Справа № 496/587/14-ц
Провадження 2/496/687/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09.09.2014 року
Біляївський районний суд

Одеської області

в складі : головуючого судді -
Крачкової С.В.

при секретарі - Полубок Н.А.

за участю представників сторін -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Біляївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до СФГ
«Сільгосппром» про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним та
скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
позовною заявою, в якій після уточнення
( а.с.75-76) просить визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки від
23.03.2009 року, між нею та СФГ
«Сільгосппром» та скасувати державну
реєстрацію вказаного договору.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом та державного акту на право
власності на земельну ділянку їй
належить земельна ділянка, площею 6, 35
га, розташована на території
Дачненської сільської ради
Біляївського району Одеської області.

У вересні 2013 року їй стало відомо про
існування вказаного договору оренди,
хоча з відповідачем вона вказаний
договір не укладала і не підписувала
його. Крім того, позивачка посилається
також на те, що до жовтня 2013 року
відповідач не обробляв земельну
ділянку, орендну плату від нього вона
не одержувала, сама обробляла земельну
ділянку. З цих підстав просить визнати
договір оренди недійсним.

В судовому засіданні позивачка та її
представник на позові наполягали,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. При цьому пояснили, що
договір оренди земельної ділянки вона
не підписувала і отримала від
відповідача копію договору тільки в 2013
році.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав. При цьому
пояснив, що договір оренди земельної
ділянки з позивачкою укладався, нею
підписаний і відповідає всім вимогам
чинного законодавства, а обставини, на
які посилається позивачка не можуть
бути підставою для визнання цього
договору недійсним.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку ЯА №9361826,
виданого 27.02.2006 року, позивачці
належить земельна ділянка, площею 6,35 га
, надана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Дачненської сільської ради,
Біляївського району Одеської області (
а.с.8).

Відповідно ст.ст. 13-14 Закону
України «Про оренду землі» договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець

зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у

володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний

використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та

вимог земельного законодавства.
Вказаний договір укладається в
письмовій формі.

З договору оренди землі від 23.03.2009 року
вбачається, що ОСОБА_3 передала вказану
земельну ділянку в оренду СФГ
«Сільгосппром» строком на 10 років, а
орендар зобов'язався вносити орендну
плату у формі готової продукції або у
грошовому вигляді (а.с.5-7). В цей же день
позивачка передала відповідачу цю
земельну ділянку за актом прийому -
передачі ( а.с.7).

Договір оренди земельної ділянки був
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Біляївському районі Одеської області
згідно запису №02313 (а.с.5-6)

Згідно ч.1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону
України «Про оренду землі» оренда
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Суд приходить до висновку, що договір
оренди земельної ділянки від 23.03.2009
року між позивачкою і відповідачем
відповідає вимогам чинного
законодавства, яке регулює порядок
укладення договорів оренди земельної
ділянки.

Посилання позивачки на те, що вона
вказаний договір не підписувала
спростовується висновком судової
почеркознавчої експертизи № 1544 /02 від
10.06.2014 року , згідно висновків якої
рукописний текст та підпис в договорі
оренди від 23.03.2009 року від імені ОСОБА_4
виконано нею самою ( а.с.53-56).

Інші обставини, на які посилається
позивачка, як на підставу своїх вимог, а
саме: не ведення відповідачем
господарської діяльності на
орендованій земельній ділянці; не
сплата ним орендної плати та
використання земельної ділянки самою
позивачкою є підставою для припинення
або розірвання договору оренди, але не
для визнання його недійсним.

При цьому суд виходить з того, що
підстави для визнання правочину
недійсним містяться в ст..ст. 215, 203 ЦК
України, а обставини, на які
посилається позивачка до цього
переліку не входять.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивачки не ґрунтуються на
законі, а тому законних підстав для
задоволення позову не має.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215
ЦПК України, ч.4 ст. 124 ЗК України, ст. ст.
202, 203, 215 ЦК України, Законом України
«Про оренду землі», суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 в позові до СФГ
«Сільгосппром» про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним та
скасування державної реєстрації
відмовити.

На рішення суду може бути
подана апеляційна скарга протягом 10
діб до Одеського апеляційного суду
через Біляївський райсуд.

Суддя:
Крачкова С.В.