Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2870/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Мумига І. М.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

11.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Єгорової
С.М.

Голованя А.М.

при секретарі - Дімановій
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 07
жовтня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство
КБ «Приватбанк» звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначало,
що 12 травня 2006 року між банком та
відповідачем укладено кредитний
договір, відповідно до якого банк надав
відповідачу кредит в сумі 4000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36
відсотків річних на суму залишку
заборгованості, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Умови кредитного договору щодо
внесення щомісячного платежу
відповідач виконувала не належним
чином, внаслідок чого виникла
заборгованість на суму 25 959 грн. 62 коп.,
яка складається із заборгованості за
кредитом 5 985 грн. 87 коп. заборгованості
за процентами 18 261 грн. 39 коп., штраф
(фіксована частина) 500 грн., штраф
(процентна складова) 1212 грн. 36 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 07 жовтня 2014 року в
задоволенні позову публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі публічним
акціонерним товариством КБ
«Приватбанк» ставляться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції через порушення, на його
думку, норм матеріального та
процесуального права. Просило суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника публічного акціонерного
товариства КБ «Приватбанк» Бистрова
С.А., який підтримав доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні
вказаного рішення відповідно до вимог
ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував
всі обставини справи та дав їм належну
оцінку.

Судом встановлено, що 12 травня 2006 року
публічним акціонерним товариством КБ
«Приватбанк» за заявою ОСОБА_3 надано
кредит в сумі 4000 грн.

Відповідно до заяви кредит у розмірі 4000
грн. надано у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

В заяві відповідача строк дії картки не
зазначено.

Згідно наданих позивачем Тарифів по
кредитним карткам, інформації та
виписки по картці № НОМЕР_1, строк дії
картки по травень 2013 року, порядок
погашення заборгованості - щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості.

Як вбачається з розрахунку позивача,
відповідач має заборгованість по
сплаті кредиту з 12 травня 2006 року по 31
липня 2013 року (за 7 років) в сумі 25 95962
грн. у тому числі: 5 985,87 грн. -
заборгованість по кредиту; 18 261,39 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1212,36 грн. - штраф (
процентна складова).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлено, що позовна давність в один
рік застосовується, зокрема, до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)

Відповідно до ст.. 259 ЦК України
збільшення позовної давності
здійснюється на підставі укладеного та
підписаного сторонами договору.
Позивачем не надано доказів про
збільшення строку позовної давності.

Судом також встановлено, що згідно
заяви ОСОБА_3 згодна з тим, що заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою і Тарифами складає
між нею та Банком Договір.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг кредитний
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проігнорує іншу сторону про припинення
дії договору, він автоматично
продовжується на такий самий строк.

Із заяви позичальника випливає, що
строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії картки.

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.3, пункту 3
частини ІІ Умов та правил надання
банківських послуг, строк дії карки
вказаний на картці (місяць та рік)
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.
Водночас, із Правил користування
платіжною карткою випливає, що договір
є чинним у межах строку дії картки. За
закінченням строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк, якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії) не надійшло
письмової заяви держателя про закриття
картрахунку, а також за умови наявності
грошових коштів на картрахунку для
оплати послуг із виконання
розрахункових операцій за
картрахунком (в передостанній день
місяця закінчення строку дії) і при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Під час розгляду справи, судом першої
інстанції встановлено, що представник
позивача не довів обставин, не надав
докази, які б свідчили, що після
закінчення строку дії платіжної
картки, боржником була отримана нова
картка. Більш того, представник
позивача не зміг пояснити суду коли
була випущена і де отримана
відповідачем нова картка. З пояснень
відповідача було встановлено,що нею не
отримувалась будь-яка інша платіжна
картка, крім згідно заяви від 12 травня
2006 року. Тому, доводи представника
позивача про те, що укладений 12 травня
2006 року кредитний договір діє до травня
2013 року, або до цього часу відповідно до
п. 9.12 Умов і правил надання банківських
послуг суд не взяв до уваги. Крім того,
вказаний пункт не відповідає умовам
кредитного договору, а саме пунктам
3.1-3.1.4, 5.4 Правил користування платіжною
карткою.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Згідно п.3,4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
завою сторони у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідачем та її представником було
заявлено клопотання про застосування
наслідків спливу позовної давності.

В постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14
викладена правова позиція про те, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межа
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст..261 ЦК України),
а не закінчення строку дії договору.

Строк погашення кредиту визначено
періодичними щомісячними платежами, а
несплата чергового платежу виникла з 01
серпня 2008 року, останній платіж,
відповідно до розрахунку і пояснень
представника позивача, було здійснено
відповідачем 30 червня 2010 року (внесено
450 грн. на погашення процентів за
користування кредитом), то право на
звернення до суду у банку виникло 01
липня 2010 року. На час звернення банку з
цим позовом до суду 05 вересня 2013 року
відбувся сплив позовної давності за
вимогами по погашенню кредиту і як
наслідок цього, по сплаті процентів та
штрафів.

Колегія судів судової палати
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції і вважає їх вірними.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційні
скарги і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 07
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді