Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3131/14
Головуючий у 1 інстанції Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 05 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах
ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи
Орджонікідзевський районний відділ у
місті Запоріжжя управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, орган опіки та
піклування Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району про
усунення перешкод у здійсненні права
власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8,
ОСОБА_9, треті особи Орджонікідзевський
районний відділ у місті Запоріжжя
управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
орган опіки та піклування Запорізької
міської ради по Орджонікідзевському
району про усунення перешкод у
здійсненні права власності.

В позові зазначала, що їй на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1,
проте потрапити до власного житла вона
не може, оскільки його на даний час
займає, без жодних на те правових
підстав, колишній власник квартири
ОСОБА_3 та члени його родини. Вказані
особи добровільно не звільняють
квартиру і не знімаються з реєстрації
місця проживання, чим створюють
позивачу перешкоди у користуванні
належним йому майном.

Просила суд усунути їй перешкоди у
здійснені права власності на квартиру
АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації
місця проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за
адресою: АДРЕСА_1 та виселення їх з
вказаної квартири.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 05
червня 2014 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4
права власності на квартиру АДРЕСА_1
шляхом зняття з реєстрації місця
проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири
АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з
квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_10
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено і з матеріалів справи
вбачається, що згідно свідоцтва про
право власності від 08.07.2013р., виданого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
витягу з реєстру ЗМБТІ про державну
реєстрацію прав від 08.07.2013р., позивачці
ОСОБА_4 належить на праві власності
квартира АДРЕСА_1.

Зазначена квартира раніше
належала відповідачу ОСОБА_3, проте в
порядку виконання рішення суду
Орджоікідзевського районного суду м.
Запоріжжя про звернення стягнення на
предмет іпотеки для виконання
кредитних зобов»язань між ним та АТ
Банк «Фінанси та кредит», яке набрало
законної сили, і виданого виконавчого
листа, 01.07.2013року була придбана
позивачкою з публічних торгів.

У спірній квартирі
зареєстровані та проживають
відповідачі, які перешкоджають
власнику - позивачці користуватись
своїм майном.

Згідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно до вимог ст.321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Права власника житла визначені
ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

У випадку порушення його прав, не
пов'язаного з позбавленням права
власності, власник має право вимагати
усунення перешкод в користуванні.

У разі, коли такі перешкоди полягають у
неправомірному користуванні житлом
власника, або іншим належним йому
приміщенням для цілей проживання,
останній вправі, відповідно до
положень житлового законодавства,
вимагати виселення із належного йому
приміщення.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що

йому належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що
виникнення права членів сім'ї власника
квартири на користування цією
квартирою та обсяг цих прав залежить
від виникнення у власника квартири
права власності на цю квартиру, а
відтак - припинення права власності
особи на квартиру припиняє право
членів його сім'ї на користування цією
квартирою.

Право неповнолітніх дітей
користуватися житлом є похідними від
аналогічного права одного з батьків та
існує лише за наявності його у одного з
батьків.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

Враховуючи, що виселення є категорією
житлового законодавства, тому при
розгляді цивільних справ за позовом
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення предметом
доказування є втрата права на житло,
або взагалі його відсутність, або інші
передбачені ЖК підстави для
позбавлення права на житло.

Оскільки квартира була предметом
іпотеки, з урахуванням норм ст.109 ЖК
України, ст.40 Закону України «Про
іпотеку», відмови відповідачів
звільнити квартиру добровільно
протягом місяця з дня отримання
письмової вимоги про виселення, а також
з урахуванням прав нового власника
квартири, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість та доведеність
позовних вимог про виселення
відповідачів зі спірної квартири.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що діючим в Україні законодавством не
встановлено винятків для виселення
малолітніх та неповнолітніх осіб із
житлового приміщення, що є предметом
іпотеки, колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
відсутність правових підстав на
виселення відповідачів з займаного
приміщення у зв'язку зі зміною власника
квартири.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303,304,307, 308, 313-315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 05
червня 2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: