Справа № 375/283/14-ц Головуючий у І
інстанції Литвин О.В.Провадження №
22-ц/780/4285/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 54
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Коцюрби О.П.

за участі секретаря Бобка О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 11 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АМО-К», про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та стягнення моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що у відповідності
до Наказу ТОВ «АМО-К» № 51 від 30.07.13 року
його було звільнено з посади лікаря
ветеринарної медицини за власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України
та було зобов'язано бухгалтерію
товариства провести з ним розрахунок
за невикористану відпустку за період
роботи з 16 березня 2013 року по 30 липня 2013
року.

Зазначає також, що через кілька днів
після звільнення йому було виплачено
3243 грн. 36 коп. в рахунок часткового
погашення заборгованості по
заробітній платі за травень та червень
2014 року, а решту коштів керівництво
відповідача обіцяло виплатити пізніше.

Всього заборгованість відповідача
перед позивачем становить 6296 грн. 40 коп.
Позивач неодноразово звертався до
відповідача з вимогою сплатити залишок
заборгованості, але кожного разу йому
відмовляли, пояснюючи це відсутністю
грошових коштів. З останньої розмови з
відповідачем, що відбулася 30 листопада
2013 року, з'ясувалося, що відповідач
відмовляється виплатити позивачу
залишок заборгованості.

У зв'язку з викладеним позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
по заробітній платі в розмірі 6296 грн. 64
коп., середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 01 серпня 2013 року по день
звернення до суду в розмірі 33390 грн. та
3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Рокитнянського районного
суду Київської області від 11 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що суд першої інстанції не допитав
свідків, які б могли підтвердити
виплату неофіційної заробітної плати,
не з'ясував чи відповідає дійсності
довідка від 04 жовтня 2012 року, яка є
єдиним письмовим підтвердженням факту
виплати неофіційної заробітної плати.

Також скаржник вважає неправильно
встановлено судом першої інстанції, що
трудова книжка та її дублікат були
видані згідно з нормами чинного
законодавства.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 16 вересня 2009 року позивач був
зарахований відповідачем на посаду
лікаря ветеринарної медицини з
посадовим окладом 910 грн. та був
звільнений із займаної посади за
власним бажанням 30 липня 2013 року.

Розмір посадового окладу позивача за
період його роботи на підприємстві
змінювався у сторону збільшення і на
час його звільнення з роботи становив
1650 грн.

В день звільнення позивачу були
виплачені всі належні йому суми
заробітної плати, нарахування якої
проводилося йому бухгалтерією
підприємства у відповідності до
розміру посадового окладу, а саме 1549
грн. 69 коп., що включало в себе також 354
грн. 13 коп. компенсації за
невикористану щорічну відпустку.

Отримати пошкоджений оригінал своєї
трудової книжки та її дублікат із
записом про звільнення із роботи
позивач у день звільнення відмовився. У
подальшому всі записи трудової
діяльності позивача були відновленні
відповідачем і на підставі яких було
виготовлено інший дублікат трудової
книжки, який позивач отримав лише 30
жовтня 2013 року, незважаючи на
неодноразові виклики відповідача,
починаючи з 05 серпня 2013 року.

Під час роботи позивача на
підприємстві, а саме 04 жовтня 2012 року,
йому була видана Довідка № 207 про
розмір середньомісячного посадового
окладу в сумі 4770.00 грн., що фактично не
відповідало дійсності. З цього приводу
на підприємстві було проведено
службове розслідування, за наслідками
якого було встановлено помилковість
зазначеного у вказаній довідці розміру
посадового окладу позивача в сумі 4770.00
грн., за що було попереджено головного
бухгалтера підприємства.

Викладене підтверджується письмовими
матеріалами справи, а саме:

- Наказ № 52 від 15 вересня 2009 року про
прийом ОСОБА_1 на роботу на посаду
лікаря ветеринарної медицини з
посадовим окладом 910 грн.;

- Штатні розклади ТОВ «АМО-К» за 2010-1013
роки, відповідно до яких розмір
посадового окладу позивача в період
роботи на підприємстві був у межах 910
-1650 грн.;

- Відомості про отримання заробітної
плати ОСОБА_1 в період роботи на
підприємстві;

- Відомості про нарахування заробітної
плати застрахованим особам ТОВ «АМО-К»
і в тому числі ОСОБА_1;

- Наказ № 51 від 30 липня 2013 року про
звільнення ОСОБА_1 з роботи;

- Довідка ТОВ «АМО-К» № 207 від 04 жовтня
2012 року про розмір посадового окладу
ОСОБА_1;

- Наказ ТОВ «АМО-К» № 35 від 27 травня 2014
року «Про недопущення трудової
дисципліни», за яким констатовано
помилковість видачі довідки № 207 від 04
жовтня 2012 року про розмір посадового
окладу ОСОБА_1 в розмірі 4770 грн.;

- Видатковий касовий ордер від 30 липня
2013 року про отримання ОСОБА_1 в день
звільнення з роботи 1549 грн. 69 коп.;

- Довідка ТОВ «АМО-К» від 27 травня 2014
року № 87 про розмір посадового окладу
ОСОБА_1 в період роботи на підприємстві
із вересня 2009 року по липень 2013 року, а
саме в межах 910 - 1650 грн.;

- копія трудової книжки ОСОБА_1;

- Постанова про закриття кримінального
провадження № 0000646 від 30 серпня 2014
року.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
встановлені судом обставини визнані
обома сторонами спору, а тому згідно
положень ст. 61 ЦПК України додатковому
доказуванню не підлягають.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
працедавцем, а саме ТОВ «АМО-К» при
звільнення працівника - ОСОБА_1, діяв
згідно з чинними нормами трудового
законодавства України, а тому підстави
для задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості по
заробітній платі відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені ст. 116
цього ж Кодексу, а саме всіх сум, що
належать працівнику від підприємства,
установи, організації.

У випадку порушення прав, свобод чи
інтересів, згідно зі ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи,
доводи позову та апеляційної скарги
позивача зводяться до того, що
відповідачем не було виплачено
неофіційну заробітну плату, яку він
отримував по окремій відомості.
Натомість відповідачем надано суду
першої інстанції всі необхідні докази,
які підтверджують належне дотримання
відповідачем трудового законодавства
при розрахунку позивача при
звільненні.

Крім того, слід зазначити, що виплата
неофіційної заробітної плати нічим не
підтверджується та виплата якої не
передбачена чинним законодавством
України. До того ж, в матеріалах справи
містяться докази того, що позивач,
влаштовуючись на роботу, погодився на
визначений штатним розписом розмір
заробітної плати.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції в частині своєчасного
розрахунку позивача при звільненні,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Позивач обґрунтовував свої позовні
вимоги крім несвоєчасного розрахунку
при звільненні ще й тими обставинами,
що йому видали дублікат трудової
книжки лише із записами про роботу у
відповідача. Записи про попередню
роботу позивача відповідач у трудову
книжку не вніс. Вказані обставини
заважали позивачу працевлаштуватись
на іншу роботу.

Судова колегія погоджується із
доводами апеляційної скарги в тій
частині, що суд неправильно встановив
ту обставину, що позивачу був виданий
дублікат трудової книжки із записами
не тільки про останнє місце роботи у
відповідача, а і про попередні місця
роботи. Позивач надав судовій колегії
дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1
і його копію в якому відсутні записи
про попередні місця роботи позивача.
Як вбачається із копії книги обліку
трудових книжок працівників, яку
надавав в суд першої інстанції
відповідач, 30.10.2013 року позивач отримав
саме цей дублікат серії НОМЕР_1. (а.с.57)
Інших даних про видачу іншого
дублікату трудової книжки позивачу,
матеріали справи не містять. Однак суд
першої інстанції був позбавлений
можливості правильно встановити ці
обставини, оскільки позивач не надав
суду дублікат трудової книжки для
огляду і надав його лише при розгляді
апеляційної скарги.

Однак вказані обставини щодо видачі
дублікату трудової книжки не впливають
на правильність висновків суду про
відсутність порушень відповідачем
норм трудового законодавства при
виготовленні і видачі позивачу
дублікату трудової книжки.

Порядок заповнення дублікату
трудової книжки встановлений
Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої Наказом Міністерства
праці України N 58, 29.07.1993. (далі
Інструкція)

5.2. Дублікат трудової книжки або
вкладиш до неї заповнюється за
загальними правилами. У розділі
"Відомості про роботу", "Відомості про
нагородження" і "Відомості про
заохочення" при заповненні дубліката
вносяться записи про роботу, а також
про нагородження і заохочення за
місцем останньої роботи на підставі
раніше виданих наказів (розпоряджень).

5.3. Якщо працівник до влаштування
на це підприємство вже працював, то при
заповненні дубліката трудової книжки в
розділ "Відомості про роботу" у графу 3
спочатку вноситься запис про загальний
стаж його роботи до влаштування на це
підприємство, який підтверджується
документами.

Загальний стаж роботи записується
сумарно, тобто зазначається загальна
кількість років, місяців, днів роботи
без уточнення, на якому підприємстві, в
які періоди часу і на яких посадах
працював у минулому власник трудової
книжки.

Після цього загальний стаж,
підтверджений належно оформленими
документами, записується по окремих
періодах роботи в такому порядку: у
графі 2 зазначається дата прийняття на
роботу; у графі 3 пишеться найменування
підприємства, де працював працівник, а
також цех (відділ) і посада (робота), на
яку було прийнято працівника. Запис у
дублікаті трудової книжки відомостей
про роботу за сумісництвом та за
суміщенням професій провадиться за
бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно,
що працівник переводився на іншу
постійну роботу на тому ж самому
підприємстві, то про це робиться
відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується
дата звільнення, а у графі 3 - причина
звільнення, якщо у поданому
працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не
містять повністю зазначених вище даних
про роботу у минулому, в дублікат
трудової книжки вносяться тільки ті
дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються
найменування, дата і номер документа,
на підставі якого проведено відповідні
записи у дублікаті. Документи, що
підтверджують стаж роботи,
повертаються їх власнику. Власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
сприяти працівникові в одержанні
документів, які підтверджують стаж
його роботи, що передував влаштуванню
на це підприємство.

Як вбачається із постанови про
закриття кримінального провадження
від 30.08.2013 року, яку позивач додав до
своєї позовної заяви, інспектор
відділу кадрів ТОВ «АМО-К» Прихідько
Н.І. пояснювала, що вона разом із ОСОБА_1
звертались за консультацією до
територіального відділення
Пенсійного фонду України з приводу
відновлення записів у трудовій книжці
і разом об»їздили усі підприємства, на
яких раніше він працював. Йому були
видані довідки про роботу на цих
підприємствах. Вказані довідки ОСОБА_1
не надав до відділу кадрів для
внесення записів до дублікату
трудової книжки.

Оскільки були відсутні відповідні
документи, які мали бути надані саме
працівником, якому належала трудова
книжка, тобто позивачем, внести запису
у дублікат трудової книжки щодо роботи
позивача відповідач не міг , а тому і не
міг видати позивачу.

Будь яких доказів того, що внаслідок
невидачі належним чином оформленого
дублікату трудової книжки позивач був
обмежений у працевлаштуванні, чим йому
була завдана моральна шкода, матеріали
справи не містять. Як вбачається із
дубліката трудової книжки позивача з
19.11.2013 року він вже працював за фахом в
ТОВ «Земля Томилівська».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 11 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: