Справа № 495/5960/14-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

09 жовтня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
спільну заяву сторін про визнання
мирової угоди

по справі № 495/5960/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

13.08.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
грошових коштів.

Так, позивач просить суд стягнути на її
користь з відповідача грошові кошти у
розмірі 15 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2013
року ОСОБА_2 під розписку позичила у
ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 15 000 грн.
для купівлі меблів та зобов'язалась
повернути їх до 15.02.2014 року. На
неодноразові звернення позивача про
необхідність повернути позичені кошти
відповідач не відреагував, грошові
кошти в сумі 15 000 грн. не повернув до сих
пір.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18.08.2014 року відкрито провадження по
справі № 495/5960/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
Справу призначено до розгляду.

23.09.2014 року сторонами у справі - ОСОБА_1
та ОСОБА_2 подано до суду спільну заяву
про визнання мирової угоди у справі №
495/5960/14-ц.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
09.10.2014 року не з'явилася, але подала до
суду заяву, згідно якої просить
розглядати справу за її відсутності.

Відповідач - ОСОБА_2, в судове засідання
09.10.2014 року не з'явилася, але подала до
суду заяву, згідно якої просить
розглядати справу за її відсутності.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності учасників судового
процесу, на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши наявні у справі докази, суд
дійшов до висновку про те, що спільна
заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
мирової угоди підлягає залишенню без
задоволення, а у визнанні мирової угоди
заявників слід відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 175 Цивільного
процесуального кодексу України, мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмета
позову. Сторони можуть укласти мирову
угоду і повідомити про це суд, зробивши
спільну заяву. Якщо мирову угоду або
повідомлення про неї викладено в
адресованій суду письмовій заяві
сторін, ця заява приєднується до
справи. До ухвалення судового рішення у
зв'язку з укладенням сторонами мирової
угоди суд роз'яснює сторонам насідки
такого рішення, перевіряє, чи не
обмежений представник сторони, який
висловив намір вчинити ці дії, у
повноваженнях на їх вчинення. У разі
укладення сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд. Суд не
визнає мирової угоди у справі, в якій
одну із сторін представляє її законний
представник, якщо його дії суперечать
інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до мирової угоди, укладеної
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

1. ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1
належний їй на праві власності гараж
АДРЕСА_1.

2. В свою чергу ОСОБА_1 не має і не буде
мати в майбутньому претензій та вимог
до ОСОБА_2 стосовно даного грошового
зобов'язання.

Зі змісту статті 175 Цивільного
процесуального кодексу України
вбачається, що мирова угода є
договором, який укладається для
врегулювання спору шляхом взаємних
поступок, що ліквідують
цивільно-правової спір, який виник між
ними. Суд надає сприяння примиренню
сторін спору на протязі всіх стадій
слухання справи. Мирова угода
укладається сторонами (позивачем і
відповідачем) і може стосуватися лише
прав та обов'язків сторін та предмета
позову. Предметом мирової угоди є
врегулювання спору, який розглядається
в суді. Тому домовленість сторін не
повинна виходити за межі предмету
позову. В мировій угоді не допускається
врегулювання питань, які не пов'язані
зі предметом спору.

У разі закінчення провадження у справі
укладенням мирової угоди, суд, визнаючи
його шляхом винесення відповідної
ухвали, зобов'язаний перевірити, чи не
суперечать положення, закріплені у
мировій угоді сторонами, закону і не
порушують чи вони чиїсь права та
охоронювані законом інтереси. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд. Суд не
вправі корегувати умови мирової угоди
або вносити пропозиції до неї.

Суд також повинен звернути особливу
увагу на чіткість і прозорість умов
мирової угоди з тим, щоб вони сприяли
такій ситуації, при якій виникнення
повторних спорів зведено до мінімуму.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1,
остання просить суд стягнути на її
користь з ОСОБА_2 15 000 грн., що були
позичені ОСОБА_2 у ОСОБА_1 згідно
розписки від 15.02.2013 року.

В свою чергу, зі спільної заяви ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди та
з самої мирової угоди, укладеної між
сторонами, вбачається, що ОСОБА_2
передає у власність ОСОБА_1 належний їй
на праві власності гараж АДРЕСА_1, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 не буде мати
претензій та вимог до ОСОБА_2 стосовно
грошового зобов'язання.

Таким чином, між сторонами - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 виник спір з приводу договору
позики, тобто грошових коштів, а не з
приводу передачі у власність гаражу,
тобто предмет спору різний.

Отже, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
мирова угода не стосується прав та
обов'язків сторін за договором позики,
предмета позову та не відповідає
чинному законодавству.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
вважає, що спільна заява ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про визнання мирової угоди
підлягає залишенню без задоволення, а у
визнанні мирової угоди заявників слід
відмовити.

Керуючись статтями 175, 209, 210 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання мирової угоди - залишити без
задоволення.

2. У визнанні мирової угоди, укладеної
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі № 495/5960/14-ц
- відмовити.

3. Судовий розгляд справи № 495/5960/14-ц -
продовжити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області.

Суддя
В.В. Мишко