ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/1699/13-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року
смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Цилюрик Т.А., Поповій
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи Золочівський РС ГУ ДМС України в
Харківській області, служба у справах
дітей Золочівської районної державної
адміністрації Харківської області про
усунення перешкод у користуванні
власністю, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, в якому з урахуванням
уточнень просив заборонити
відповідачу відвідувати будинок
позивачаАДРЕСА_1, просив визнати
відповідача таким, що незаконно займає
чужу житлову площу, за вказаною
адресою, реєстрацію неповнолітнього
ОСОБА_3 визнати незаконною та такою, що
підлягає анулюванню.

Свої вимоги мотивував тим, що він разом
із своїми дітьми та дружиною ОСОБА_4
проживав у спірному будинку. Будинок є
спільною сумісною власністю подружжя.
Згодом в 2010 році у них розладилися
подружні відносини, шлюб розпався та
дружина пішла до відповідача.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_4 та
відповідача ОСОБА_2 народилася донька
ОСОБА_5. Згодом без дозволу позивача у
спірному будинку оселився відповідач
та його неповнолітній син ОСОБА_3,
останнього до того ж відповідач без
дозволу позивача зареєстрував у
будинку. Проте у судовому засідання
позивач пояснив, що в даний час
відповідач вже не проживає постійно у
спірному будинку, проте іноді відвідує
його, приходячи до дружини ОСОБА_4

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки не повідомив,
просив справу розглядати за його
відсутності, позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Представник третьої особи
Золочівського РС ГУ ДМС України в
Харківській області у судовому
засідання пояснила, що згідно даних
сектору реєстрація малолітнього
ОСОБА_3 за вказаною адресою відсутня,
запис у домовій книзі про його
реєстрацію, підлягає анулюванню, за
вимогою позивача, проте останній досі
до них з цього приводу не звертався.
Щодо інших вимог покладалася на розсуд
суду.

Представник третьої особи служби у
справах дітей Золочівської районної
державної адміністрації Харківської
області у судове засідання 22 жовтня 2014
року не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності. В
письмових поясненнях зазначила, що
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3 можливе лише у
судовому порядку.

Суд вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази у їх сукупності,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

21 квітня 2004 року ОСОБА_6, за допомогою
свого представника продала ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 у рівних частинах житловий
будинок АДРЕСА_1, про що сторонами було
укладено договір купівлі-продажу,
зареєстрований того ж дня приватним
нотаріусом Золочівського РНО
Харківської області ОСОБА_7, присвоєно
реєстровий номер 449 (а.с.45).

27 лютого 1998 року, 03 серпня 1995 року та 03
листопада 2000 року у родині ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 народилися діти ОСОБА_11, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, про що відділом реєстрації
актів громадянського стану
Московського районного управління
юстиції у м. Харкові вчинено відповідні
записи у книзі записів про народження
та видані відповідні свідоцтва серії
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с.19-21).

З наданої суду копії домової книги
житлового будинку АДРЕСА_1 вбачається,
що в даний час за даною адресою
зареєстровані ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6
(а.с.8-18).

За повідомленнями Золочівського РС ГУ
ДМС України в Харківській області від
06.02.2014р. та 03.10.2014 року ОСОБА_2
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2,
ОСОБА_3 не зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1.

Як пояснив у судовому засіданні
позивач, відповідач в даний час не
проживає у спірному будинку, іноді
приходить відвідувати дружину
позивача. Позивач пояснив, що порушення
його прав полягає у тому, що відповідач
відвідує його будинок, незаконно без
його дозволу зареєстрував свого сина
від іншого шлюбу - ОСОБА_3. Представник
Золочівського РС ГУ ДМС України в
Харківській області пояснив, що йому не
відомо яким чином у будинковій книзі
стоїть відмітка про реєстрацію
малолітнього ОСОБА_3, оскільки згідно
даних сектору малолітній за вказаною
адресою ніколи не реєструвався. Тому
вказана відмітка у будинковій книзі
має бути анульована з проставленням
відповідної відмітки, але для цього
позивач має звернутися до сектору та
надати будинкову книгу. Проте досі
позивач з цього приводу до них не
звертався.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтями 328, 321 ЦК України, закріплено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів, право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його
здійсненні.

Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом позивачу наведені положення
процесуального закону були
неодноразово роз'яснені, та зрозумілі.

Статті 33, 51, 52 Конституції України
визначають одні з невід'ємних та
непорушних прав громадянин України,
зокрема право на свободу пересування,
вільний вибір місця проживання, права
на шлюб та утримання дітей.

За змістом положень ст. 15 ЦК України,
вирішуючи спір, суд має вдаватися до
передбачених законом, співмірних та
адекватних способів захисту прав,
встановивши, що таке порушення має
місце.

Так судом встановлено, що позивач на
праві власності разом із своєю
дружиною ОСОБА_4 володіє в рівних долях
спірним житловим будинком за адресою
АДРЕСА_1. Проте позивачем на надано
доказів встановлення порядку
користування вказаним будинком, або
виділу у натурі частки із майна, які б
давали можливість визначити яка саме
частина будинку належить саме йому,
через що суд не має змоги зробити
висновок про наявність або відсутність
порушень прав позивача як власника.

Позивач у судовому засіданні визнав, що
в даний час відповідач постійно не
проживає у спірному будинку.

Крім того, одночасно позивач зауважив,
що відповідач іноді відвідує іншого
співвласника будинку - його дружину, з
якою вони мають спільну дитину.

Відповідно суд розцінює вимоги
позивача, а саме заборону відповідачу
відвідувати спірний будинок, власником
якого є не тільки позивач, та визнання
його таким, що незаконно займає житлову
площу, як неадекватний спосіб захисту
та такий, що може призвести до
порушення конституційних прав
відповідача на свободу пересування,
вільний вибір місця проживання та
спілкування зі своєю родиною.

В зв'язку з наведеним право власності
позивача у обраний спосіб захищено
бути не може, на підставі викладеного
суд відмовляє у задоволені цієї
частини позовних вимог.

В той же час суд звертає увагу, що
позивач не позбавлений можливості
звернутися до суду з позовом про
встановлення порядку користування
вказаним будинком, або виділ у натурі
частки із майна, після чого зможе
захистити його власність, в тому числі
шляхом звернення до правоохоронних
органів у випадку вторгнення до його
частини будинку, без його дозволу.

Щодо позовних вимог, про визнання
реєстрації малолітнього ОСОБА_3 у
спірному будинку незаконною та такою,
що підлягає анулюванню, суд також
відмовляє у задоволенні цих вимог,
виходячи з того, що фактично відсутній
спір щодо законності його реєстрації,
бо малолітній не має реєстрації за цією
адресою. Так для проставляння відмітки
про анулювання реєстрації
малолітнього ОСОБА_3 достатньо
звернення позивача до Золочівського РС
ГУ ДМС України в Харківській області,
проте як пояснила представник
районного сектору, позивач з
відповідною вимогою до сектору не
звертався.

Оскільки судом відмовлено у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, відповідно до положень ст.88 ЦПК
України судові витрати відшкодуванню
не підлягають.

Керуючись вказаними положеннями та
положеннями та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,