Справа № 158/1679/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Костюкевич О.К. Провадження
№ 22-ц/773/1852/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі Янко О.А.,

з участю: представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Ліпіч А.С,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до
комунального закладу «Ківерцівське
районне територіальне медичне
об'єднання» про оскарження дій за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на
рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 06 листопада 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ківерцівського районного
суду Волинської області від 06
листопада 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 до комунального закладу
«Ківерцівське районне територіальне
медичне об'єднання» про оскарження дій
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
позивач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
зобов'язати комунальний заклад
«Ківерцівське районне територіальне
медичне об'єднання» направити його
ОСОБА_4 на медико-соціально-експертну
комісію.

В судовому засіданні
представники позивача апеляційну
скаргу підтримали з підстав викладених
у ній, просили рішення суду скасувати.
Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано достовірних
доказів неправомірних дій відповідача,
неврахування відображений в медичній
документації захворювань, а саме
вібраційної хвороби І ступеня,
оскільки із досліджених в судовому
засіданні документів про медичне
обстеження позивача вбачається, що з 1984
року діагноз вібраційна хвороба
підтверджено не було, враховуючи, що
позивач ОСОБА_4 будь-якого контакту з
вібрацією з 1967 року не мав, вібраційна
хвороба І ступеня є виліковною,
будь-яких доказів про зміну стану
здоров'я позивача з моменту
встановлення групи інвалідності за
загальних захворюванням суду надано не
було.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Ківерцівського районного
суду Волинської області від 08.12.2009 року
встановлено факт причинного зв'язку
між отриманням ОСОБА_4 під час роботи на
Павлодарському тракторному заводі
професійного захворювання та
настанням у нього інвалідності.

Відповідачем відмовлено позивачу у
направленні на пересвідчення МСЕК для
зміни категорії інвалідності на
підставі наявної медичної
документації про відсутність у
позивача професійного захворювання
(а.с. 5).

Відповідно до повідомлення Донецького
НДІ гігієни праці і профзахворювань
від 22.04.1987 року ОСОБА_4 мав контакт з
вібрацією з 05.03.1962 року по 24.07.1967 року. У
1973 році при обстеженні ОСОБА_4 в НДІ
крайової патології м. Алма-Ата
поставлено діагноз: вібраційна хвороба
І ступеня. Хворі з вібраційною хворобою
І ступеня при раціональному
працевлаштуванні виліковні. При
обстеженні останнього у Донецькому НДІ
гігієни праці і профзахворювань у 1984
році діагноз вібраційна хвороба І
ступеня підтверджено не було.

Із повідомлення ВОПЛ № 1 м. Луцька № 2519
від 28.05.2002 року позивач ОСОБА_4 з 1967 року
страждає на хронічний тяжкий психічний
розлад - шизофренію, з приводу якого є
інвалідом ІІ групи і неодноразово
лікувався. 04.04.2002 року був обстежений
комісією лікарів, яка зробила висновок
про відсутність підстав для зміни
категорії інвалідності, рекомендовано
районному психіатру провести
психіатричний огляд ОСОБА_4 та надати
йому психіатричну допомогу, порушити
питання про визнання останнього
недієздатним.

Згідно з повідомленням Волинської
обласної клінічної лікарні від 30.11.2007
року при неодноразову обстеженні
ОСОБА_4 у Волинській обласній клінічній
лікарні клінічних проявів вібраційної
хвороби не виявило. Аналогічний
висновок зробила ЛКК 05.11.2008 року.

Згідно п. 3, 4 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1317 від 03 грудня 2009
року, із змінами, внесеними згідно з
постановами КМУ № 752 від 18.08.2010, № 762 від
20.07.2011 , № 485 від 31.05.2012 р.,
медико-соціальна експертиза
проводиться особам, що звертаються для
встановлення інвалідності за
направленням
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після проведення
діагностичних, лікувальних і
реабілітаційних заходів за наявності
відомостей, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
огляд потерпілого для визначення
ступеню втрати працездатності
проводиться МСЕК за умови подання акта
про нещасний випадок на виробництві,
акта розслідування професійного
захворювання за встановленими формами,
висновку спеціалізованого медичного
закладу про професійний характер
захворювання, направлення
лікувально-профілактичного закладу
або роботодавця чи профспілкового
органу підприємства, на якому
потерпілий одержав травму чи
професійне захворювання, або робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, суду чи прокуратури.

Пунктом 11 Положення про порядок, умови
та критерії встановлення інвалідності,
затвердженого постановою КМУ від 03
грудня 2009 року №1317, ступінь втрати
професійної працездатності
працівників (у відсотках), ушкодження
здоров'я яких пов'язане з виконанням
ними трудових обов'язків, та потреба у
медичній і соціальній допомозі
визначаються на підставі направлення
лікувально-профілактичного закладу,
роботодавця або уповноваженого ним
органу чи профспілкового органу
підприємства, на якому потерпілий
одержав травму чи професійне
захворювання, або робочого органу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, суду чи прокуратури.

На підставі досліджених доказів та
наведених правових норм судом
встановлено, що з 1984 року діагноз
вібраційна хвороба у позивача
підтвердженим не був, будь-яких доказів
про зміну стану здоров'я, які б давали
підстави для направлення його на
медико-соціальну експертизу, з моменту
встановлення групи інвалідності не
надано, а тому відсутні підстави для
визнання дій відповідача
неправомірними.

За таких обставин справи колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно визначив характер спірних
правовідносин між сторонами, належним
чином перевірив доводи позивача і
заперечення відповідача, відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України дав правову
оцінку встановленим обставинам і
наявним у справі доказам та дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження судом першої
інстанції, їм дана вірна правова оцінка
у рішенні суду, а тому вони є
безпідставними і не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального права, зазначені в ньому
висновки є правильними і ґрунтуються
на встановлених судом обставинах
справи, а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухваленого у даній справі судового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 06 листопада 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: