Номер провадження: 22-ц/785/5537/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі - Орловій С.І.

у відкритому судовому засіданні у
присутності позивача ОСОБА_2, її
представника по довіреності,
представника Одеської міської ради, по
довіреності,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеса від 12.12.2013 року,

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Одеської міської ради, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 посилалася на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_6,
після його смерті залишилося спадкове
майно, споруда дачі за адресою: АДРЕСА_2,
що підтверджено свідоцтвом про право
власності на вказану нерухомість
№3-683 від 15.10.1997р.

На час смерті спадкодавця, позивач
проживала і була зареєстрована з ним за
однією адресою: АДРЕСА_1 і фактично
прийняла спадщину.

В березні 2012р. позивач звернулася
до Першої одеської державної
нотаріальної контори з усною заявою
про оформлення спадщини, у видачі
правовстановлюючого документу їй було
відмовлено у зв'язку з тим, що були
відсутні оригінали документів про
право власності на спадкове майно.

Уточнивши позовні вимоги
позивач ОСОБА_2 просила:

визнати за нею право власності в
порядку спадкування на 7/100 частин
дачно-будівельного кооперативу «
Інженерів та наукових робітників», що
складається: з чотирьох житлових
кімнат площею: 20,1кв.м, 16,5кв.м, 20,6кв.м,
15,8кв.м, кухні площею 13,4кв.м, санвузла
площею 7,0кв.м ( літер «в» 2), тамбура
площею 2,3кв.м ( літер «в» 3), загальною
площею 95,7кв.м, розташованих на
земельній ділянці площею 0,1666кв.м, за
адресою: АДРЕСА_2.

Представник відповідача, Одеської
міської ради, в судове засідання не
з'явився, повідомлявся про день і час
розгляду справи.

Треті особи: ОСОБА_3, рідна сестра
позивача, ОСОБА_4, ОСОБА_5, сини позивача,
надали до суду 1 інстанції заяви про
розгляд справи за їх відсутності.

Заочним рішенням місцевого суду від
12.12.2013р. в позові ОСОБА_2 відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить
заочне рішення скасувати, постановити
нове рішення про задоволення її позову,
посилаючись на порушення місцевим
судом вимог матеріального і
процесуального права.

В апеляційному суді позивач, її
представник, доводи апеляційної скарги
підтримали.

Представник відповідача, ОМР, вважає
рішення законним.

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, не
з'явилися, про день і час розгляду
справи повідомлялися.

У відповідності з вимогами ч 2 ст.305 ЦПК
України неявка сторони, яка сповіщена
про день і час розгляду справи не
перешкоджає її розглядові.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача, доводи
скарги позивача і її представника,
заперечення представника ОМР,
оглянувши в апеляційному суді
матеріали цивільних справ, що
розглядалися судами, колегія дійшла
висновку апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

По матеріалам справи встановлено,
що батьками позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
яка залучена до розгляду справи як
третя особа, були: мати, ОСОБА_7,
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і батько, ОСОБА_6,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач ОСОБА_2 на день смерті
батька разом із спадкодавцем проживала
і була зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, вказана нерухомість входила в
спадкову масу.

Рідна сестра позивача, третя особа,
ОСОБА_3 відмовилася від спадщини, що
підтверджується її заявою, яка
посвідчена нотаріусом від 07.11.2011р.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються вимогами ЦК
України в редакції 1963р.

На час відкриття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_6 діяв ЦК України в
редакції 1963р.

Діючий ЦК України набрав чинності з
01.01.2004р.

Пунком 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України 2004р. передбачено,
що Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли, або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України передбачено, що
Правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Слід також враховувати роз'яснення, які
містяться в абз.3п1 Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008р.№7.

В абз.2п1 вказаного Пленуму
врегульовано, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004року.

В абз.3 п1 Пленуму було передбачено, що у
разі відкриття спадщини до зазначеної
дати, застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила ЦК УРСР (далі ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі, коли
спадщина відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

По матеріалам справи встановлено, що
спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
спадщина відкрилася в 1999р., строк на
прийняття спадщини закінчився також на
час дії ЦК УРСР в редакції 1963р.

Позивач посилалася на те, що спадкова
маса складається з 7/100 частин
дачно-будівельного кооперативу «
Інженерів і наукових робітників» за
адресою: АДРЕСА_2.

Між тим, судом 1 інстанції встановлено,
що при своєму житті спадкодавець
ОСОБА_6 розпорядився своїм майном..

В матеріалах справи є договір
дарування від 04.12.1998р. за яким ОСОБА_6
(дародавець) подарував, а ОСОБА_4.( онук) (
обдарований) прийняв в дар 5/100 частин
домоволодіння , що знаходиться в
АДРЕСА_2 (а.с.79).

В матеріалах справи є також договір
дарування від 16.03.1999р. за яким ОСОБА_4,
діючий по довіреності від 19.11.1998р. від
імені ОСОБА_6 (дародавець) подарував, а
ОСОБА_5 (онук) ( обдарований), прийняв в
дар 2/100 частини домоволодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2(а.с.77).

Таким чином, на час смерті спадкодавця
ОСОБА_6, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1, він
розпорядився своїм майном, уклав
договори дарування на користь своїх
онуків, вказані вище договори
дарування не визнані недійсними. За
нормами діючого на той час
законодавства право власності на
нерухоме майно виникало з часу
укладання угод.

В ході розгляду справи були також
отримані докази того, що нові власники
спірного майна за договорами дарування
розпоряджалися своїм майном.

Судом 1 інстанції, а також апеляційним
судом оглядалися матеріали цивільної
справи 2-3454/10 за позовом ОСОБА_4 ( власник
5/100 частик), ОСОБА_5 (власник 2/100 часток)
до КП « ОМБТІ і РОН» про зобов'язання
здійснити реєстрацію права власності
на нерухоме майнло, за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права
власності, виплату грошової
компенсації.

За наслідками розгляду вказаних
позовних вимог ухвалою суду 1 інстанції
від 12.02.2010р. визнана мирова угода за
умовами якої ОСОБА_2 виділено у
власність 5/100 частин домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4 - 1/100 частина,
ОСОБА_5 1/100 частина вказаного
домоволодіння. Ухвала набрала чинності
і сторонами мирової угоди не
оскаржувалася ( копія ухвали суду 1
інстанції від 12.02.2010р. приєднана до
матеріалів справи).

Уточнивши позовні вимоги позивач
ОСОБА_2 просила за нею визнати право
власності на спадкове майно, що
складається з 7/100 часток домоволодіння
дачно - будівельного кооперативу «
Інженерів та наукових робітників», що
складається: з чотирьох житлових
кімнат площею: 20,1кв.м, 16,5кв.м, 20,6кв.м,
15,8кв.м, кухні площею 13,4кв.м, санвузла
площею 7,0кв.м ( літер «в» 2), тамбура
площею 2,3кв.м ( літер «в» 3), загальною
площею 95,7кв.м, розташованих на
земельній ділянці площею 0,1666кв.м за
адресою: АДРЕСА_2.

Між тим, відповідно до технічного
паспорту від 03.03.1994р. спірне
домоволодіння не містить відомостей
про наявність у спірному домоволодінні
санвузла площею7,0кв.м, (літер «в» 2),
тамбура площею 2,3кв.м,( літер «в» 3) і про
те, що вказані добудови узаконені у
передбаченому законом порядку.

Позивач посилалася на те, що ці
прибудови були спорудженні її батьком,
спадкодавцем ОСОБА_6 ще в 1991р., що і
призвело до збільшення площі спірного
домоволодіння.

Суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що право власності на
самочинно збудовані житлові будинки,
будівлі, споруди, інше нерухоме майно
не набувають особи, які здійснили це
будівництво так і їхні спадкоємці.

Дав оцінку всім доказам, що зібрані по
справі, суд 1 інстанції дійшов висновку
про відмову ОСОБА_2 в заявленому позові.

Колегія вважає, що висновок суду 1
інстанції є обґрунтованим, таким, що
відповідає вимогам матеріального
права і доказам, що зібрані по справі,
тому апеляційна скарга відхиляється,
рішення місцевого суду залишається без
змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319
ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 12.12.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської
міської ради, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно
після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду
Одеської області: Плавич
Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська М.М.