РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року

Підволочиський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої судді Кузьменко І.О.

за участі секретаря судового засідання
Ніздропи І.В.,

розглянувши у відкритому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Галущинської сільської ради
Підволочиського району про визнання
права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з даним позовом,
вказавши що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його
мати ОСОБА_2, після чого відкрилася
спадщина, в склад якої входить
житловий будинок з надвірними
спорудами АДРЕСА_1. Позивач являється
спадкоємцем першої черги по закону. В
даний час він звернувся до нотаріуса з
метою одержання свідоцтва про право на
спадщину за законом, однак йому було
відмовлено по причині належності
будинковолодіння колгоспному двору.
Відповідно до чинного законодавства
він та померла мати мали право
власності на ? частину майна - кожний.
Таким чином, позивач вказує, що він, як
син померлої, маючи право власності на
1/2 частину, успадкував увесь будинок і
тому просить суд винести рішення, яким
за ним визнати право власності на все
будинковолодіння.

В судове засідання позивач не з'явився,
подав заяву про розгляд справи у його
відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача - Галущинської
сільської ради в суд не з'явився. Подана
заява з проханням справу розглядати
без його участі, з позовом згоден.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти:

Свідоцтвом на право особистої
власності на жилий будинок від 28.02.1992 р.,
виданим Галущинською сільською радою
Підволочиського району Тернопільської
області визнано право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1 за
колгоспним двором, головою якого
являлася ОСОБА_2 і який складався із 2-х
чоловік.

Згідно архівної довідки, станом на 1991
рік разом із ОСОБА_2 проживав син
ОСОБА_1.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України №20 від 22.12.1995р. право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору та збереглося після
припинення існування колгоспного
двору, мають ті члени колгоспного
двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку у майні.
Розмір частки двору визначається,
виходячи з рівності часток членів.
Таким чином, усі члени двору мали право
власності на ? будинковолодіння.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., після
чого відкрилася спадщина на 1/2 частину
будинковолодіння і позивач являється
спадкоємцем першої черги.

Як зазначено у постанові, винесеній
приватним нотаріусом Підволочиського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
12.08.2014 р. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на його
ім'я після ОСОБА_2 відмовлено по причині
належності будинковолодіння АДРЕСА_1
колгоспному двору.

Позивач, котрий постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що спадщину
прийняв. Тому, із врахуванням належної
йому ? частини майна і успадкування 1/2
частини після смерті ОСОБА_2 за
позивачем слід визнати право власності
на усе будинковолодіння.

На підставі вищенаведеного суд вважає
позов підлягаючим до задоволення.

На підставі ст. ст. 1261, 1268 ЦК України,
керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 14, 15, 57, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий булинок АДРЕСА_1, зокрема: на ?
частину як за членом бувшого
колгоспного двору та на ? частину в
порядку спадкування за законом після
матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Підволочиський райсуд протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя
І.О. Кузьменко