Справа № 146/1110/14-ц
Томашпільський районний суд
в складі: головуючого
при секретарі Гриб Ю.А.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт. Томашпіль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеського інституту Приватного
акціонерного товариства «Вищий
навчальний заклад» Міжрегіональної
академії управління персоналом про
поновлення строку звернення до суду з
заявою про вирішення трудового спору,
стягнення заборгованості по зарплаті
та компенсації за втрату частини
заробітної плати через порушення
термінів її виплати, середньомісячного
заробітку за час затримки по виплаті
заробітної плати при звільненні,
визнання звільнення з роботи
незаконним, поновлення на роботі та
стягнення моральної шкоди,
16.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, який в ході підготовки справи
до судового розгляду уточнив
додатковими вимогами, посилаючись на
те, що відповідно до наказу № 34-к від 8
жовтня 2003 року по Одеській філії МАУП,
його призначено викладачем правових
дисциплін з 17 жовтня 2003 року з
погодинною оплатою праці за
Відповідно до наказу № 16-к від 10 квітня
2004 року позивача - викладача правових
дисциплін Одеської філії МАУП
переведено доцентом на постійне місце
роботи з 10 квітня 2004 року з окладом
згідно тарифікаційного списку, а
згідно наказу №11-о від 30.08.2004 року
призначено завідувачем кафедри права.
Рішенням академічної ради Міжнародної
Кадрової Академії від 29 травня 2006 року,
позивачу присвоєно вчене звання
«Професор кафедри права» та видано
атестат серії УЗ№00700.

За період роботи, а саме 01.09.2004
року по 31.12.2009 року відповідачем не в
повному обсязі здійснювалася виплата
належної позивачеві заробітної плати
і, незважаючи на його численні запити
та запити Томашпільського районного
суду до МАУП щодо надання документів
про зарплату позивача за весь період
його роботи в інституті, МАУП до цих
пір не надано відповідей на запити та
не надало зазначених документів. Це,
зокрема, пояснюється тим, що порівняння
фактично отриманих позивачем доходів
відповідно даних наданих йому
Пенсійним фондом, суттєво
відрізняється та є значно нижчим
доходів від передбачених штатними
розписами. Згідно рішень
Томашпільського районного суду від
10.10.2013 року та 25.06.2014 року, які вступили в
законну силу, було доведено суттєву
недоплату позивачу зарплатних коштів.
Однак рішеня судів не виконано досі,
через що позивач вимушений
звернутися до суду. Також позивач
зазначив, що відповідно до наявних
документів він не доотримав у 2004 році
2694 грн. заробітної плати; у 2005 році - 4132
грн.; у 2006 році - 9186 грн.; у 2007 році - 13144
грн.; у 2008 році - 28032 грн.; у 2009 році - 45535
грн., а всього за цей період роботи 102523
грн.

Наказом №44-п від 18.06.2013 р. позивача
було звільнено з роботи за угодою
сторін на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП
України, однак його заява про
звільнення була написана під тиском з
боку відповідача у відповідь на
викриття ним системного зловживання
керівництвом закладу використання
бюджетних коштів. Строк для звернення з
заявою до суду про вирішення трудового
спору пропустив з поважних причин,
оскільки його заява про звільнення з
посади директора з погодженнями
посадовців МАУП і з якою позивач раніше
ознайомлений не був, була надана
представником відповідача Споришевим
М.О. у судовому засіданні 25.06.2014 року у
процесі розгляду іншої цивільної
справи за його позовом до цього ж
самого відповідача про стягнення
заборгованості по зарплаті та
відшкодування моральної шкоди.
Зазначена обставина є поважною, що є
підставою для поновлення пропущеного
строку.

Діями відповідача, а саме
систематичним порушенням трудових
прав принижено позивача, так як він є
публічною людиною, займав відповідне
становище в суспільстві, є професором
права,чим заподіяно й моральну шкоду
розмір якої він визначає у сумі 100 000
грн.

Окрім того, при звільненні його з
роботи, відповідачем в порушення ст. 117
КЗпП України не були виплачені в
повному обсязі всі належні йому суми,
що є підставою для виплати компенсації
за затримку розрахункових - в розмірі
17000 грн.

Тому просить суд ухвалити
рішення, яким поновити строк звернення
до суду з заявою про вирішення
трудового спору, як пропущеного з
поважних причин, визнати незаконним
його звільнення з роботи і поновити на
посаді директора ОІ МАУП, стягнути за
період роботи 2004-2009 років
недовиплачену заробітну плату в сумі
102523 грн.; 22267,99 грн. компенсації за
втрату частини заробітної плати через
порушення термінів її виплати; 17000 грн.
за затримку розрахункових; 100000 грн. у
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача,
свідка, дослідивши матеріали і
перебуваючи в нарадчій кімнаті, судом
встановлено, що відповідач у своїх
письмових запереченнях на позов вважав
за необхідне закрити провадження у
справі з тих підстав, що заявлені
позивачем вимоги вже були предметом
розгляду у справах №146/1340/13-ц від 10.10.2013
року та №146/660/14-ц від 25.06.2014 року,
зокрема, заявлялася вимога про
стягнення невиплаченої заробітної
плати за період з 01.09.2004 року по 18.06.2013
року та стягнення моральної шкоди і у
даних справах винесені рішення, яким
позовні вимоги задоволено частково.
Зокрема, рішенням Томашпільського
районного суду від 10.10.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області,
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1
частково. Так, із заявленої ціни позову
на загальну суму 213 753 грн., позов
задоволено на 44208,87 грн. На момент
подання письмових заперечень, в
судовому засіданні 05.09.2014 року, рішення
по справі №146/660/14-ц було оскаржено в
апеляційному порядку.

Досліджуючи підстави поданих
відповідачем заперечень, судом
встановлено, що у матеріалах справи
містяться надані сторонами письмові
докази, зокрема й рішення
Томашпільського районного суду від
10.10.2013 року та 25.06.2014 року у справах за
позовами ОСОБА_1 до МАУП про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
стягнення моральної шкоди.

Однак, із описових та
мотивувальних частин вищевказаних
рішень не можна дійти однозначного
висновку, які саме позовні вимоги
заявлялися позивачем при поданні
позовних заяв, чи збільшувалися вони
або зменшувалися протягом розгляду
справи, чи відмовлявся позивач від
частини заявлених вимог і чи
приймалися вони судом, що унеможливлює
суду при вирішенні спору у даній
цивільній справі, вирішити питання
щодо подальшого ухвалення
процесуального рішення, оскільки
матеріали цивільних справ за №146/1340/13-ц
та №146/660/14-ц не були досліджені у даному
провадженні.

Відповідно до ч.2 ст. 195 ЦПК України
якщо під час ухвалення рішення виникає
потреба з"ясувати будь-яку обставину
шляхом повторного допиту свідків або
вчинення іншої процесуальної дії, суд,
не ухвалюючи рішення, постановляє
ухвалу про поновлення судового
розгляду.

Керуючись ст.ст. 195,209,210 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити судовий розгляд
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
Одеського інституту Приватного
акціонерного товариства «Вищий
навчальний заклад» Міжрегіональної
академії управління персоналом про
поновлення строку звернення до суду з
заявою про вирішення трудового спору,
стягнення заборгованості по зарплаті
та компенсації за втрату частини
заробітної плати через порушення
термінів її виплати, середньомісячного
заробітку за час затримки по виплаті
заробітної плати при звільненні,
визнання звільнення з роботи
незаконним, поновлення на роботі та
стягнення моральної шкоди, з метою
витребування з архіву суду і огляду в
судовому засіданні матеріалів
цивільних справ №146/1340/13-ц та №146/660/14-ц
за позовом ОСОБА_1 до МАУП про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
стягнення моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. С.
Ставнійчук