АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Кирилюк Г.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергоальянс» на ухвалу судді
Печерського районного суду м. Києва від
5 вересня 2014р. про залишення без
розгляду клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергоальянс» про надання дозволу на
примусове виконання рішення від 25
жовтня 2013р. арбітражу AD HOC, утвореного
відповідно до арбітражного регламенту
ЮНСІТРАЛ 1976 про стягнення з держави
Республіка Молдова суми боргу та
видачу виконавчого листа,

встановила:

у липні 2014р. ТОВ «Енергоальянс»
звернулося до суду із вказаним
клопотанням.

Ухвалою судді від 5 вересня 2014р.
клопотання залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ
«Енергоальянс» просить скасувати
ухвалу судді та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Апелянт посилається на
порушення суддею норм процесуального
права, так як реєстрація прав
інтелектуальної власності боржника на
території України свідчить про
наявність майна відповідача на
території України та підтверджує право
стягувача на звернення до Печерського
районного суду м. Києва із даним
клопотанням.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.121, 122 т.2), свого
представника для участі у справі не
направив, клопотання про перенесення
судового розгляду не подав, тому
відповідно до положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів провела судовий
розгляд у відсутність апелянта.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, вивчивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Залишаючи клопотання без
розгляду, суддя першої інстанції
виходив з того, що заявником не надано
доказів наявності на території
Печерського району м. Києва майна, яке
належить боржнику.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 ЦПК
України суд, встановивши, що клопотання
і документи, що додаються до нього, не
оформлено відповідно до вимог,
передбачених цією главою, або до
клопотання не додано всі перелічені
документи, залишає його без розгляду та
повертає клопотання разом з
документами, що додано до нього, особі,
що його подала.

Отже, зазначена норма
процесуального права не передбачає
можливості залишити клопотання без
розгляду у разі звернення до
неналежного суду або якщо клопотання
не підлягає розгляду судами України.

Разом з тим, відповідно до статті
3 Конвенції про визнання й виконання
іноземних

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/13403/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Матійчук
Г.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.арбітражних
рішень, яка укладена у м. Нью-Йорк в 1958р.,
кожна договірна держава визнає

- 2 -

арбітражні рішення як обов'язкові та
виконує їх у відповідності до
процесуальних норм тієї території, де
ставиться питання про визнання та
виконання цих рішень.

Таким чином, прийняття та
розгляд даного клопотання повинно
відбуватися за процесуальними нормами
України.

Відповідно до статті 392 ЦПК
України питання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду розглядається судом за
місцем проживання (перебування) або
місцезнаходженням боржника. Якщо
боржник не має місця проживання
(перебування) або місцезнаходження на
території України або його місце
проживання (перебування) або
місцезнаходження невідоме, питання
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду розглядається
судом за місцезнаходженням в Україні
майна боржника.

Звертаючись до Печерського
районного суду м. Києва із даним
клопотанням, стягувач зазначав, що ДП
«Український інститут промислової
власності» зареєстровано право
власності Міністерства сільського
господарства і харчової промисловості
Республіка Молдова на торговельний
знак «Белый аист».

Колегія суддів погоджується з
висновком судді першої інстанції, що
реєстрація права власності на
торговельний знак на території України
не є підтвердженням наявності майна
Республіки Молдова на території
України.

Крім того, власником вказаного
торгового знаку зареєстровано
Міністерство сільського господарства
і харчової промисловості Республіки
Молдова і суду не надано доказів, що
вказане Міністерство відповідає по
борговим зобов'язанням держави -
Республіка Молдова.

Також колегія суддів вважає
необхідним звернути увагу на те, що
відповідно до ст. 79 Закону України «Про
міжнародне приватне право»
пред'явлення позову до іноземної
держави, залучення іноземної держави
до участі у справі як відповідача або
третьої особи, накладення арешту на
майно, яке належить іноземній державі
та знаходиться на території України,
застосування щодо такого майна інших
засобів забезпечення позову і
звернення стягнення на таке майно
можуть бути допущені лише за згодою
компетентних органів відповідної
держави, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України або
законом України.

Подаючи до Печерського
районного суду м. Києва клопотання про
визнання та допуск до виконання на
території України арбітражного
рішення про стягнення з держави
Республіка Молдова грошових коштів,
стягувач не надав згоду компетентного
органу зазначеної держави на розгляд
даного клопотання судом України.

Нормами розділу VIII глави 1 ЦПК
України не визначені наслідки
порушення порядку звернення до суду із
клопотанням, встановленого ст. 392 ЦПК
України, тому за аналогією підлягають
застосуванню загальні норми ЦПК
України, які визначають прийняття та
розгляд позовів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Проте, нормами процесуального
законодавства, які регулюють розгляд
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду, не передбачена стадія
відкриття провадження у справі.

Разом з тим, згідно п. 4 ч. 3 ст. 121
ЦПК України заява повертається у
випадках, коли справа не підсудна цьому
суду.

Враховуючи вищевикладені
обставини, колегія суддів погоджується
з висновком судді першої інстанції про
те, що дане клопотання не підлягає
розгляду Печерським районним судом м.
Києва, але підлягає поверненню
заявнику, а не залишенню без розгляду,
тому колегія суддів змінює резолютивну
частину ухвали судді відповідно до ст.
312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

- 3 -

ухвалила:

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергоальянс» задовольнити частково.

Ухвалу судді Печерського районного
суду м. Києва від 5 вересня 2014р. змінити,
виклавши резолютивну частину у такій
редакції: «клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергоальянс» про надання дозволу на
примусове виконання рішення від 25
жовтня 2013р. арбітражу AD HOC, утвореного
відповідно до арбітражного регламенту
ЮНСІТРАЛ 1976 про стягнення з держави
Республіка Молдова суми боргу та
видачу виконавчого листа повернути
заявнику.»

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: