У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Мостової Г.І., Остапчука
Д.О.,-розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 в особі представника
ОСОБА_8 на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
від 21 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою,
внаслідок якої позивач отримав тілесні
ушкодження середньої тяжкості. З
урахуванням уточнених позовних вимог,
позивач просив стягнути з відповідача
в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди суму в розмірі 10 353, 44 грн, з яких 7
131, 90 грн витрачених на лікування та
відновлення здоров'я, 3 221, 54 грн збитків
отриманих, в зв'язку з недоотриманою
заробітною платою, а також
відшкодувати заподіяну моральну шкоду
в сумі 50 000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 08 квітня 2014 року та
додатковим рішенням цього ж суду від 16
квітня 2014 року, позов ОСОБА_6
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 понесену ним
матеріальну шкоду, завдану ушкодженням
здоров'я в розмірі 10 353, 44 грн, з яких: 7 131,
90 грн - збитки понесені по лікуванню та
відновленню здоров'я, 3 221, 54 грн - збитки
отримані в зв'язку з недоотриманою
заробітною платою, а також моральну
шкоду в сумі 4 тис. грн. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від 08 квітня 2014
року вказане рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в
сумі 4 тис. грн залишено без
змін. В іншій частині згадане рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 в цій частині
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_8 просить рішення
апеляційного суду скасувати, а рішення
суду першої інстанції залишити в силі,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
позовних вимог про стягнення майнової
шкоди та відмовляючи в цій частині в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що відповідачем вже відшкодована
позивачу майнова шкода в розмірі 20 тис.
грн, що підтверджується розпискою,
наданої останнім та поясненнями
свідка, присутнього при укладенні
розписки. Оскільки вимоги позивача
щодо відшкодування йому майнової шкоди
менші ніж відшкодовано відповідачем,
отже підстави для задоволення вказаних
вимог відсутні.

Проте повністю погодитись з такими
висновками апеляційного суду не можна
виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 14 серпня 2013 року
приблизно о 18 год. 30 хв., відповідач
ОСОБА_7 керуючи трактором Т-150 К БКУ-1,
державний номер НОМЕР_1,
здійснюючи виїзд з вул. Нестерова в м.
Херсоні з другорядної дороги на
головну вулицю Миколаївське шосе, не
пересвідчившись у безпечності того, що
він своїми діями не створить перешкод
іншим учасникам дорожнього руху, не
надав переваги у русі мопеду «Musstang MT
49-2», під керуванням ОСОБА_6 та допустив
зіткнення з вказаним транспортним
засобом. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди позивач
отримав тілесні ушкодження середньої
тяжкості.

Вироком Суворовського районного суду
м. Херсона від 13 листопада 2013
року, ОСОБА_7 визнано винним у
пред'явленому обвинуваченні,
передбаченому ст. 286 КК України та
призначено йому покарання у вигляді 1
року обмеження волі в
кримінально-виконавчій установі
відкритого типу без позбавлення права
керувати транспортними засобами. На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7
звільнено від призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1
рік (а.с. 4).

З розписки ОСОБА_6 від 22 серпня 2013 року
(а.с. 38) вбачається, що він не має до
відповідача майнових або інших
претензій, в зв'язку з компенсацією
заподіяної йому шкоди внаслідок ДТП,
яке сталось 14 серпня 2013 року.

З виписки із історії хвороби №009609/13
(а.с. 5) вбачається, що позивач з 14
серпня 2013 року до 23 серпня 2013 року
перебував на лікуванні у
травматологічному відділенні КУ
міської клінічної лікарні А.і О.
Тропіних м. Херсона з
діагнозом: «Закритий перелом
медіального міщелка правої гомілки та
нижнього полюса надколінника».

Відповідно до довідки ТОВ «Веста
Сервіс» №283 від 11 жовтня 2013 року
(а.с. 20), позивач працював з 03 липня 2013
року на посаді оператора заправної
станції (молодшего) №7 Херсонського
регіону з посадовим окладом 1 150 грн.

Згідно з епікризом № 20975 (а.с. 6-7), з 13
листопада 2013 року до 19 листопада 2013
року, позивач перебував на лікуванні у
травматологічному відділені
Херсонської обласної клінічної
лікарні, де останньому 15 листопада 2013
року була проведена операція.

Згідно з наданими позивачем
квитанціями, останній витратив на
лікування грошові кошти на загальну
суму 11 631, 90 грн (а.с. 9-19). За твердженням
позивача відповідач ОСОБА_7 в
добровільному порядку сплатив
позивачу 4 500 грн в рахунок
відшкодування шкоди.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується.

Фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК
України).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
відшкодування майнової шкоди, в
порушення ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України,
належним чином не визначився з
характером спірних правовідносин, не
надав належної оцінки наявним у справі
доказам, зокрема, обґрунтовуючи
відмову у задоволенні позовних вимог в
цій частині, послався як на доказ
відсутності підстав для стягнення
такої шкоди, на розписку від 22 серпня 2013
року, залишивши поза увагою, що вказана
розписка була написана позивачем під
час перебування останнього у лікарні і
конкретного розміру компенсації не
містить.

Апеляційний суд, при вирішення спору
щодо наявності підстав для
відшкодування майнової шкоди, піддав
критиці доводи позивача щодо
відшкодування відповідачем
компенсації за спричинену шкоду в
розмірі 4 500 грн, натомість взяв до уваги
пояснення одного зі свідків, підпис
якого міститься на розписці від 22
серпня 201з року, що відповідачем було
передано позивачу грошові кошти в
розмірі 20 тис. грн.

Судом апеляційної інстанції залишено
поза увагою, що заявлені позивачем
вимоги щодо відшкодування майнової
шкоди стосуються саме витрат,
пов'язаних із його лікуванням
внаслідок отриманих ним тілесних
пошкоджень під час
дорожньо-транспортної пригоди, і дані
витрати ним понесені після написання
згаданої розписки. Крім того, за
положеннями ст. 1195 ЦК України до
стягнення підлягають збитки у вигляді
втраченого доходу, що судом також
залишено поза увагою.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині відшкодування майнової
шкоди, апеляційний суд не звернув
уваги, що в розписці не зазначено про
те, що позивач не матиме претензій до
відповідача у майбутньому, не
перевірив розміру матеріальної шкоди,
як завданої на час
дорожньо-транспортної пригоди, так і на
дату складання розписки.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення апеляційного суду в частині
відшкодування матеріальної шкоди на
користь позивача не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування із передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду не оскаржується, а отже не є
предметом касаційного перегляду.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_8 задовольнити
частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від 21 квітня 2014
року в частині позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук