Провадження № 2/522/1174/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк» до
ОСОБА_1, за участю третьої особи
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості та
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, за участю третьої особи
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції,
неодноразово уточнюючи позовні вимоги,
та в кінцевому варіанті просить в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №К-203/11
від 21 вересня 2011 року у розмірі 33 688, 47
дол. США звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1
шляхом визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 21 вересня 2011 року
між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №К-203/11,
відповідно до умов якого Банк надав
відповідачці кредит в сумі 25 000, 00 дол.
США на строк користування кредитними
коштами до 20 вересня 2012 року зі сплатою
17, 0 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором
відповідно до іпотечного договору від
21 вересня 2011 року, укладеного між
ОСОБА_1 та ПАТ «Ерде Банк», Банком
прийнято в іпотеку трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1, яка належить
відповідачці на праві приватної
власності.

Однак, у зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором, у неї утворилась
прострочена заборгованість, яка станом
на 24 березня 2014 року складає 33 688, 47 дол.
США, з яких: 24 594, 72 дол. США -
заборгованість за кредитом; 6 051, 38 дол.
США - заборгованість по процентам; 3 000, 00
дол. США - штраф за невиконання п. 4.3
кредитного договору за кожний випадок
прострочення виплати кредиту; 42, 37 дол.
США - штраф за невиконання п. 4.4
кредитного договору щодо несвоєчасної
сплати процентів за період з березня
місяця 2013 року по лютий місяць 2014 рік.

Таким чином, зважаючи на невиконання
відповідачкою зобов'язання стосовно
умов повернення кредитних коштів, ПАТ
«Ерде Банк» просить суд стягнути
вищевказану заборгованість за
кредитним договором №К-203/11 від 21
вересня 2011 року за рахунок предмета
іпотеки.

28 серпня 2014 року до суду надійшла заява
позивача про зміну предмету позову, в
якій просить стягнути з ОСОБА_1 на
користь Банку заборгованість за
кредитним договором у розмірі 33 688, 47
дол. США. В прийнятті такої заяви судом
було відмовлено на підставі ч. 2 ст. 31
ЦПК України, у зв'язку з тим, що по
вищевказаній цивільній справі вже
заслуховувались пояснення сторін,
тобто справа розглядається по суті.

Тому, представник ПАТ «Ерде Банк» у
судовому засіданні підтримав уточнені
позовні вимоги від 07 липня 2014 року про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості та
визнання права власності у повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник
у судовому засіданні не визнали
позовні вимоги ПАТ «Ерде Банк»,
заперечували проти їх задоволення та
вказали, що на вищевказаний предмет
іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1, не
може бути звернено стягнення в рахунок
погашення заборгованості відповідно
до вимог Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», оскільки дана
квартира є основним місцем реєстрації
та проживання ОСОБА_1 та її
неповнолітньої дитини.

Представник Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
у судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши думки сторін, суд вважає
позовні вимоги ПАТ «Ерде Банк» такими,
що не підлягають задоволенню, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що 21 вересня 2011 року
між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №К-203/11,
відповідно до умов якого Банк надав
відповідачці кредит в сумі 25 000, 00 дол.
США на строк користування кредитними
коштами до 20 вересня 2012 року зі сплатою
17, 0 % річних за користування кредитом (а.
с. 5).

Згідно п. п. 1.1, 1.2 кредитного договору
ОСОБА_1 отримала вищевказаний кредит
для використання їх на споживчі
потреби у іноземній валюті, а саме 25 000,
00 дол. США.

Згідно п. 4.3 кредитного договору
сторони визначили, що за кожний випадок
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань, передбачених п. 3.3
договору, позичальник сплачує
кредитодавцю штраф у розмірі 1% від суми
кредитних коштів зазначеної в п. 1.1
договору. За п. 3.3 договору сторони
визначили обов'язки позичальника, в
тому числі, відповідно до п.п. 3.3.2
щомісячно повертати частини кредитних
коштів.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору
в якості забезпечення виконання
зобовязання щодо погашення кредиту,
сплати процентів за користування,
комісій, інших платежів передбачених
цим Договором, а також можливих
штрафних санкцій, надалі виступатиме
іпотека.

Так, в забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором відповідно до іпотечного
договору від 21 вересня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерде
Банк», Банком прийнято в іпотеку
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
належить відповідачці на праві
приватної власності (а. с. 10).

Згідно п. 2.3.2 іпотечного договору
загальна заставна вартість
вищевказаної квартири була визначена у
розмірі 496 000, 00 грн.

Також у судовому засіданні
встановлено, що у зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором, у
неї утворилась прострочена
заборгованість, яка станом на 24 березня
2014 року складає 33 688, 47 дол. США, з яких: 24
594, 72 дол. США - заборгованість за
кредитом; 6 051, 38 дол. США -
заборгованість по процентам; 3 000, 00 дол.
США - штраф за невиконання п. 4.3
кредитного договору за кожний випадок
прострочення виплати кредиту; 42, 37 дол.
США - штраф за невиконання п. 4.4
кредитного договору щодо несвоєчасної
сплати процентів за період з березня
місяця 2013 року по лютий місяць 2014 рік,
що підтверджується відповідним
розрахунком заборгованості, наданим
представником позивача до суду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в яких
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, а зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у
разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Представником позивача у судовому
засіданні також не доведено, що ПАТ
«Ерде Банк» направляв на адресу
відповідачки вимогу про усунення
порушень кредитного договору та
попередження її як іпотекодавця про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі не усунення даних порушень.
Інших доказів на підтвердження
вищевказаних даних представником
позивача до суду також не було надано.

Доводи представника позивача про те, що
згідно витягу з Реєстру прав власності
на нерухоме майно від 29 липня 2014 року за
ОСОБА_1 на праві власності, крім
квартири АДРЕСА_1, загальною пл. 62, 0 кв.
м., також знаходиться квартира АДРЕСА_2
в м. Одесі, пл. 90, 3 кв. м., не беруться
судом до уваги, у зв'язку з тим, що
згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно
за умови, що таке нерухоме житлове
майно використовується як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя.

У судовому засіданні доведено, що
ОСОБА_1 зареєстрована та постійно
проживає у АДРЕСА_3 загальною пл. 62, 0 кв.
м., яка є предметом іпотеки, що
підтверджується відповіддю
Центрального адресного бюро м. Одеси,
наявного у матеріалах справи (а. с. 26).

Окрім того, ОСОБА_1 за кредитним
договором №К-203/11 від 21 вересня 2011 року
отримала кредит у іноземній валюті, у
розмірі 25 000, 00 дол. США, для
використання їх на споживчі потреби, а
відповідно до іпотечного договору від
21 вересня 2011 року, відповідачка є
одночасно іпотекодавцем, у зв'язку з
забезпеченням виконання зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором, що
також є підставою для застосування
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» протягом дії цього Закону: не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, дійсний позов підпадає під
дію Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Тому, в задоволенні позовних вимог
Банку про звернення стягнення на
предмет іпотеки у вигляді вищевказаної
квартири слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ст. 1 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 11,
509, 525, 526, 530, 651 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11,
60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Ерде Банк» до ОСОБА_1, за участю
третьої особи Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості та визнання права
власності, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Приморський
районний суд м. Одеси протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Свячена Ю.Б.