Справа №1412/253/12 08.09.2014 08.09.2014 08.09.2014
Провадження №22-ц/784/2402/14
Провадження №22-ц/784/2402/14
Суддя суду першої інстанції Кузьменко
Доповідач апеляційного суду
Ухвала

Іменем України

08 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Свіщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Телец -
ВАК» на рішення Заводського районного
суду міста Миколаєва від 27 березня 2012
року, ухваленого за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Кредитпромбанк» (далі -
ПАТ «Кредитпромбанк») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 18 травня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» (далі - ВАТ
«Кредитпромбанк»), правонаступником
якого є ПАТ «Кредитпромбанк», і ОСОБА_3
укладено кредитний договір за
№03/1/152/07-Z, за умовами якого банк відкрив
позичальнику не відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі у
розмірі 73 840 доларів США, зі сплатою
процентної ставки в розмірі 13.50 %
річних, з кінцевим терміном повернення
кредиту до 17 травня 2012 року включно, в
обмін на зобов'язання позичальника
використовувати кредит за цільовим
призначенням, повернути його в термін,
відповідно до умов договору та
виконати інші свої зобов'язання згідно
договору.

Наряду з цим, сторони також
передбачили, що порушення
позичальником виписаних умов, дає
право банку нарахувати проценти у
збільшеному розмірі.

Посилаючись на те, що банк належним
чином виконав свої зобов'язання, а
ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором не виконав, внаслідок чого
станом на 30 листопада 2011 року
утворилася заборгованість на загальну
суму 104 179 доларів США, 79 центів, що
еквівалентно 832 365 грн. 27 коп., позивач
просив стягнути з відповідача вказану
заборгованість за кредитним договором,
а також вирішити питання щодо
стягнення з відповідача судових витрат
по справі.

Рішенням Заводського районного суду
міста Миколаєва від 27
березня 2012 року позов ПАТ
«Кредитпромбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Кредитпромбанк» суму заборгованості
за кредитним договором у загальному
розмірі 641 380 грн. 13 коп. Вирішено
питання щодо стягнення судових витрат
у справі в розмірі 2 823 грн. 00 коп.

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою на вказане
рішення, за результатами розгляду якої
апеляційним судом Миколаївської
області ухвалено рішення від 20 червня
2012 року, яким рішення суду першої
інстанції змінено та з ОСОБА_3 стягнуто
на користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованість за кредитним договором
№03/1/152/07-Z, укладеним між ВАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 18 травня 2007
року у розмірі 80 275 доларів США 87
центів, що еквівалентно 641 083 грн. 09 коп.,
яка складається з заборгованості по
кредиту - 52 911 доларів США 33 центів, що
еквівалентно 422 549 грн. 88 коп. та
заборгованості про процентам 27 364
доларів США. 54 центів, що еквівалентно
218 533 грн. 21 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь банку судовий збір у розмірі 2
173 грн. 99 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції, ТОВ «Телец -ВАК»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить змінити рішення суду першої
інстанції (скасувавши при цьому
рішення апеляційного суду
Миколаївської області), та стягнути з
ОСОБА_3 598 527 грн. 46 коп. заборгованості
за вищевказаним кредитним договором, з
яких 422 549 грн. 88 коп. (еквівалент 52 911
доларів США 33 центів) заборгованість за
кредитом, 175 977 грн. 58 коп.
(еквівалент 22 035 доларів США 76 центів)
заборгованість по процентам.

На його думку, рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга ТОВ
«Телец - ВАК» підлягає апеляційному
розгляду в порядку, передбаченому ст.318
ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.318 ЦПК України, якщо
апеляційні скарги на рішення або
ухвалу суду першої інстанції були
подані в установлені цим Кодексом
строки, але надійшли до суду після
закінчення апеляційного розгляду
справи або коли строки на подання
апеляційної скарги у зв'язку з
порушенням їх з поважних причин були
поновлені або продовжені і особа, яка
подала апеляційну скаргу, не була
присутня під час розгляду справи,
апеляційний суд розглядає цю скаргу за
правилами цієї глави. Залежно від
обґрунтованості скарги, зазначеної в
частині першій цієї статті, суд ухвалює
рішення відповідно до ст.307 цього
Кодексу. При цьому за наявності підстав
може бути скасовано рішення або ухвалу
апеляційного суду.

Апеляційна скарга ТОВ «Телец - ВАК» не
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому рішенні,
районний суд виходив з того, що
оскільки позичальник належним чином не
виконував свої зобов'язання за
кредитним договором, що призвело до
виникнення заборгованості, то останній
повинен відшкодувати банку
заборгованість за кредитом та
заборгованість за процентами.

Перевіряючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився з
обставинами та правовідносинами,
встановленими судом першої інстанції,
в той же час вважав, що сума
заборгованості за кредитним договором
повинна бути стягнута з відповідача у
вигляді грошових коштів у тій самій
сумі і в тій самій валюті, що була
одержана останнім, а тому змінив
рішення в частині грошової одиниці
визначення боргу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, виходячи з наступного.

В силу ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Сукупність прав та обов'язків, у науці
цивільного права прийнято називати
змістом цивільних правовідносин.

В силу ст.ст.251,253,509,525-526,598,610,611,616,622,631 ЦК
України, зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання мають ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Відповідно до ст.ст.525,598- 609 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання (не
виконала його, або виконала з
порушенням умов), відповідно до
ст.ст.525,549-552,553-555,625,1048,1049,1054, глави 51 ЦК
України, пункту повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, виконати зобов'язання належним
чином та сплатити, в межах позовної
давності, неустойку і відшкодувати
збитки.

Договір вважається правомірним якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Правомірний (дійсний) договір породжує
для сторін цивільні обов'язки, які
повинні виконуватися належним чином у
межах та на умовах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства й у строки
передбачені цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що 18
травня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_3
укладено у простій письмовій формі
кредитний договір №03/1/152/07-Z, за умовами
якого позичальнику надано кредит на
споживчі цілі в розмірі 73 840 доларів
США, зі сплатою процентів за
користування кредитними коштами в
розмірі 13.50 % річних, строком до
17 травня 2012 року включно, а
позичальник зобов'язався належним
чином використати та повернути банку
суму отриманого кредиту, а також
сплатити відповідну плату за
користування кредитом та виконати всі
інші зобов'язання за вказаним
договором.

Зокрема, згідно з п.3.1 договору
відповідач зобов'язався, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту, забезпечити
погашення кредиту шляхом внесення
готівкою або шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів у валюті
отриманого кредиту на рахунок
позичальника у період з 1-го по 10 - те
число кожного календарного місяця, а
також відповідно до п.3.2. договору
сплачувати банку нараховані проценти
за користування кредитними коштами до
10 - го числа кожного місяця.

В той же день між банком та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Телец -
ВАК», в якості зобов'язання виконання
позичальником кредитного договору, був
укладений договір поруки за №03/1/152/2/07 -
Z.

З доданого позивачем розрахунку
вбачається, що станом на
30 листопада 2011 року утворилась
заборгованість за кредитним договором,
яка складає:

- 363 751 грн. 15 коп. - прострочена
заборгованість за основною сумою
кредиту;

- 212 381 грн. 41 коп. - прострочена
заборгованість за відсотками за
користування кредитом;

- 58 994 грн. 51 коп. - поточна
заборгованість по основній сумі
кредиту;

- 6 253 грн. 06 коп. - поточна
заборгованість за відсотками за
користування кредитом;

- 173 286 грн. 37 коп. - загальна сума пені;

- 17 698 грн. 78 коп. - штраф, а всього - 832 365
грн. 27 коп.

02 лютого 2011 року банк направив
відповідачу досудову вимоги про
погашення в строк до 02 березня 2011 року
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 02 лютого 2011 року в
загальному розмірі становила
94 099 доларів США 93 цента (а.с.17).

На час пред'явлення позову в суд
вказаний борг не був погашений
відповідачем.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що між
сторонами мають місце договірні
відносини, зокрема, кредитні. При цьому,
колегія суддів вважає, що банк виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором, передавши позичальнику
обумовлені договором кошти, а
позичальник зобов'язання в частині
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитними
коштами не виконав, тому виходячи з
юридичної оцінки наявних у справі
доказів, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості за тілом кредиту та
процентами обґрунтовані та підлягають
задоволенню, що вірно констатував і суд
першої інстанції.

Єдиним доводом апеляційної скарги щодо
незаконності судових рішень є те, що
суд, як першої, так і апеляційної
інстанції, не врахували, що проценти за
користування коштами нараховані
банком у підвищеному розмірі, ніж
передбачено договором.

Разом з тим, при вирішенні спору щодо
правомірності дій відповідача щодо
підвищення процентної ставки в
односторонньому порядку, колегія
суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст.1056-1 ЦК України у зв'язку з
прийняттям Закону України від 12
грудня 2008 року №661-VI «Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України
щодо заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також, що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною, необхідно
виходити з того, що цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією
України принципу незворотності дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів (частина
перша ст.58), всі рішення банку в
будь-якій формі (постанова, рішення,
інформаційний лист) щодо підвищення
процентної ставки в односторонньому
порядку є неправомірними лише з 10 січня
2009 року (Рішення Конституційного Суду
України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у
справі про зворотну дію в часі законів
та інших нормативно-правових актів).

При вирішенні вищевказаного питання
також необхідно розрізняти умови
кредитного договору, які встановлюють
односторонню зміну умов договору, від
умов договору, що встановлюють
погоджену сторонами процедуру зміни
договору шляхом прийняття
позичальником пропозиції кредитора
про зміну умов договору відповідно до
вимог статей 641- 642 ЦК України або в
порядку, визначеному ч.6 ст.1056-1 ЦК
України.

Зі змісту кредитного договору слідує,
що сторони узгодили, що у кожному
випадку невиконання (неналежного
виконання) позичальником своїх
зобов'язань за цим договором (відносно
своєчасної та/або повноти сплати
процентів і повернення кредитів),
розмір процентної ставки збільшується
на 0.25 % річних, починаючи з розміру,
встановленого п.1.3 вказаного договору.
У випадку наступного невиконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором, розмір процентної ставки
збільшується з урахуванням
збільшення процентних ставок,
зроблених раніше, відповідно до умов
цього пункту. Новий розмір процентної
ставки встановлюється від дня,
наступного за днем, в який позичальник
повинен був виконати свої
зобов'язання, одна не виконав або їх
виконав не в повному обсязі.

Укладаючи кредитний договір сторони
були ознайомлені з його змістом та
погодились з тим, що всі умови такого
договору є зрозумілими і
справедливими по відношенню до них.

При цьому, банком було дотримано
механізм та процедура такого
підвищення процентної ставки, а тому
вважати такі його дії неправомірними
неможна.

Отже, доводи апеляційної скарги про те
що банк безпідставно в односторонньому
порядку підвищував відсоткову ставку є
необґрунтованими, оскільки наведені
вище обставини свідчать про наявність
у банка права на збільшення
відсоткової ставки за користування
кредитними коштами в порядку,
передбаченому кредитними договором.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні вимог
про стягнення пені та штрафу за
кредитним договором сторонами не
оскаржувалося, а тому не було предметом
апеляційного розгляду.

Отже, за встановлених обставин, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують та не дають підстав для
скасування судового рішення за
правилами ч.2 ст.318 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телец - ВАК» - відхилити.

Рішення Заводського районного суду
міста Миколаєва від 27 березня 2012 року в
не оскаржуваній частині залишити без
змін.

В задоволенні вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телец - ВАК» про скасування рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 20 червня 2012 року на
підставі ч.2 ст.318 ЦПК України -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, і з цього часу може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: