Справа № 296/9250/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"09" грудня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Рожкової
О.С.,

за участю: секретаря судового
засідання Каторжинської Т.В., Маковей
О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
поданим представником позивача ОСОБА_2
до ОСОБА_3, за участю третіх осіб
Управління Державної міграційної
служби України в Житомирській області,
органу опіки та піклування виконавчого
комітету Житомирської міської ради
про надання дозволу на тимчасові
виїзди за кордон неповнолітньої дитини
без згоди та супроводу батька,
оформлення документів для тимчасового
виїзду або супроводу неповнолітньої
дитини за межі України, -

В С Т А
Н О В И В:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 (далі позивач)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
(далі відповідач), в якому з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог (а.с.
25), просила надати дозвіл на виїзд за
межі України неповнолітній дитині -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди)
та супроводу її батька ОСОБА_3 до
досягнення дитиною 16-річного віку, а
також, матері дитини - ОСОБА_1 або її
довіреній особі надати дозвіл без
згоди батька ОСОБА_3 оформлювати
документи для тимчасового виїзду або
супроводу неповнолітнього ОСОБА_4 за
межі України до досягнення дитиною
16-річного віку.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом з нею і перебуває на її
утриманні, потребує періодичного
перебування на морі та виїзду за кордон
для сприяння розширення його
світогляду. Вона має намір і можливість
періодично направляти сина для
відпочинку та оздоровлення за кордон,
однак, ОСОБА_3, як батько, згоди на її
виїзд за межі України не надає, у
зв'язку з чим позивач змушена
звернутися до суду за захистом прав
неповнолітнього.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
повністю та просили їх задовольнити.
Позивач зазначила, що не заперечує
проти проведення розгляду справи в
заочному порядку.

Судом проведено заміну позивача з
ОСОБА_5 на ОСОБА_1.у зв"язку зі зміною
прізвища, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та
копією паспорту позивача, оригінал
якого оглянутий в судовому засіданні
(а.с. 31, 32).

Відповідач у судове засідання повторно
не з'явився, заяви про розгляд справи за
його відсутності не надав та не
повідомив про причини неявки, про час і
місце розгляду справи повідомлявся за
зареєстрованим у встановленому
порядку місцем проживання (а.с. 17, 29, 36).

Представник третьої особи - УДМС
України в Житомирській області Юхимчук
О.М. у судове засідання не з'явилася,
через канцелярію суду надала заяву про
розгляд справи у її відсутності, при
прийнятті рішення поклалася на розсуд
суду.

Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Житомирської міської ради
свого представника в судове засідання
не направив, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст.
224 ЦПК України, суд має можливість
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, її
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що шлюб укладений
між сторонами розірвано 08.04.2011 року, що
підтверджується рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Після розірвання шлюбу неповнолітній
ОСОБА_4 проживає з позивачем - ОСОБА_1

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
та в їхньому супроводі або в супроводі
осіб, які уповноважені ними.

Виходячи з наведеної норми для
безперешкодного виїзду
неповнолітнього ОСОБА_4 за кордон разом
із матір'ю на оздоровлення необхідний
дозвіл батька.

Батько дозвіл на виїзд дитини за кордон
в добровільному порядку не надає, чим
фактично позбавляє дитину права на
оздоровлення та відпочинок.

Зокрема, в судовому засіданні
встановлено, що представник позивача
ОСОБА_2 письмово зверталася до
відповідача з пропозицією (листом,
направленим на його адресу проживання)
врегулювання питання надання дозволу
батьком на виїзд ОСОБА_4 за кордон для
відпочинку та оздоровлення.

Однак, поштовий конверт разом з листом
повернувся за закінченням терміну
зберігання, а отже залишився
відповідачем без відповіді (а.с. 36-38 ).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадянами України", за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина за
кордон може бути дозволено на підставі
рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п. 2 ч.
4 Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених постановою КМ України № 57
від 27.01.1995 р., зокрема, про те, що виїзд
громадян України, які не досягли
16-річного віку, здійснюється без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків у разі пред'явлення рішення
суду про надання дозволу на виїзд з
України громадянину, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженими постановою КМ України №
231 від 31.03.1995 р., визначено, зокрема, що
виїзд неповнолітніх громадян України
за межі території України здійснюється
за одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Також, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон провадиться
громадянам України, які постійно
проживають в Україні і досягли
18-річного віку.

Позивач, звертаючись до суду із
вимогами до відповідача, просить
надати дозвіл на виїзд за межі України
неповнолітнього ОСОБА_4 без дозволу
(згоди) його батька ОСОБА_3 до
досягнення ним повноліття та надати їй
або її довіреній особі дозвіл без згоди
батька ОСОБА_3 оформлювати документи
для тимчасового виїзду або супроводу
неповнолітнього ОСОБА_4 за межі
України.

З огляду на викладене, суд враховує, що
сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків у всіх правах і обов'язках
відносно своїх дітей.

Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що
здійснення батьками своїх прав по
виконанню обов'язків мають
ґрунтуватися на повній повазі до прав
дитини та її людської гідності,
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини, враховує, що законодавством
визначено права та обов'язки батьків
щодо виховання дитини, при цьому
пріоритетним й принциповим є інтереси
дитини, такі мають бути непорушними в
незалежності від стосунків батьків між
собою.

Суд приймає до уваги, що під час
розгляду справи не встановлено
обставин, що виїзд дитини за кордон
пов'язаний із виїздом на постійне місце
проживання разом із матір'ю або
пов'язаний із довгостроковим
перебуванням за межами України з інших
причин, а також, що право батька на
піклування, спілкування чи виховання
дитини порушується чи обмежується.

Вказані обставини підтверджуються і
рішенням Корольовського районного
суду від 08.07.2014 року (а.с. 33) за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб
органу опіки і піклування виконавчого
комітету Житомирської міської ради,
служби у справах дітей Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації про усунення перешкод
щодо участі у вихованні та вільному
спілкуванні з дитиною батьком, який
проживає окремо від неї.

Даним рішенням, яке позивачем не
оскаржувалось і набрало законної сили,
ОСОБА_3 відмовлено в позові за
відсутністі доказів чинення перешкод
матір"ю дитини - ОСОБА_5 у спілкуванні
дитини з батьком ОСОБА_7

У урахуванням викладеного, позов
ОСОБА_1 є обгрунтованим і таким,
підлягає задоволенню.

Також, згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача на користь
позивача понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а саме
судовий збір у розмірі 243,60 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 202
грн.

Керуючись ст.ст.7, 150, 155 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208,
209, 212 - 215, 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Надати дозвіл на виїзди за межі України
неповнолітній дитині - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька
- ОСОБА_3 до досягнення дитиною
шістнадцятирічного віку.

Надати дозвіл матері дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 або її довіреній
особі без дозволу (згоди) батька -
ОСОБА_3 на оформлення документів для
тимчасового виїзду або супроводу
неповнолітнього ОСОБА_4 за межі України
до досягнення дитиною
шістнадцятирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп. та судові витрати на оплату
правової допомоги в сумі 202 (двісті дві)
грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при оголошенні рішення суду,
протягом того ж строку з дня отримання
копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. С. Рожкова