23102014 ОСОБА_1 ОСОБА_3
Києво-Святошинський районний суд
Київської області м. Київ вул.
Справа № 369/5696/14-ц
Провадження № 2/369/2589/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на жилий будинок в
порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
визнання права власності на жилий
будинок в порядку спадкування,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати ОСОБА_4, після смерті
якої відкрилася спадщина на належні їй
житловий будинок та земельну ділянку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як спадкоємець першої черги за законом
та за заповітом, посвідченим 15 березня
1989 року секретарем виконкому
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Бабін Н.І. за реєстром № 23, яким
мати заповідала ОСОБА_1 все своє майно,
він прийняв спадщину шляхом звернення
з заявою про прийняття спадщини до
приватного нотаріуса
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 та шляхом постійного
проживання зі спадкодавицею на час її
смерті.

28 травня 2014 року ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про право на спадщину на
зазначену земельну ділянку і разом з
тим постановою нотаріуса відмолено у
видачі свідоцтва про право
успадкування житлового будинку та
рекомендовано звернутися до суду.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просив суд визнати за ним право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4, та складається з кухні 1-1 площею
13,2 кв.м., холу 1-2 площею 7,5 кв.м., коридору
1-3 площею 5,3 кв.м., житлової кімнати 1-4
площею 15,0 кв.м., житлової кімнати 1-5
площею 6,7 кв.м., кухні 2-1 площею 15,8 кв.м.,
санвузла 2-1 площею 3,9 кв.м., житлової
кімнати 2-3 площею 11,2 кв.м., житлової
кімнати 2-4 площею 15,1 кв.м., загальною
площею 93,7 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м.,
погребу Б, літнього душу В, огорожі 1-3,
свердловини І, загальною вартістю 216 151
гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та
його представник не з'явилися, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлялися належним чином, до суду
надано заяву представника позивача про
розгляд справи у відсутності позивача
та його представника.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду надано заяву про розгляд
справи у відсутності відповідача,
позов визнав та не заперечував проти
його задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
віці 81 року померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1. Померла доводилась
матір'ю позивачу по справі ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 та витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб щодо
підтвердження шлюбного прізвища.

15 березня 1989 року ОСОБА_4 склала
заповіт, відповідно до якого все майно,
де б воно не було і з чого б воно не
складалося, і взагалі все, що їй буде
належати на день її смерті і на що вона
за законом матиме право, заповідає
своєму синові ОСОБА_1. Вказаний заповіт
був 15 березня 1989 року нотаріально
посвідчений секретарем виконкому
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради народних депутатів
Києво-Святошинського району Київської
області Бабін Надією Іванівною за
реєстром № 23.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ст. 1236 ЦК України
заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому.

Правила ст. 1251 ЦК України встановлюють
можливість посвідчення заповіту, за
винятком секретного, уповноваженою
посадовою особою органу місцевого
самоврядування, якщо у населеному
пункті немає нотаріуса.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
померла ОСОБА_4 склала заповіт на
користь свого сина ОСОБА_1, посвідчений
секретарем виконкому
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, що відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Софіївсько-Борщагівської
сільської ради народних депутатів
Києво-Святошинського району Київської
області № 2 від 14 січня 1997 року «Про
оформлення свідоцтва на право
власності на жилі будинки громадян
села Софіївська Борщагівка» за ОСОБА_4
визнано право власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1, та покладено на
Києво-Святошинське бюро технічної
інвентаризації оформлення свідоцтва
про право власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_4.

З довідки виконавчого комітету
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Київської області від 29 червня 2013
року № 998 встановлено, що відповідно до
погосподарської книги домоволодіння
АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4.

Відповідно до довідки Виконавчого
комітету Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 11 липня 2013
року № 1171 вбачається, що будинок
АДРЕСА_1, побудований 1987 року, належить
ОСОБА_4.

З довідки виконавчого комітету
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 21 листопада 2013
року № 2439 вбачається, що ОСОБА_3
проживав разом з ОСОБА_4 та поховав її
за власні кошти.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 23
листопада 2013 року земельна ділянка
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:034:5004, цільове призначення - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, площею 0,1186, на праві
приватної власності належить ОСОБА_4.

Відповідно до довідки Виконавчого
комітету Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 18 грудня
2013 року № 2767 зрозуміло, що ОСОБА_4
проживала та була зареєстрована з 04
липня 1973 року по день смерті в буд.
АДРЕСА_1 та разом з нею був
зареєстрований та проживав син ОСОБА_1.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що 05 лютого 2014 року ОСОБА_1
подав приватному нотаріусу
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 заяву про прийняття
спадщини.

28 травня 2014 року ОСОБА_1 подав до
приватного нотаріуса
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 заяву про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
його матері ОСОБА_4. На день її смерті
спадщина складається з житлового
будинку з надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
земельної ділянки площею 0,1186 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:034:5004.

28 травня 2014 року приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 видала ОСОБА_1 свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
відповідно до якого до складу спадщини
належить земельна ділянка площею 0,1186
га, з цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
кадастровий номер :01:034:5004, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належна ОСОБА_4.

Тоді ж, 28 травня 2014 року приватний
нотаріус Києво-Святошинського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_6 винесла
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальних дій, а саме відмовила
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на житловий
будинок з надвірними будівлями і
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, після померлої ОСОБА_4 у
зв'язку з не встановленням належності
їй вказаного нерухомого майна.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи технічного паспорта на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, власником його є ОСОБА_4.

Відповідно до інвентаризаційної
справи № 305 на будинок АДРЕСА_1,
вказаний будинок належить ОСОБА_4.

З Інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
вбачається, що земельна ділянка по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:034:5004, з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, належить ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків може бути настання або
ненастання певної події.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Положення ч. 1 ст. 1223 ЦК України
встановлюють, що право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з вимогами ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 прийняв спадщину у
встановленому законодавством порядку
та звернувся за видачею свідоцтва про
право на спадщину, але йому у видачі
вказаного свідоцтва на житловий
будинок було відмовлено у зв'язку з тим,
що не вдалося встановити належність
вказаного домоволодіння спадкодавиці
ОСОБА_4

Відповідно до роз'яснень, наданих Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»,
вбачається, що підтвердженням
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавалися у
тому числі на підставі записів у
погосподарських книгах. Так,
погосподарскі книги є особливою формою
статистичного обліку. Записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.

У вказаному Листі також зазначено, що
при вирішенні питання щодо визнання
права власності на житлові будинки,
споруди у порядку спадкування, записи у
погосподарських книгах оцінюються у
сукупності з іншими доказами,
наприклад, ухваленими органами
місцевого самоврядування рішеннями
про оформлення права власності
громадян на будинки, технічним
паспортом на будівлі, документами про
відведення в установленому порядку
земельних ділянок під забудову тощо.

Спірний будинок ОСОБА_4 був побудований
у 1987 році, і у вказаний період діяла
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
відповідно до якої державна реєстрація
нерухомого майна не проводилася в
сільській місцевості. Право власності
на нерухоме майно, що знаходиться в
сільській місцевості, може бути
підтверджено довідкою виконавчого
комітету відповідної місцевої ради.

Як вбачається із наданого Вищим
спеціалізованим судом України
роз'яснення, перші власники не
оформляли документи на належне їм
нерухоме майно та не реєстрували його в
органах БТІ, а тому спадкоємець не може
отримати у нотаріуса свідоцтво про
право на спадщину і його право має бути
визнано в судовому порядку.

При зверненні до суду із вказаним
позовом на підтвердження права
власності спадкодавиці ОСОБА_4 на
житловий будинок АДРЕСА_1, позивач
ОСОБА_1 надав технічний паспорт на
будинок, витяг з рішення виконавчого
комітету Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
за ОСОБА_4 права власності на вказаний
будинок, копію інвентаризаційної
справи на спірний будинок, довідкою
виконавчого комітету
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області про те, що за даними
погосподарської книги домоволодіння
АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про доведеність вимог
позивача ОСОБА_1 щодо визнання за ним
права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, Києво-Святошинського району
Київської області, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
його матері ОСОБА_4.

Керуючись Листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування», ч. 6
ст. 11, ст. 1216, ч. 1 ст. 1218, ч. 1 ст. 1223, ст.ст.
1233, 1236, 1251, 1297 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 93,7 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м.,
що складається з кухні № 1-1 площею 13,2
кв.м., холу № 1-2 площею 7,5 кв.м., коридору
№ 1-3 площею 5,3 кв.м., житлової кімнати №
1-4 площею 15,0 кв.м., житлової кімнати № 1-5
площею 6,7 кв.м., кухні № 2-1 площею 15,8
кв.м., санвузла № 2-1 площею 3,9 кв.м.,
житлової кімнати № 2-3 площею 11,2 кв.м.,
житлової кімнати № 2-4 площею 15,1 кв.м.,
погребу під літ. «Б» площею 8,9 кв.м.,
літнього душу під літ. «В» площею 1,6
кв.м., огорожі дерев'яної № 1, воріт
металевих під № 2, хвіртки металевої
під № 3, свердловини металевої під № І,
загальною вартістю 216 151 грн., в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.