АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/1063/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Чир П.В. Провадження №
22-ц/789/1287/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р. Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Дикун С. І.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника
апелянта "Укрспирт"

- Корчука О.В.; позивача ОСОБА_2 та його

представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
"Укрспирт" на рішення Борщівського
районного суду від 07 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
"Укрспирт" про визнання наказу
незаконним, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» про визнання незаконним та
скасування наказу генерального
директора Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості «Укрспирт» №289-к від 01
серпня 2014 року, яким його звільнено з
посади керівника Борщівського МПД ДП
«Укрспирт», поновлення його на посаді
керівника Борщівського МПД ДП
«Укрспирт» з 01 серпня 2014 року та
стягнення з відповідача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
сумі 6965,6 грн. та моральної шкоди в сумі
10000 грн.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що з жовтня 2011 року
він тимчасово виконував обов'язки
керівника Борщівського МПД ДП
«Укрспирт», а з 28 лютого 2014 року займає
посаду керівника вказаного
підприємства на постійній основі. 31
липня 2014 року поступив на стаціонарне
лікування у Борщівську ЦРКЛ, де
перебував на лікуванні по 11 серпня 2014
року, а також з 12 по 27 серпня 2014 року. 5
серпня 2014 року в телефонній розмові від
співробітників дізнався, що на
електронну пошту Борщівського МПД 4
серпня 2014 року надійшла копія наказу ДП
«Укрспирт» №289-к від 1 серпня 2014 року
про його звільнення із займаної посади
за одноразове грубе порушення трудових
обов'язків на підставі п.1 ст.41 КЗпП
України. Вважає, що дії відповідача
щодо його звільнення є незаконними,
тому просить визнати наказ про його
звільнення незаконним та скасувати
його, поновити його на займаній посаді,
стягнути середньомісячний заробіток
за час вимушеного прогулу та моральну
шкоду.

Рішенням Борщівського районного суду
від 07 жовтня 2014 року позов задоволено
частково.

Наказ генерального директора
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» №289-к від 01 серпня 2014 року
про звільнення ОСОБА_2 з посади
керівника Борщівського МПД ДП
«Укрспирт» визнати незаконним та
скасувати його.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді
керівника Борщівського місця
провадження діяльності Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» з 01 серпня 2014 року.

Стягнуто з державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» в користь ОСОБА_2 10293 (десять
тисяч двісті дев'яносто три) грн. 38 коп.
як кошти за листками непрацездатності
з 31.07.2014 року по 17.09.2014 року та 5084 (п'ять
тисяч вісімдесят чотири) грн. 52 коп. як
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 18.09.2014 року по 07.10.2014 року (за
вирахуванням сум податку та інших
обов'язкових платежів).

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» на користь держави судовий
збір у сумі 243 грн.60 коп.

Допущено негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді керівника
Борщівського місця провадження
діяльності Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості «Укрспирт» та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у розмірі стягнення за один
місяць в сумі 4240 (чотири тисячі двісті
сорок) грн. 84 коп.

В апеляційній скарзі ДП спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» просить рішення суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

У судовому засіданні представник
апелянта ДП спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» Корчук О.В. апеляційну
скаргу підтримав, зіславшись на доводи
викладені в ній.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну
скаргу не визнали, вважаючи рішення
суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
при проведені звільнення відповідачем
грубо було порушено норми ч.3 ст.40, ч.1,2
ст.41 КзпП у зв"язку з чим визнав
звільнення позивача незаконним і на
підставі ст.235 ч.1 КзпП поновив його на
роботі.

Колегія суддів з таким висновком суду в
цій частині погоджується.

Частина 6 ст. 43 Конституції України
гарантує громадянам захист від
незаконного звільнення.

Підставами розірвання трудового
договору з ініціативи власника
передбачені у статтях 40,41 КзпП.

Відповідно до п.1 ч.І ст.41 КЗпП України,
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступниками, головним
бухгалтером підприємства, установи,
організації, його заступниками, а також
службовими особами митних органів,
державних податкових інспекцій, яким
присвоєно персональні звання, і
службовими особами державної
контрольно-ревізійної служби та
органів державного контролю за цінами.

Вирішуючи питання про те, чи є
порушення трудових обов"язків грубим,
суд повинен виходити з характеру
проступку, обставин, за яких його
вчинено, та істотності наслідків
порушення трудових обов"язків. При
цьому суд повинен установити не тільки
факт невиконання працівником
обов"язку, який входить до кола його
трудових обов"язків, а й можливість
виконання ним зазначеного обов"язку за
встановлених судом фактичних обставин
справи, тобто встановити вину
працівника та наявність причинного
зв"язку між невиконанням працівником
трудових обов"язків і негативними
наслідками, які настали внаслідок
такого порушення.

Наказом ДП «Укрспирт» від 03.03.2011
року № 43 створено місце провадження
діяльності та зберігання спирту ДП
«Укрспирт» розмістивши його за адресою
провулок Січових Стрільців, 2 м. Борщів
(Борщівське МПД).

Відповідно до Положення про
Борщівське МПД безпосереднє
керівництво здійснює керівник МПД,
який призначається та звільняється з
посади наказом генерального директора
ДП «Укрспирт».

Як вбачається з копії наказу
державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» від 28 лютого 2014 року №57-к
«Про призначення ОСОБА_2.» ОСОБА_2,
тимчасово виконуючого обов'язки
керівника Борщівського місця
провадження діяльності ДП «Укрспирт»,
призначено керівником Борщівського
місця провадження діяльності ДП
«Укрспирт» з 28 лютого 2014 року з
посадовим окладом згідно зі штатним
розписом.

Згідно копії наказу державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» від 01 серпня 2014 року №289-к
«Про звільнення ОСОБА_2.» ОСОБА_2,
керівника Борщівського МПД ДП
«Укрспирт», звільнено з роботи 1 серпня
2014 року за одноразове грубе порушення
трудових обов'язків (п.1 ст. 41 КЗпП
України), де підставами для звільнення
у наказі №289-К від 01.08.2014 року
зазначаються: акт перевірки окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Борщівського МПД ДП
«Укрспирт» від 30.07.2014 року №9-2/22 та
пояснювальна записка керівника
Борщівського МПД ОСОБА_2 від 01.08.2014 року.

В наказі про звільнення позивача
не зазначено в чому конкретно полягає
одноразове грубе порушення ОСОБА_2
своїх трудових обов'язків.

В акті перевірки окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Борщівського МПД ДП «Укрспирт» від
30.07.2014 року №9-2/22 також не зазначено в
чому саме полягає одноразове грубе
порушення ОСОБА_2 своїх трудових
обов'язків.

Згідно з п.1.3 Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров"я
України від 9 квітня 2008 року № 189,
непрацездатність(утрата
працездатності) - це стан
здоров"я(функцій організму) людини,
обумовлений захворюванням, травмою
тощо, який унеможливлює виконання
роботи визначеного обсягу, професії
без шкоди для здоров"я.

Тимчасова непрацездатність - це
непрацездатність особи внаслідок
захворювання, травми або з інших
причин, що не залежить від факту втрати
працездатності(пологи, карантин,
догляд за хворим тощо), яка має
тимчасовий зворотний характер під
впливом лікування та реабілітаційних
заходів, триває до відновлення
працездатності або встановлення групи
інвалідності, а в разі інших причин - до
закінчення причин відсторонення від
роботи. Тимчасова непрацездатність
застрахованих осіб засвідчується
листком непрацездатності.

Судом встановлено, що 01 серпня 2014
року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному
лікуванні (був тимчасово
непрацездатним), що підтверджується
листом непрацездатності серії АГА
№203642, виданого Борщівською ЦРКЛ 11
серпня 2014 року, згідно якого ОСОБА_2
перебував на стаціонарному лікуванні з
31 липня 2014 року по 11 серпня 2014 року, а
також листками непрацездатності серії
АГА №№203718, 203719, виданих Борщівською
ЦРКЛ 27.08.2014 року, з 12 серпня 2014 року по 27
серпня 2014 року та з 28 серпня 2014 року по 17
вересня 2014 року.

Повідомлення про перебування
ОСОБА_2 на лікарняному з 31 липня 2014 року
надіслано Борщівським МПД ДП
«Укрспирт» на адресу ДП «Укрспирт»
електронною поштою 01 серпня 2014 року о 12
год. та листом №394 від 04.08.2014 року.

Застосовуючи ст.41 ч.1 п.1 КзпП, суд
вірно врахував, що однією з умов її
застосування є встановлення не тільки
самого факту одноразового порушення
трудових обов"язків, а й вини
працівника в такому порушенні.

За положенням ст.41 ч.2 КзпП -
розірвання трудового договору у
випадках, передбачених цією статтею,
провадиться з додержанням вимог ст. 40
ч.3, а у випадках, передбачених пунктами
2 і 3, - також вимог ст.43 цього Кодексу.

Тобто положення ч.3 ст. 40 КзпП слід
застосовувати також до випадків
звільнення працівника з підстав ст. 41
ч.1 КзпП.

Відповідно до ст.40 ч.3 КзпП не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності( крім
звільнення за п.5 цієї статті), а також у
період перебування працівника у
відпустці.

Колегія суддів погоджується із судом
першої інстанції, що відповідач
незаконно звільнив ОСОБА_2 01.08.2014 року,
оскільки останній перебував під час
звільнення на лікарняному листку про
що свідчать листи непрацездатності
серії АГА №№203718, 203719, виданих
Борщівською ЦРКЛ 27.08.2014 року, з 12 серпня
2014 року по 27 серпня 2014 року та з 28 серпня
2014 року по 17 вересня 2014 року.

Відповідно до ст. 235 ч.1 КзпП - у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених
правових норм у їх сукупності з
положеннями ст.43 Конституції України
та ст.240 -1 КзпП дає підстави для
висновку про те, що за змістом ч.1 ст.235
КзпП працівник підлягає поновленню на
попередній роботі у разі незаконного
звільнення, під яким слід розуміти як
звільнення без законної підстави, так і
звільнення з порушенням порядку,
установленого законом.

В зв"язку з цим висновок суду першої
інстанції є вірним.

Частина 2 ст. 235 КзпП передбачає, що при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує вимоги про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

При вирішення питання щодо нарахування
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та плати
лікарняних, судом допущена помилка при
нарахуванні, а тому у відповідності до
вимог ст. 309 ЦПК України рішення в цих
частинах слід змінити .

Як вбачається із довідки № 439 від 27.08.2014
р., що середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_2 становить 4442.80 грн.(4949.11 грн.
(червень) + 3936,48 грн.(липень) =8885,60 грн. :2),
а середньоденна - 240,15 грн.(4442,80 грн.:
18,5(кількість робочих днів у
розрахунковий період). В зв"язку з цим
заборгованість по заробітній платі за
вимушений період з 18.09.по 07.10.2014 р.
становить 3362,24 грн.( 240,15 грн. * 14 днів), а
не 5084,52 грн., як це було визначено судом
першої інстанції,

Щодо оплати лікарняних листків за
період з 01.08. по 17.09.2014 р. в сумі 10293.,38 грн.
, то також слід зменшити до 9732,84 грн.,
виходячи з того, що середньоденна
заробітна плата ОСОБА_2 становила 294,93
грн.(9087,73+3508,45+5460,61+4910,56+4949,11+3936,48грн. : 108
робочих дні) * 33 дні лікарняних).

Згідно до ст.237-1 КзпП України -
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв"язків та
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань або
втрати нормальних життєвих зв"язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв"язку між попередніми
умовами.

Проаналізувавши зібрані докази, суд
першої інстанції вірно відмовив ОСОБА_2
у задоволенні позову в цій частині,
оскільки ним не представлено, а судом
не здобуто доказів щодо спричинення
йому моральних страждань, порушення
нормальних життєвих зв"язків, витратів
на додаткові зусилля для організації
свого життя.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України підставно стягнуто із
відповідача судові витрати в сумі 243,60
грн.

Безпідставними є посилання апелянта на
те, що судом не дана оцінка порушенню
ОСОБА_2 режиму лікування 01.08.2014 р. під
час перебування його у відрядженні в
Києві, оскільки він дійсно був у м.
Києві цього числа у хворобливому стані
і з дозволу лікаря, а інших доказів
апелянтом не представлено.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на вчинення ОСОБА_2
одноразового грубого порушення,
оскільки спростовуються матеріалами
справи та постановою про закриття
кримінального провадження від 30 жовтня
2014 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині визнання незаконним наказу про
звільнення та поновлення ОСОБА_2,
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
на представлених доказах, а тому
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі в цій
частині, не вбачає. Що ж стосується
виплати заробітної плати за час
вимушеного прогулу та оплати
лікарняних листків, то рішення в цих
частинах підлягає зміні, зменшивши
суму стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу із 5084,52 грн. до
3362,24 грн. та лікарняних листків із 10293,38
грн. до 9732,84 грн. з вирахуванням сум
податку та інших обов"язкових платежів.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 317, 319, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
"Укрспирт" - задовольнити частково.

Рішення Борщівського районного суду
від 07 жовтня 2014 року в частині визнання
незаконним наказу № 289-к від 01.08.2014 р.
про звільнення та поновлення ОСОБА_2 на
посаді керівника Борщівського місця
провадження діяльності Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
"Укрспирт" - залишити без змін, а виплати
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та оплати лікарняних листків
змінити, зменшивши суму стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу із 5084,52 грн. до 3362,24 грн. та
лікарняних листків із 10293,38 грн. до 9732,84
грн. з вирахуванням сум податку та
інших обов"язкових платежів.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк