22-ц/775/1596/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Кашицька С.А.
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Баркової Л.Л.,Сороки
Г.П.

при секретарі - Одінцові Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління міського
майна Маріупольської міської ради (
далі Управління міського майна ММР),
ОСОБА_3, треті особи-Житлово-комунальне
підприємство Іллічівського району м.
Маріуполя( далі ЖКП Іллічівського р-ну
в м. Маріуполі), Публічне акціонерне
товариство «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(далі ПАТ ММК «ім.Ілліча») про визнання
права на безоплатну приватизацію
жилого приміщення в гуртожитку та
зобов'язання вчинити дії по
приватизації житла за апеляційною
скаргою Управління міського майна
Маріупольської міської ради на заочне
рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 24
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом про визнання права на
безоплатну приватизацію жилого
приміщення в гуртожитку та
зобов'язання вчинити дії по
приватизації житла.

В обґрунтування позову зазначила,що
згідно спільного рішення
адміністрації і профспілкового
комітету ПАТ «ММК імені Ілліча» їй у 1990
році була надана кімната АДРЕСА_2. На
підставі зазначеного рішення нею був
отриманий ордер, згідно якого вона
вселилася до наданої кімнати, де мешкає
та зареєстрована до цього часу разом з
сином - відповідачем ОСОБА_3, 1992 р.н.
Згодом ПАТ «ММК імені Ілліча» передало
зазначений гуртожиток у комунальну
власність територіальній громаді м.
Маріуполя та житло перебуває в
оперативному управлінні ЖКП
Іллічівського району Маріупольської
міської ради. У зв'язку зі зміною
власника їй повторно був виданий ордер
на житлову площу в гуртожитку та
здійснена перереєстрація. У вересні 2013
року позивач звернулась з заявою до
Управління міського майна ММР щодо
передачі їй у приватну власність
займаного нею жилого приміщення та
заяву ОСОБА_3 щодо надання згоди на
приватизацію позивачкою зазначеного
жилого приміщення та відмову
останнього від участі у приватизації,
але їй було відмовлено, посилаючись на
те, що ОСОБА_3 є власником 1 /2 частки
квартири АДРЕСА_1. Вважає відмову у
приватизації незаконною, оскільки
наявність у ОСОБА_3, який не бажає
приймати участі у приватизації ,
власного житла, не може слугувати
відмовою передачі позивачці у
приватну власність жилої кімнати у
гуртожитку.

Заочним рішенням Іллічівського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 24 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право на безоплатну
приватизацію жилого приміщення в
гуртожитку загальною площею 18,0 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язано Управління міського майна
Маріупольської міської ради здійснити
дії по реалізації ОСОБА_1 права на
безоплатну приватизацію жилого
приміщення кімнати АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 08.08.2014 року у
задоволені зави про перегляд заочного
рішення Управлінню міського майна ММР
було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду і
посилаючись в апеляційній скарзі на
порушення судом норм матеріального
права, відповідач Управління міського
майна ММР просить скасувати рішення
суду і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Вважають, що діяли відповідно до
Закону України « Про забезпечення
реалізації житлових прав жителів
гуртожитків» від 04.09.2008року.Оскільки
син позивачки ОСОБА_3 мешкає та
зареєстрований у гуртожитку разом із
позивачкою , наявність у нього
власності у вигляді ? частки квартири
АДРЕСА_1 унеможливлює приватизацію
кімнати у гуртожитку ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності відповідача ОСОБА_3 та
третіх осіб, які належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду справи(а.с.84,85).

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників Управління
міського майна ММР Катан І.М. та
Буданову О.О, як підтримали доводи
апеляційної скарги, просили рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову,
заперечення позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_6, які просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов висновку , що
позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими, оскільки вона не має
власного житла, більше п'яти років на
законних підставах зареєстрована та
фактично проживає за місцем
реєстрації в гуртожитку , отже може
реалізувати конституційне право на
житло шляхом приватизації кімнати у
гуртожитку.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 на
підставі ордеру №75 серії Б від 18.04.1990
року було надане житлове приміщення в
гуртожитку АДРЕСА_2.( а.с.36)

У 2012 році ПАТ «ММК імені Ілліча»
передало гуртожиток АДРЕСА_2 у
комунальну власність,отже гуртожиток
належить територіальній громаді м.
Маріуполя і перебуває в оперативному
управлінні ЖКП Іллічівського району
Маріупольської міської ради.( а.с.35)

У зв'язку зі зміною власника гуртожитку
була проведена перереєстрації його
мешканців та позивачці ОСОБА_1 03.05.2012
року наданий ордер № 212 на жилу площу в
гуртожитку, а саме: жилу кімнату
АДРЕСА_2 жилою площею 17,2 кв.м.,
загальною площею 18,0 кв.м. ( а.с.12)

Відповідно до особового рахунку від
04.09.2013 року в кімнаті № 68 за даною
адресою зареєстровані ОСОБА_1 та її син
ОСОБА_3, 1992 року народження. ( а.с.9)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.04.1990
року по теперішній час зареєстрована
та постійно проживає в кімнаті АДРЕСА_2.

Згідно заяви ОСОБА_1 на ім'я керівника
органу приватизації від 19.09.2013 року
позивачка просить оформити передачу їй
в приватну власність жилого приміщення
в гуртожитку за даною адресою. ( а.с.8)

Відповідно до статті 1 та статті 4
Закону № 500-VI"Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» 04.09.2008 (у редакції Закону
України від 08.09.2011 р) громадяни, які не
мають власного житла, більше п'яти
років на законних підставах
зареєстровані за місцем проживання у
гуртожитках та фактично проживають у
них мають право приватизувати житло в
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад і
можуть бути приватизовані відповідно
до закону.

Тобто законом передбачено, що під
захист підпадають особи, які дотримали
певних умов.

Приватизація житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється відповідно
до Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" з
урахуванням особливостей, визначених
цим Законом.( п.1 ст.4 Закону № 500-VI)

Згідно ч.1п.7 статті 5 Закону № 500-VI
приватизація жилих приміщень у
гуртожитках здійснюється шляхом: а)
безоплатної їх передачі громадянам з
розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;

Отже, оскільки судом встановлено, що
ОСОБА_1 з 18.04.1990 року по теперішній час
на законних підставах зареєстрована та
постійно проживає в кімнаті
АДРЕСА_2,яке перебуває у власності
територіальної громади, іншого житла
не має , судова колегія погоджується з
висновком суду, що відповідно до вимог
Закону № 500-VI"Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» позивачка набула право на
приватизацію житла в гуртожитку
загальною площею 18 кв.м.

Доводи апеляційної скарги, що з
позивачкою проживає її повнолітній син
ОСОБА_3, який має право у порядку
спадкування на ? частки квартири
АДРЕСА_1 не спростовує висновків суду,
оскільки визначені умови для
одержання мешканцем гуртожитку права
на приватизацію кімнати в гуртожитку,
стосується саме особи, який висловив
намір на приватизацію житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 особистою
заявою на ім'я начальника управління
міського майна Маріупольської міської
ради відмовився від приватизації
кімнати у гуртожитку та не заперечує
проти приватизації даної кімнати його
матір'ю ОСОБА_1 ( а.с.10)

Відповідно до п.1 ст. 4 Закону України №
500-VI громадяни, на яких поширюється дія
цього Закону, мають право на
приватизацію житлових приміщень у
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад і
можуть бути приватизовані відповідно
до закону.

Отже, у розумінні статті 4 Закону
України № 500-VI реалізація мешканцями
гуртожитку права на житло шляхом
приватизації житлових приміщень є їх
правом , а не обов'язком, та право ОСОБА_3
на відмову від приватизації не може
звужувати права ОСОБА_1, яка бажає
приватизувати кімнату у гуртожитку, в
якій проживає постійно 24 роки, та має на
це право.

За таких обставин, переглядаючи справу
в межах доводів апеляційної скарги ,
судова колегія погоджується з
висновками суду щодо задоволення
позову, а доводи апеляційної скарги про
порушення норм матеріального права є
безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

Оскільки сплата судового збору за
подачу апеляційної скарги у розмірі 121
гривні 80 копійок була ухвалою судді
відстрочена до ухвалення судового
рішення, з апелянта Управління
міського майна ММР у дохід держави
підлягає до стягнення 121 гривень 80
копійок.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л
А :

апеляційну скаргу Управління міського
майна Маріупольської міської ради
відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 24
червня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з Управління міського майна
Маріупольської міської ради на користь
держави судовий збір у розмірі 121
гривень 80 копійок на розрахунковий
рахунок - 0004, код бюджетної
класифікації доходів: 22030001 «Судовий
збір (Державна судова адміністрація
України)», МФО 834016, Банк: ГУ ДКСУ у
Донецькій області, ,
отримувач: державний бюджет м.Донецька
Ворошиловський район.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді