року
виконкомом Слов'янської міської ради,
посвідченого Першою Слов'янською ДНК №
5071 та зареєстрованого в Слов'янському
міськкоммунгоспі 16 липня 1959 року.

Згідно даних свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено
відповідний запис № 117 відділом
реєстрації актів цивільного стану по м.
Слов'янську Слов'янського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області.

Спадкоємицею після її смерті була її
донька ОСОБА_3, яка спадщину прийняла,
але не оформила своїх спадкових прав,
оскільки право власності у
встановленому законом порядку
Комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації» за
власником зареєстровано не було.

Відповідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 01 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема такими, як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 липня 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене у
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
спадкоємці, які прийняли спадщину,
мають право на оформлення спадкових
прав шляхом звернення до нотаріальної
контори за видачею свідоцтва про право
на спадщину.

Відсутність державної реєстрації
права власності бабусі на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
спорудами не дає підстав для висновку
про те, що бабуся позивача не була
власником 1/2 частки цього житлового
будинку.

Проте, як встановлено в судовому
засіданні за життя ОСОБА_3 не
звернулася до нотаріальної контори для
оформлення своїх спадкових прав на
спадщину, що відкрилася після смерті її
матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відносини спадкування, як роз'яснено у
пункті 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», регулюються правилами
Цивільного кодексу України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а
якщо воно невідоме - місцезнаходження
майна або його основної частини (ст. 526
ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР
(1963 року) при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є в рівних
частках діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР
(1963 року) визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

За таких підстав, суд приходить до
висновку, що після смерті ОСОБА_2
відкрилася спадщина на 1/2 частку
будинку АДРЕСА_1, що належала їй на
підставі договору № 445 про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності, з кількістю
кімнат від однієї до п'яти включно,
виданого 11 липня 1959 року виконкомом
Слов'янської міської ради, яку фактично
прийняла, як спадкоємець ОСОБА_3, яка
проживала на день смерті ОСОБА_2 в
спірному будинку та фактично вступила
в управління та володіння цим
нерухомим майном. Відсутність на той
час державної реєстрації спадкового
нерухомого майна не свідчать про
неприйняття спадщини, а лише обмежує
право спадкоємця щодо розпорядження
цим майном, тому позовні вимоги в цій
частині обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Дані обставини, також, підтверджуються
даними постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 03 квітня
2014 року, згідно якої до складу
спадкового майна, після смерті ОСОБА_3,
входить 1/2 частка житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_1, яка належала
її матері ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину після якої вона
фактично прийняла, але не оформивши
своїх спадкових прав померла.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі
якщо таке право оспорюється, або не
визнається іншою особою, або у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

Оскільки за життя ані ОСОБА_2, ані
ОСОБА_3, не здійснили державної
реєстрації права власності на 1/2
житлового будинку відповідно до
чинного, на момент їх смерті
законодавства України, то ОСОБА_1, як
спадкоємець за законом, звернулася до
суду за захистом свого права на
спадкове майно, відповідно до ст. 124
Конституції України, що суд вважає
цілком правомірним.

Спадкова справа заведена в Першій
Слов'янській державній нотаріальній
конторі за заявою ОСОБА_1, інші
спадкоємці: чоловік померлої ОСОБА_4,
помер ІНФОРМАЦІЯ_5, син померлої -
ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

25 березня 2014 року видано свідоцтво про
паво на спадщину за заповітом, яка
складається з 1/2 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, спадкоємцем вказаного
у заповіті майна ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 є його донька ОСОБА_1

При наявності таких доказів, позивач
ОСОБА_1, як спадкоємець за законом, має
право на 1/2 частину спадкового майна, що
залишилося після смерті її матері
ОСОБА_3, а саме 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1, тому позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації судових
витрат понесених по справі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, 526, 529, 549 ЦК Української РСР (1963
року), ст.ст. 15, 16, 392, 1216-1223, 1233, 1234, 1235, 1236,
1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов'янської
міської ради про визнання права
власності у порядку спадкування -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частку житлового
будинку з відповідною часткою
господарських та побутових будівель і
споруд, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд Донецької
області через Слов'янський
міськрайонний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текс судового рішення
виготовлено 18 вересня 2014 року.

Суддя
Н.О. Чемодурова