СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Справа № 636/4729/14-ц

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 2/636/2371/14

05 грудня 2014 року

м. Чугуїв

Чугуївський міський суд
Харківської області у складі:

головуючого - судді Бондар С.Б., за
участю секретаря судового засідання -
Кривенець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чугуєва
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Чугуївського
міського суду Харківської області з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_3.
після смерті якого відкрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 1217 ЦК
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Відповідно до
ст. 1261 ЦКУ України у першу чергу право
на спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. Спадкоємцями першої
черги після смерті ОСОБА_3 стали його
дружина та донька: позивач - дружина
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та відповідач - донька
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Інших
спадкоємців першої черги немає. На
момент смерті ОСОБА_3 з ним були
зареєстровані його дружина ОСОБА_1, яка
проживала та доглядала за своїм
чоловіком ОСОБА_3, та донька ОСОБА_2.
Однак на момент смерті ОСОБА_3 його
донька - ОСОБА_2 фактично з ним не
проживала. Саме постійне проживання
спадкодавця зі спадкоємцем на час
відкриття спадщини є підставою для
визнання спадкоємця таким, що прийняв
спадщину, а не лише реєстрація місця
проживання спадкодавця за адресою
місця проживання спадкоємця. Отже,
ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті
чоловіка ОСОБА_3. Однак отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом не має можливості через
відсутність правовстановлюючого
документу на будинок. Відповідно до ч. 1
ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно. Частиною 1 ст. 1298 ЦК
України встановлює, що свідоцтво про
право на спадщину видається
спадкоємцям після закінчення шести
місяців з часу відкриття спадщини.
Відповідно до пунктів 4.9, 4.10 Глави 10
«Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», свідоцтво про
право на спадщину видається на
підставі письмової заяви спадкоємців
після закінчення шести місяців з дня
відкриття спадщини. Видача свідоцтва
про право на спадщину спадкоємцям, які
прийняли спадщину, ніяким строком не
обмежена. За змістом п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженням
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавалися в
тому числі і на підставі записів у
погосподарських книгах. Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності. З довідки
виконавчого комітету
Великобабчанської сільської ради
Чугуївського району Харківської
області від 15 вересня 2008 року № 499
вбачається, що будинок зі службовими
будівлями та спорудами, розташований
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований в по
господарський книзі № 3 за 2006-2010рр. за
ОСОБА_3. Відповідно до ст. 1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. Згідно до вимог
ст. 328 Цивільного кодексу України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. На підставі вимог
ст. 41 Конституції України, право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом, крім
того, право приватної власності є
непорушним. У відповідності до вимог ч.
1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають
з приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини, що має
місце в даному випадку.

З зазначених правових підстав
позивачка просить, визнати за нею,
ОСОБА_1, право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судове засідання від сторін надійшли
заяви про розгляд справи за їх
відсутності, позивач позов підтримав,
відповідач проти позову не
заперечував.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову, суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши письмові докази, суд
приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер чоловік позивача - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2, виданим Великобабчанською
сільською радою Чугуївського району
Харківської області 13 лютого 2007 року
(а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог статті 1220
Цивільного Кодексу України, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
або оголошення її померлою. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день з якого вона оголошується
померлою.

Згідно статті 1221 Цивільного Кодексу
України, місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.
Таким чином, відповідно до наведених
норм, часом відкриття спадщини є
ІНФОРМАЦІЯ_2, а місцем відкриття
спадщини - с. Велика Бабка, Чугуївського
району, Харківської області.

На підставі вимог статті 1217 Цивільного
Кодексу України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. ОСОБА_3 за життя не склав
заповіт, щодо вирішення долі вище
вказаного майна, тому спадкування
здійснюється за законом.

У відповідності до статті 1223
Цивільного Кодексу України, у разі
відсутності заповіту, право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу.

Згідно із статтею 1216 Цивільного
кодексу України спадкування є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців), та статтею 1218 Цивільного
кодексу України, де зазначено, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до пункту 1 статті 316
Цивільного кодексу України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом.
Стаття 1270 ЦК України встановлює для
прийняття спадщини строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦКУ України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3 є його: дружина - ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження НОМЕР_3 від 30 травня 1970 року
та донька - ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 06
липня 1972 року, свідоцтвом про шлюб
НОМЕР_5, виданим 11 жовтня 2002 року
Великобабчанською сільською радою
Чугуївського району, Харківської
області (а.с.7,8).

Інших спадкоємців першої черги немає.
На момент смерті ОСОБА_3 з ним були
зареєстровані його дружина ОСОБА_1, яка
проживала та доглядала за своїм
чоловіком ОСОБА_3, та донька ОСОБА_2, яка
на момент смерті батька фактично з ним
не проживала. Саме постійне проживання
спадкодавця зі спадкоємцем на час
відкриття спадщини є підставою для
визнання спадкоємця таким, що прийняв
спадщину, а не лише реєстрація місця
проживання спадкодавця за адресою
місця проживання спадкоємця. З довідки
виконавчого комітету
Великобабчанської сільської ради
Чугуївського району Харківської
області від 15 вересня 2008 року № 499,
вбачається, що будинок зі службовими
будівлями та спорудами, розташований
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований в по
господарський книзі № 3 за 2006-2010рр. за
ОСОБА_3 (а.с.10), з яким на час смерті
проживала його дружина - ОСОБА_1

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину
після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3

На підставі вимог ст. 1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Вище приведені обставини та факти у їх
сукупності дають суду можливість
зробити висновок про те, що обставини,
на які позивач посилався у позові, як на
підстави своїх вимог, - обґрунтовані.

Відповідачем заперечень до позову не
надано. З зазначених правових підстав,
суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути
визнане право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті її чоловіка -
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи викладене вище, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню, як такий, що
знайшов своє підтвердження в ході
судового засідання.

Визнання відповідачем позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 60, 174 ч. 4, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1221, 1261,
1268-1270 ЦК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Чугуївський міський суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано.

Суддя:

С.Б. Бондар