Золотоніський міськрайонний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2222/14-ц

номер провадження 2/695/893/14

08 вересня 2014 року
м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд

Черкаської області

в складі: головуючої судді
Мозгової О.А.

при секретарі
Матвєєвій О.І.

з участю представників ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Золотоноша
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення від права на
спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

До Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області з позовом про
усунення від права на спадщину до
ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_3. Свій позов
позивачка мотивує тим, що вона разом
із покійним батьком ОСОБА_5 проживала
у житловому будинку АДРЕСА_1. З
початку 2013 року стан здоров»я
батька став постійно погіршуватися, а
6 квітня 2013 року позивачка викликала
йому швидку допомогу. Лікарі
повідомили, що необхідно лягати в
лікарню та лікуватися, але ОСОБА_5
відмовився. ІНФОРМАЦІЯ_1 року йому
вдруге стало погано і його товариш
ОСОБА_6 знову викликав швидку, лікарі
якої повторно запропонували їхати до
лікарні, але ОСОБА_5 також відмовився.
Весь час, з початку 2013 року
позивачка постійно придбавала
батькові ліки, але вони йому не
допомогли та в жовтні 2013 року хворий
переніс інсульт, внаслідок чого
самостійно не пересувався і
потребував постійного стороннього
догляду. Позивачка доглядала за ним,
годувала, готувала їжу, прала одяг,
купала, оскільки батько був
нерухомий. В кінці листопада 2013 року
стан батька значно погіршився, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Після смерті
батька відкрилася спадщина на
належний батькові житловий будинок
АДРЕСА_1. Після відкриття спадщини
позивачка звернулася в нотаріальну
контору з заявою про прийняття
спадщини, але їй там повідомили, що з
заявою про прийняття спадщини
звернулася також її сестра по лінії
батька ОСОБА_4. Позивачка по справі
вважає, що її сестра повинна бути
усунута від права на спадщину, що
відкрилася після смерті ОСОБА_5,
оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК
України не мають права на спадщину
за законом особи, які ухилялися від
виконання обов»язку щодо утримання
спадкодавця, тому звернулася до суду
з даним позовом для захисту своїх
прав.

В судовому засіданні позивачка суду
пояснила, що має старшу сестру по
лінії батька ОСОБА_4. Вони
виховувалися окремо, в різних сім»ях,
так як мають різних матерів. ОСОБА_7
проживала в м. Києві у сім»ї своєї
матері, а вона - проживала в м.
Золотоноша з батьком, оскільки її
батьки також розлучилися і вона
виявила бажання після розлучення
залишитися з батьком. З дитинства її
виховував батько, утримував та
піклувався, приділяв увагу за обох
батьків. Про те, що в неї є сестра
ОСОБА_4 вона знала та була з нею
знайома. ОСОБА_7 двічі приїздила до
батька , щоб познайомити його та
бабусю ОСОБА_8 з онуком, тому у них є
спільні фотокартки. Фотокартки
правнука стояли і в кімнаті бабусі
ОСОБА_8 тривалий час, яка проживала
останні роки, до дня смерті, разом з
ними у їхньому будинку. Батько був
для неї дуже близькою людиною, вони
ділилися з ним всіма таємницями. Тому
смерть батька стала для неї великим
потрясінням, вона на даний час
винить себе в тому, що не була
наполегливішою та не змусила батька
лікуватися , можливо він прожив би ще
якийсь час. Останні роки вона
постійно проживала в м. Києві, бо
навчається там у виші, а на вихідні
приїздила додому, щоб допомогти
батькові прибрати на приготувати
їжу. З початку 2013 року стан здоров»я
батька став погіршуватися, йому
неодноразово викликали швидку, але
серйозно лікуватися він не хотів, бо
вважав себе здоровим та сильним
чоловіком. Вона ще ходила до школи,
як батько захворів на гіпертонію, у
нього був високий тиск і вона за
нього дуже хвилювалася. Коли батько
потрапив до лікарні, в жовтні 2013
року, їй зателефонував товариш
батька ОСОБА_6 і вона вже через кілька
годин була біля нього. У батька
стався інсульт, він знаходився в
реанімації. Вона придбала всі
необхідні ліки. Так як вона є
студенткою, то необхідних коштів на
лікування батька у неї не було і вона
змушена була позичати кошти у
фізичних осіб: ОСОБА_9 3500 гривень та
ОСОБА_10 4500 гривень, також частково
грошима їй допомогли сусіди та друзі
батька. Оскільки лікування в
реанімації було дуже дорогим, то їй
запропонували перевести батька до
реабілітаційного центру, що
знаходиться в неврологічному
відділенні Золотоніської ЦРЛ, на що
вона погодилася. Реабілітаційний
центр розташований в іншому
приміщенні, на 4 поверсі дитячої
лікарні. Ліфт в лікарні не працював, і
їй довелося удвох з подружкою, по
сходах, піднімати лежачого на ношах
батька. Їй дуже була потрібна
допомога, але з проблемами, на той
час, вона зіткнулася наодинці, вона
дуже вдячна своїй подрузі, яка не
залишила її в біді та допомагала. В
реабілітаційному центрі батькові
стало краще і через деякий час вона
забрала його додому. Вдома також
доглядала за ним, лікувала, не
залишала самого. У зв»язку з
перебуванням її біля батька, у неї
були великі проблеми в навчальному
закладі, бо вона змушена була
залишити навчання та не відвідувала
пари. Через деякий час стан здоров»я
батька знову погіршився і він
потрапив повторно до реанімації.
Тоді лікарі їй повідомили, що
батькові вже лікування не допоможе,
щоб вона забирала його додому, бо в
нього почав відмирати мозок. Вона
забрала батька додому і через кілька
днів батько помер. Всі витрати на
поховання несла вона сама,
організовувала похорони. В цьому їй
допомагали сусіди та друзі батька.
Її рідна сестра по лінії батька
ніякої допомоги по догляду та
утриманню батька не надавала, хоча
їй було відомо, що батько знаходився
в тяжкому стані, їй про це
повідомляла її двоюрідна сестра
ОСОБА_11 Сестра також не приїздила і на
похорони батька, лише зателефонувала
в день смерті батька їй на мобільний
телефон та почала розпитувати як це
трапилося. Вона не в змозі була
відповідати сестрі на її запитання,
оскільки перебувала в шоковому стані
та попросила сестру перенести цю
розмову на пізніший термін. Під час
телефонної розмови ОСОБА_4 її
запитала, чи може їй чимось
допомогти, а вона відповіла, що
батько помер і їй вже нічим не
допоможеш. Двоюрідна сестра ОСОБА_4 -
ОСОБА_11 прийшла на похорони батька та
надала їй допомогу в розмірі 100
гривень, також 100 гривень вона надала
їй як допомогу на поминальний обід, 9
днів. ОСОБА_4, на її думку, могла
надавати батькові допомогу, але цього
не робила. Зателефонувала тільки
після смерті батька, при цьому, не
приїхала, навіть, на похорони. Після
смерті батька вона подала заяву про
прийняття спадщини, але в
нотаріальній конторі їй повідомили,
що з заявою про прийняття спадщини
вже звернулася ОСОБА_4. Вона вважає,
що сестра не має права на спадщину,
оскільки не доглядала за батьком,
весь тягар по догляду та лікуванням
ліг на її плечі, хоч вона є
студенткою та не має відповідних
коштів для цього. Також позивачка
зазначила, що вона вирішила почати
впорядкування могили батька та
замовила огорожу. Але сестра ОСОБА_4
приїхала та, не погодивши з нею,
поставила навколо могили огорожу, а
вона тепер не знає, що їй робити з
тією огорожею, яку замовила вона.

Представник позивачки в судовому
засіданні повністю підтримав позовні
вимоги своєї довірительки та просив
суд позов задоволити в повному
об»ємі, оскільки в судовому
засіданні доведено, що ОСОБА_4
ухилялася від обов»язку по утриманню
свого батька та догляду за ним.
ОСОБА_5 знаходився у безпорадному
стані та потребував допомоги обох
дочок.

Відповідачка ОСОБА_8 в судове
засідання не з»явилася, через свого
представника за дорученням ОСОБА_2
надала суду заперечення на позов, в
якому повністю заперечила позовні
вимоги та просила суд відмовити в їх
задоволенні повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в
судовому засіданні повністю
заперечила позовні вимоги, просила
суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
її позовних вимог. На думку
представника відповідачки, в
судовому засіданні не доведено, що
її довірителька ухилялася від свого
обов»язку щодо надання допомоги
спадкодавцеві, позивачка не надала
жодного доказу щодо встановлення
такого факту. ОСОБА_4 фізично не
змогла доглядати за своїм батьком,
оскільки 16 травня 2013 року народила
другу дитину та повинна була
доглядати за дитиною. Представник
позивачки зазначила, що її
довірителька запитувала про допомогу
у сестри, але та сказала, що їй
нічого не потрібно. Представник
позивачки повідомила суду, що ОСОБА_4
постійно спілкувалася з батьком ,
мала з ним добрі стосунки,
телефонувала, цікавилася життям та
здоров»ям, добрі стосунки також мала
і з сестрою до дня смерті батька.
Вона приїздила до батька та бабусі,
про що свідчать фотокартки.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в
судовому засіданні надали аналогічні
показання та пояснили, що являються
сусідами покійного ОСОБА_5 та
позивачки по справі ОСОБА_3, а ОСОБА_14
ще й близькою подругою батька,
товаришували сім»ями . Всі свідки
поряд проживали досить великий
термін, але їм нічого не було відомо
про існування у ОСОБА_5 другої
доньки, він про неї ніколи не
говорив, ОСОБА_4 вони ніколи не
бачили. Про те, що є дочка ОСОБА_7
вони довідалися лише на похоронах, бо
про це почали говорити люди. ОСОБА_5
проживав удвох з дочкою ОСОБА_3
тривалий час, після розлучення
ОСОБА_3 залишилася проживати з
батьком, не захотіла їхати з мамою.
Батько сам її виховував, дуже її
любив та оберігав. ОСОБА_3 це
відчувала та відповідала батькові
взаємністю, мабуть, тому й залишилася
з ним проживати . Вони разом вели
господарство. ОСОБА_3 виросла та
поїхала на навчання до Києва. ОСОБА_5
весь час страждав на підвищений тиск
і ОСОБА_3 дуже через це хвилювалася.
Вона також хвилювалася і через те, що
батько не хотів лікуватися, постійно
його про це умовляла. Але ОСОБА_5 був
досить сильним чоловіком та вважав,
що все переборе самостійно та не
хотів лікуватися. На початку 2013 року
стан здоров»я ОСОБА_5 значно
погіршився, у квітні він, ймовірно,
переніс мікроінсульт та не лікував
його, через що в жовтні потрапив у
тяжкому стані до лікарні . Друг
ОСОБА_5, ОСОБА_6 помістив його в
лікарню та відразу повідомив про це
ОСОБА_3. ОСОБА_3 через чотири години ,
покинула навчання та приїхала з
Києва доглядати за батьком, не
відходила від нього. Вона все робила
по догляду сама, хоча їй було це
робити дуже важко. Сусіди та друзі
допомагали, та поряд вони були не
весь час. ОСОБА_3 - маленька , тендітна
дівчинка, сама піднімала батька, який
був досить міцної статури , мила,
міняла підгузки, робила масажі,
годувала. Вона змушена була позичати
кошти на лікування батька та на
його похорони. Сусіди та друзі
збирали кошти, але , порівняно з
витратами, їх було дуже мало.

Свідки ОСОБА_6 ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суду
повідомили, що являються друзями
ОСОБА_5, добре його знали, їм відомо,
що у ОСОБА_5 була донька від першого
шлюбу ОСОБА_4, він справно платив
аліменти на її утримання, але її
ніколи не бачили та й ОСОБА_5 про неї
не згадував. Коли ОСОБА_5 захворів, то
весь тягар по його догляду та
лікуванням ліг на плечі дочки ОСОБА_3,
оскільки вона була єдиною близькою
людиною. ОСОБА_5 був лежачим та
потребував постійного стороннього
догляду, ОСОБА_3 самій було дуже важко
це робити. Вони, як друзі намагалися
їй допомогти як матеріально, так і
фізично, але цієї допомоги було мало.
Свідок ОСОБА_21 також додав, що
товаришував з ОСОБА_5 дуже близько та
йому було відомо про наміри ОСОБА_5.
Він планував залишити будинок у
спадок дочці ОСОБА_3, мови про те, що
він бажає залишити якийсь спадок
дочці ОСОБА_7 він не вів. ОСОБА_5
продав автомобіль незадовго до
смерті для того, щоб за ці кошти
оформити в будинку облаштування
природного газу, мовляв, щоб у ОСОБА_3
не було ніяких проблем після його
смерті.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
повідомила , що являється двоюрідною
сестрою відповідачки по справі
ОСОБА_4. Вона єдина з їхньої родини
залишилася проживати в Золотоноші,
проживає в одному районі з ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, тому родичі її просили
повідомляти новини про ОСОБА_5. Так
як Золотоноша є невеликим містом, всі
про всіх все знають, і вона, тим
паче, недалеко проживала від ОСОБА_5,
то знала, що він захворів та відразу
ж повідомила свою двоюрідну сестру
ОСОБА_4 та пішла в реанімацію
довідатися про його стан, але її туди
не впустили та сказали, що нічого не
потрібно, бо є дочка, яка забезпечує
всім необхідним. Вона повідомила про
це ОСОБА_4 та більше до лікарні не
ходила. Про стан його здоров»я
ОСОБА_5 вона періодично повідомляла
ОСОБА_4, оскільки цю інформацію
довідувалася від людей. Але через
деякий час вона довідалася, що ОСОБА_5
помер та відразу ж повідомила про це
ОСОБА_4. ОСОБА_7 попросила її знайти
номер мобільного телефона ОСОБА_3.
Тоді вона зателефонувала ОСОБА_3 на
стаціонарний телефон , довідалася
номер її мобільного телефону та
повідомила його ОСОБА_4. На стільки
їй відомо, то ОСОБА_4 телефонувала
ОСОБА_3, але ОСОБА_3 відмовилася з нею
розмовляти. Вона особисто була
присутня на похоронах ОСОБА_5, як
представник їхньої родини. Вона
надала ОСОБА_3 допомогу на поховання
100 гривень та 100 гривень на
поминальний обід на 9 днів. ОСОБА_3
прийняла він неї цю допомогу.
Допомогти більшою сумою грошей вона
не могла, оскільки самотужки виховує
двох малолітніх дітей. ОСОБА_7
повернула пізніше їй ці кошти. На її
думку, ОСОБА_4 не могла прихати
доглядати за батьком та на його
похорони, оскільки , на той час, мала
піврічну дитину, яка хворіла.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що
являється матір»ю відповідачки по
справі ОСОБА_4, а ОСОБА_5 її колишній
чоловік. Після розлучення вони
продовжували підтримувати стосунки,
спілкувалися, бачилися по кілька
разів на рік, як приїздили в
Золотоношу. ОСОБА_5 дуже любив ОСОБА_4,
так як і ОСОБА_3, дуже радів, коли в
нього народився онук, завжди
запитував, коли весілля, та обіцяв,
що продасть автомобіль та за ці
кошти влаштує ОСОБА_4 весілля. Вони
зустрічалися з ОСОБА_5, як приїздили в
Золотоношу, на нейтральній
території, не приходили до ОСОБА_5
додому, бо його дуже ревнувала
ОСОБА_3, ОСОБА_5 приховував від ОСОБА_3,
що спілкується з нею та ОСОБА_4. Ще,
коли ОСОБА_4 перебувала в дитячому
віці, вони приїздили в гості до
матері ОСОБА_5, бабусі ОСОБА_8 та
допомагали їй по господарству,
допомагали вибирати картоплю. А як
ОСОБА_8 народила старшого сина, то
вони приїздили з ним додому до
ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_8, щоб
познайомити їх із онуком . В цей
день вони фотографувалися. Свідок
вважає, що її донька не мала
можливості доглядати за батьком,
оскільки мала піврічну дитину, яка на
той час хворіла та була на грудному
годуванні. Зазначила позивачці, що
вона зрозуміє ОСОБА_8, коли матиме
власних дітей. Також додала, що не є
дуже важливим провести померлого в
останній путь, поцілувавши труп в
холодний лоб, а головне те, що людина
переживає в душі. Ствердила суду, що
її дочка дуже переживала через
смерть батька, постійно плакала, і
вона хвилювалася, щоб у неї не
зникло молоко. ОСОБА_7 запитувала
ОСОБА_3 про допомогу, але та
відмовилася від допомоги ОСОБА_8.
ОСОБА_7 спілкувалася з батьком, але
останнім часом зв»зок з ним був
втрачений, бо вона не могла
додзвонитися, очевидно, ОСОБА_5 змінив
номер. На даний час, ОСОБА_8
встановила батькові огорожу навколо
могили.

Отже, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивачки,
заперечення відповідачки, пояснення
представників, свідків суд приходить
до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні
та підтверджено зібраними в
матеріалах справи доказами, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 мав двох
доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є його
спадкоємцями за законом першої
черги.

ОСОБА_5 виконував свої батьківські
обов»язки щодо виховання та
утримання обох доньок до досягнення
ними повноліття: ОСОБА_3 виховував та
утримував самостійно, а на утримання
ОСОБА_4 сплачував аліменти, що в
судовому засіданні особисто
ствердила мати ОСОБА_7, свідок по
справі ОСОБА_22

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу
України - повнолітні дочка, син
зобов»язані утримувати батьків , які
є непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги .

Як вбачається із копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_5 помер у віці 54 роки,
тобто не досяг пенсійного віку,
пенсії він не отримував та останнім
часом через стан здоров»я не
працював, а тому був позбавлений
будь-якого джерела доходів та
потребував допомоги з боку
повнолітніх дочок, які є сторонами
по справі.

З довідки №999, яка міститься в
матеріалах справи зазначено, що
ОСОБА_5 дійсно перебував на
стаціонарному лікуванні у
неврологічному відділенні
Золотоніської ЦРЛ з 17.10 по 08.11.2013 року,
хворий самостійно себе не
обслуговував , потребував
постійного стороннього догляду.

Отже, з вищезазначеного вбачається,
що ОСОБА_5 перебував у безпорадному
стані через тяжку хворобу та
потребував постійної сторонньої
допомоги .

В судовому засіданні з»ясовано, що
дочка ОСОБА_3 виконала свій обов»язок
перед батьком щодо утримання: за
власний рахунок здійснювала його
лікування, самостійно доглядала ,
утримувала та поховала, про що
свідчать надані нею копії чеків на
лікування ОСОБА_5 на суму 9170 гривень
45 копійок та його поховання на суму
6363 гривень 80 копійок та пояснення
свідків. Натомість, донька ОСОБА_4 не
виконала свого обов»язку по утриманню
непрацездатного батька, в судовому
засіданні встановлено, що нею, через
свідка ОСОБА_11 була надано позивачці
допомогу в сумі 200 гривень на
поховання та поминальний обід, вона
не здійснювала за ним догляд,
мотивуючи тим, що мала піврічну
дитину та змушена була доглядати за
нею.

Суд критично ставиться до таких
тверджень представника відповідачки,
та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_22,
оскільки останні являються родичами
відповідачки та діють в її інтересах.
Суд вважає, що позивачка разом із
своїми неповнолітніми дітьми могла
проживати в приватному будинку
батька та надавати посильну допомогу
сестрі ОСОБА_3 , позивачці по справі ,
у догляді за батьком та поділити з
нею тягар витрат на лікування та
утримання батька при цьому,
одночасно, здійснювати догляд за
своїми неповнолітніми дітьми або ж
забезпечити догляд батька зусиллями
сторонньої людини, оплачуючи їй
надані послуги. Крім того, суд вважає,
що здійснювати догляд за батьком
могла ефективніше ОСОБА_4, оскільки є
старшою за віком та має більший
життєвий досвід, виховує дворх
малолітніх дітей та здійснює за ними
догляд. Але, ОСОБА_7, в даній
ситуації, бездіяла, переклала ввесь
тягар на сестру ОСОБА_3, яка взагалі
не має ніякого досвіду щодо догляду,
і таку бездіяльність суд розцінює як
ухилення відповідачкою від
утримання батька та надання
посильної допомоги по догляду за
ним.

Суд критично оцінює також твердження
свідка ОСОБА_22 щодо відмови ОСОБА_3
приймати від ОСОБА_4 будь-яку
допомогу, оскільки свідок ОСОБА_11
ствердила , що передала ОСОБА_3 в
якості допомоги 200 гривень, які вона
прийняла. Суд вважає, що якби ОСОБА_3
була надана матеріальна допомога в
більшому розмірі, то вона б від неї
також не відмовилася.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК
України не мають права на
спадкування за законом батьки (
усиновлювачі ) та повнолітні діти(
усиновлені) , а також інші особи , які
ухилялися від виконання обов»язку
щодо утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом .

Пленум Верховного Суду України в п. 6
Постанови № 7 « Про судову практику у
справах про спадкування » від 30.05.2008
року роз»яснив, що правило абзацу
другого частини третьої статті 1224 ЦК
стосується особи, яка зобов'язана
була утримувати спадкодавця згідно з
нормами Сімейного кодексу України.
Факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення
спадкодавцем, який мав право на
утримання, позову про стягнення
аліментів до особи, яка претендує на
спадщину, не є достатньою підставою
для відмови в позові про усунення від
права на спадкування.

Також, відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК
України - за рішенням суду особа може
бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду № 7 « Про судову практику у
справах про спадкування » від 30.05.2008
року також роз»яснено, що правило
частини п'ятої статті 1224 ЦК України
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК України не були зобов'язані
утримувати спадкодавця. Безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування. Вимога про
усунення спадкоємця від права на
спадкування може бути пред'явлена
особою, для якої таке усунення породжує
пов'язані зі спадкуванням права та
обов'язки, одночасно з її позовом про
одержання права на спадкування з
підстав, визначених у частині 2 статті
1259 ЦК України.

Така ж позиція Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ викладена і в п. 4 листа « Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» та також
зазначено, що для задоволення позовних
вимог у справах про усунення від права
на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224
Цивільного кодексу України має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що сторона
позивача довела в судовому засіданні
одночасне настання зазначених в Листі
обставин: ухилення ОСОБА_4 від
надання спадкодавцеві допомоги, яка
полягає у бездіяльності останньої,
можливість надання такої допомоги
могла - вона могла надавати таку
допомогу, навіть маючи на руках
неповнолітніх дітей, оскільки має
чоловіка, який постійно працює та
отримує заробітну плату та
зобов»язаний так, як і відповідачка,
наглядати за дітьми .

Оцінюючи дану обставину суд
припускає, що й ОСОБА_3 могла б
послатися на відсутність можливості
доглядати за батьком, мотивуючи
зайнятістю навчанням у виші та
відсутністю коштів, бо є студенткою,
але остання цього не зробила, одягла
на себе боргове ярмо та доглянула
батька належним чином.

Суд також вважає доведеним в
судовому засіданні і безпорадний
стан ОСОБА_5, оскільки це стверджено
медичною довідкою та показаннями
свідків. ОСОБА_5 через тяжку хворобу
був нерухомий, перебував в тяжкому
стані та потребував сторонньої
допомоги.

Так як батько сторін по справі був
нерухомий, був людиною досить великої
статури, що вбачається із показань
свідків та фотокарток, які приєднані
до матеріалів справи, враховуючи що
догляд за ним включав у себе
перевертання тіла, заміну підгузків,
піднімання, то суд вважає що
позивачці, яка має досить дрібну
статуру та молодий вік самостійно
було важко виконувати такі обов»язки.
Суд також враховує той факт, що
серед рідних людей він мав лише двох
доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому
приходить до висновку, що ОСОБА_5
потребував ще допомоги і з боку
другої доньки ОСОБА_4.

Отже, суд вважає, що в судовому
засіданні позивачем доведено
настання сукупності обставин, а саме
ухилення відповідачки ОСОБА_4 від
надання спадкодавцеві ОСОБА_5 допомоги
при можливості її надавати,
перебування ОСОБА_5 у безпорадному
стані та потреба спадкодавця в
допомозі саме ОСОБА_4, а тому
задовольняє позов ОСОБА_3 повністю та
усуває ОСОБА_4 від права на
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Золотоноша
Черкаської області .

Виходячи з того, що позов ОСОБА_3
задоволений судом у повному об»ємі,
то відповідно до ст. 88 ЦПК України
суд покладає судові витрати на
відповідачку по справі.

Керуючись ст.ст.212, 213, 215, 218, 223 ЦПК
України, ст.328, 346, 1224 ЦК України,
Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», п.4 листа « Про судову
практику розгляду цивільних справ
про спадкування» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від
права на спадкування - задоволити.

Усунути ОСОБА_4 від права на
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Золотоноша
Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
243 гривні 60 копійок судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Золотоніський міськрайонний суд
сторонами по справі протягом десяти
днів з його проголошення.

Суддя:
О.А. Мозгова

Повний текст рішення
виготовлено та підписано 12 вересня 2014
року.