Справа № 626/2698/14-ц
Провадження № 6/626/193/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року

Красноградський районний суд
Харківської області

у складі: головуючого - судді
Рибальченко І.Г.,

при секретарі Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Красноград подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Красноградського
районного управління юстиції ОСОБА_1
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Красноградського районного
управління юстиції з поданням про
тимчасове обмеження в праві виїзду
боржника ОСОБА_2 за межі України без
вилучення паспортного документу до
виконання зобов'язань покладених
рішенням суду про стягнення аліментів.

В обґрунтування подання
вказано, що на примусовому виконанні у
ВДВС Красноградського РУЮ перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-649/08,
який виданий 01.07.2008 про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 09.07.2010 державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
03.02.2011 було накладено арешт на будинок
боржника за адресою: вул. Перемоги , 12 в
с.Хрестище Красноградського району.
Незважаючи на вжиті заходи,
ОСОБА_2рішення суду про сплату
аліментів не виконується.
Заборгованість по сплаті
аліментів станом на 01 листопада 2014 року
становить 44360,73 грн.

Суд, вивчивши надані
матеріали, вважає що подання
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та інших органів
/посадових осіб/ вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України, суд негайно розглядає подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В порушення ст. 377-1 ЦПК
України державний виконавець,
направивши до Красноградського
районного суду Харківської області
вказане подання, знаючи вимоги
зазначеної норми законодавства, щодо
необхідності негайного розгляду
подання за участю державного
виконавця, у судове засідання не
з'явився, повідомлявся про час та місце
розгляду подання телефонограмою. Надав
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Відмовляючи у задоволенні
подання суд виходить із того, що
відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст.6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну» від 21 січня
1994 року, громадянин України може бути
обмежений у праві виїзду за кордон,
якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених у порядку,
передбаченому ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та ст. 377-1
ЦПК України, зокрема в разі доведення
факту ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Судом встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що на виконанні у
державного виконавця ВДВС
Красноградського РУЮ знаходиться
виконавчий лист, виданий на підставі
рішення Красноградського районного
суду Харківської області, про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
Віталії, 29.01.2008 року в розмірі 1/4 частини
всіх видів його доходів щомісячно,
починаючи з 19 травня 2008 року і до
повноліття дитини.

09.07.2010 року винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження по вищевказаній справі.
Постановою від 12.11.2014 року накладено
арешт на все рухоме і нерухоме майно,
яке належить боржнику ОСОБА_2 24.11.2014
року здійснено вихід за місцем
продживання боржника, де державним
виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 за
місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1
відсутній, зі слів матері перебуває на
заробітках в Росії.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець під
час здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішення.

Таким чином, зміст норм
зазначеного Закону передбачає
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Відповідно до узагальнення
Верховного Суду України судової
практики щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України від 01.02.2013 року «ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч.
1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» та у
п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження», позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Ухилення боржника від
виконання своїх зобов'язань покладених
на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання
можливе лише за умови доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10
ЦПК України у системному зв'язку з п.18
ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377-1 ЦПК України,
вбачається, що на державного виконавця
покладено обов'язок надання доказів
стосовно наявність навмисного чи
іншого свідомого ухилення боржника від
виконання обов'язків, покладених на
останнього за рішенням суду, та
доведення перед судом їх
переконливості.

Державним виконавцем
будь-яких доказів, що свідчать про
навмисне чи інше свідоме ухилення
боржника від виконання обов'язків,
покладених на нього рішенням суду про
стягнення аліментів, суду надано не
було.

За таких обставин подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Красноградського районного управління
юстиції слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21.01.1994 року, ст.ст.209, 210, 292-294, 377-1 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання
державного виконавця ВДВС
Красноградського РУЮ Харківської
області Шуть Ю.О. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 5-ти
денний строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу
було постановлено без участі особи,яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя