Номер провадження 2/754/2457/14
Справа №754/2123/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.08.2014року Деснянський
районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оріон-бізнес
інвест» про оформлення належним чином
трудової книжки щодо дати звільнення,
стягнення належної заробітної плати та
грошової компенсації за невикористану
щорічну відпустку, середньомісячного
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом з вимогою до відповідача ТОВ
«Оріон - бізнес інвест» про оформлення
належним чином трудової книжки щодо
дати звільнення, стягнення належної
заробітної плати та грошової
компенсації за невикористану щорічну
відпустку, середньомісячного
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Свої вимоги мотивував тим, що був
прийнятий на роботу ТОВ «Оріон - бізнес
інвест» на посаду заступника керівника
проекту, що підтверджується наказом №
2/К від 14.03.2011р. строком до 30.01.2012р. З
березня 2011р. по липень 2011р. отримував
заробітну плату, про що свідчать
виписки з банківського карткового
рахунку. Але з серпня 2011р. припинили
виплачувати заробітну плату, і
оскільки вимоги законодавства про
працю керівництвом ТОВ «Оріон-бізнес
інвест» були порушені, позивач написав
заяву про звільнення, відповідно до
ст.38 КЗпП України з 31.10.2011р. Заява була
прийнята та підписана директором ТОВ
«Оріон-бізнес інвест» ОСОБА_2
Але запис в трудовій книжці зроблено на
підставі сфальсифікованого наказу №8/к
від 29.07.2011р., оскільки у трудовій книжці
відсутній підпис директора
підприємства. З наказом не
ознайомлювався, тому звільнення з
посади 29.07.2011року фактично не було.
Трудові відносини продовжувалися до
кінця жовтня 2011року, що
підтверджується нарахуванням
заробітної плати та перерахуванням
страхових внесків до Пенсійного фонду
та актом виконаних робіт від 30.07.2011р. та
від 19.12.2011р.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовну заяву,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, надав уточнені позовні
вимоги, які просив задовольнити в такій
редакції: визнати запис №45 у трудовій
книзі позивача від 01.08.2011р. про
звільнення із займаної посади за
власним бажанням таким, що не
відповідає дійсності та зроблений з
порушенням вимог законодавства про
працю; зобов'язати відповідача ТОВ
«Оріон-бізнес інвест» оформити
належним чином трудову книжку позивача
ОСОБА_1 при звільненні, а саме, внести
запис про звільнення з 31.10.2011р., згідно
заяви позивача від 28.10.2011р., завірений
підписом та печаткою керівництва;
стягнути з відповідача ТОВ
«Оріон-бізнес інвест» на користь
ОСОБА_1 суму заборгованості, яка
складається : 3588,97грн - належної до
виплати заробітної плати за червень
2011р.; 16001,24грн - належної до виплати
заробітної плати за період з 01.08.2011р. по
31.10.2011р.; 2824,48грн - грошової компенсації
за невикористану щорічну відпустку за
період з 01.03.2011р. по 31.10.2011р.; 22911060грн -
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак в
попередніх засіданнях позов не
визнавав, посилаючись на його
необґрунтованість та недоведеність.
Зазначав також і те, що звільнення
відповідача відбулося у відповідності
до чинного законодавства, надавши
письмові заперечення разом з документи
які підтверджують обставини зазначені
в запереченнях на позовну заяву.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази, виходячи зі свого внутрішнього
переконання, суд дійшов висновку щодо
відмови у задоволенні позову з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, з
15 березня 2011року позивач ОСОБА_1 був
прийнятий на роботу в ТОВ «Оріон -
бізнес інвест» в якості заступника
керівника проекту, згідно його заяви
від 14.03.2011 р. за строковим трудовим
договором на виконання певної роботи
по 30.01.2012р.

Відповідно ст. 21 КЗпП України, трудовий
договір - є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

29 липня 2011року позивач подав на
ім'я керівника ТОВ «Оріон - бізнес
інвест» заяву про звільнення за
власним бажанням з 01 серпня 2011р.

Заява була задоволена, видано наказ про
звільнення № 8к від 29.07.2011р., про що
внесено запис до трудової книжки
позивача.

Трудова книжка видана позивачу ОСОБА_1
в належні строки та наявна у
останнього.

Відповідно до ст. 39 Кодексу України про
працю строковий трудовий договір (п.п.2
і 3 ст. 23) підлягає розірванню
достроково на вимогу працівника в разі
його хвороби або інвалідності, які
перешкоджають виконанню роботи за
договором, порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
або трудового договору та у випадках,
передбачених ст. 38 цього Кодексу,
згідно з якою трудовий договір
дозволяється розірвати у строк, про
який просить працівник.

Таким чином, за ініціативою працівника
з 01 серпня 2011року строкові трудові
відносини між позивачем та
відповідачем припинені.

Суд критично відноситься до наданої
позивачем заяви, датованої 28.10.20011р. про
звільнення його за власним бажанням з
31.10.2011р. та заяви щодо помилкового
запису у трудовій книжці на ім'я ТОВ
«Оріон - бізнес інвест», оскільки в
процесі судового розгляду сам позивач
підтвердив, що заява написана заднім
числом у 2013році за згодою сторін, за
погодженням з новим керівництвом. Крім
того, представник позивач в судовому
засіданні зазначив, що заява від
28.10.2011р., яка підписана ОСОБА_3 не може
братися судом до уваги, оскільки ОСОБА_3
на той час не мав повноважень на
прийняття таких заяв та на їх підпис.

Тобто, станом на 28.10.2011р. вище зазначена
заява до ТОВ «Оріон - бізнес інвест» про
звільнення та заява про помилкове
внесення запису в трудовій книжці,
позивачем не подавалися.

В своїй заяві позивач посилається
на те, що незважаючи на його звільнення
01.08.2011р., що зафіксовано у його трудовій
книжці, він продовжував виконувати
роботу ще протягом трьох місяців:
серпня - жовтня 2011 року, за які через три
роки намагається отримати заробітну
плату та, відповідно середній
заробіток за затримку виплати
заробітної плати.

Вказана обставина підлягала
доказуванню стороною, яка на неї
посилається, тобто позивачем.

Посилання позивача на те, що він
працював до жовтня 2011року та йому
нараховувалася заробітна плата, -
надумані та пояснюються лише тим, що
05.06.2013р. він отримав в Управлінні ПФУ в
Деснянському районі м. Києва
«Індивідуальні відомості про
застраховану особу», з яких дізнався
про те, що ТОВ «Оріон - бізнес інвест»
протягом декількох місяців помилково
сплачував єдиний соціальний внесок.

Сплата обов'язкових платежів з
заробітної плати є єдиним доводом
позивача про існування трудових
відносин з відповідачем та вимог щодо
стягнення заробітної плати.

Трудове законодавство пов'язує право
на оплату праці з фактом виконання
роботи за трудовим договором, а не з
фактом перерахування обов'язкових
платежів до уповноважених органів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно -
ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства.

Вимоги позивача про погашення
заробітної плати стосуються лише
періоду після звільнення 01.08.2011р.

Таким чином, необґрунтовані посилання
позивача щодо «неоспорюваності» суми
заробітної плати з 01.08.2011р. по 31.10.2011р.,
оскільки правових підстав для
нарахування заробітної плати
звільненому працівнику Товариство не
мало.

Крім того, вимога позивача щодо виплати
йому заробітної плати за червень 2011р. у
розмірі 3588,97грн. є безпідставною,
оскільки представником позивача в
судовому засіданні не надано суду
будь-яких переконливих доказів
порушень трудового законодавства
України та прав позивача з боку
відповідача, так як з виписок по
картковому рахунку «ПриватБанка»
вбачається, що ТОВ «Оріон - бізнес
інвест» заробітну плата нараховував
позивачу та кошти надходили різними
платежами, а відтак відсутні підстави
для задоволення позовної вимоги про
стягнення належної до виплати
заробітної плати за червень 2011р. у
розмірі 3588,97грн.

Суд критично ставиться до показів
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що
ОСОБА_1 дійсно працював до жовтня 2011р.,
оскільки, як свідки зазначили, що
дійсно працювали разом з ОСОБА_1, але
всі наробітки відповідно до проекту
відсилали в електронному вигляді
ОСОБА_1, на підприємство ні приходили,
працювали кожен у себе дома. Лише
ОСОБА_1 погоджував з керівництвом ТОВ
«Оріон - бізнес інвест» всі терміни та
графіки виконання етапів роботи. Проте,
як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено записами в журналі видачі
разових перепусток, позивач ОСОБА_1 з
серпня 2011р. вже на роботу не з'являвся.

Крім того, посилання представника
позивача та свідків на акти виконаних
робіт, як на доказ продовження роботи,
суд ставиться критично, оскільки акти
які містяться в матеріалах справи не
мають жодних підписів керівників
підприємств та печатки підприємства,
тобто належним чином погодження з
керівництвом відсутнє. Також, суд
зазначає, що посилання представника
позивача на акт виконаних робіт від
19.12.2011р. як доказ існування трудових
відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Оріон -
бізнес інвест», не може бути прийнятий
судом, оскільки суперечить з позовною
вимогою та обґрунтуваннями позову про
те, що позивач вважає себе звільненим з
31.10.2011р.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про
працю власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Таким чином, обов'язок роботодавця
надавати працівникові наказ про
звільнення виникає лише у випадках
вимоги останнього. Позивач не надав
доказів, що у день звільнення він
вимагав від відповідача вказаний
наказ.

Так само позивач не надав належних
доказів про те, що майже за три роки з
дня звільнення він звертався до
відповідача з вимогами, які зазначає в
позові.

Що стосується вимоги позову щодо
внесення змін до трудової книжки, суд
зазначає наступне.

Як зазначалося вище, заява позивача про
звільнення його з 01.08.2011 р. була
задоволена, видано наказ про
звільнення № 8к від 29.07.2011р., про що
внесено запис до трудової книжки
позивача. Трудова книжка видана
позивачу в належні строки та наявна у
останнього.

Отже, в цьому випадку має місце спір
щодо звільнення, на який поширюється
передбачений ст. 233 КЗпП строк
звернення до суду, який є пропущеним.

Стаття 10 ЦПК України, закріпивши
принцип змагальності сторін, гарантує
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, рівні процесуальні
можливості з метою захисту їхніх
порушених, оспорюваних чи невизнаних
прав та законних інтересів, зокрема й
щодо подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона
та інша особа, яка бере участь у справі,
повинна довести суду ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а у випадку
неможливості стороною подати докази з
поважних причин, суд сприяє особі в їх
витребуванні, тим самим сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

В процесі судового розгляду
неодноразово відкладався розгляд
справи з метою надання доказів
виконання позивачем роботи за трудовим
договором з ТОВ «Оріон - бізнес інвест»,
однак суду не надано зазначених
доказів.

Таким чином, враховуючи вище викладене,
відповідно до ст. 79 Кодексу законів про
працю України, щорічні основна та
додаткові відпустки повної тривалості
у перший рік роботи надаються
працівникам після закінчення шести
місяців безперервної роботи на даному
підприємстві, в установі, організації,
суд вважає, що позивач не набув права на
щорічну основну відпустку, оскільки
відпрацював на підприємстві не повних
п'ять місяців.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.
60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, наявні підстави для відмови у
позові як з підстав необґрунтованості
вимог стосовно стягнення належної до
виплати заробітної плати за червень
2011р. - 3588,97грн, здійснення нарахування
та виплати заробітної плати за серпень
- жовтень 2011 року - 16001,24грн, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
по день фактичного розрахунку з 01.11.2011
р. - 229110,60грн, компенсації за
невикористану відпустку - 2824,48грн., так
і з підстав пропуску строку до суду за
захистом трудових прав щодо звільнення
та внесення виправлень до трудової
книжки.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст.ст.10, 58-60, 88, 179, 212- 215 ЦПК,
Законом України «Про оплату праці»,
ст.ст. 21, 36, 47, 116, 117, 233 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оріон-бізнес інцест» про оформлення
належним чином трудової книжки щодо
дати звільнення, стягнення належної
заробітної плати та грошової
компенсації за невикористану щорічну
відпустку, середньомісячного
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Бабко В.В.