Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/460/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Волощука В.В.

секретаря
Федорчук О.В.

з участю:

заявника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань
Олевського районного суду цивільну
справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення факту
постійного проживання у визначеному
місці, -

В С Т А Н О В И В:

17.09.2014 року до суду із заявою звернулись
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, про
встановлення факту постійного
проживання у визначеному місці, у якій
просять суд встановити факт їхнього
постійного проживання в смт.Діброва
Олевського району Житомирської
області у період з 01.06.1981 року по 26.06.1991
року.

Заявлені вимоги мотивують тим, що
ОСОБА_1, в період з червня місяця 1981 року
разом із своїми, на той час
неповнолітніми дітьми: ОСОБА_2, 1979 року
народження, ОСОБА_3, 1974 року народження
та ОСОБА_4, 1978 року народження проживали
і були зареєстровані в смт.Діброва
Олевського району Житомирської
області, територія якого відноситься
до зони безумовного (обов'язкового)
відселення. З 18.10.1988 року були зняті з
реєстрації у зв'язку з переселенням до
чистої зони, а саме в АДРЕСА_1.

Встановлення даного факту проживання
на території зони безумовного
(обов'язкового) відселення з 01.06.1981 року
по 26.06.1991 року заявникам необхідне для
отримання права на пільги, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року (із змінами
та доповненнями).

У судовому засіданні ОСОБА_1, у своїх
інтересах та діючи від імені і в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, за
довіреністю заявлені вимоги
підтримала із підстав, що наведені у
заяві та просить задовольнити заяву у
повному обсязі при цьому надала суду
пояснення про те, що вона в період з 01
червня 1981 року разом із своїми, на той
час неповнолітніми дітьми: ОСОБА_2, 1979
року народження, ОСОБА_3, 1974 року
народження та ОСОБА_4, 1978 року
народження проживали та були
зареєстровані в смт.Діброва Олевського
району Житомирської області, територія
якого відноситься до зони безумовного
(обов'язкового) відселення, і 18.10.1988 року
були зняті з реєстрації у зв'язку з
переселенням до чистої зони, а саме в
АДРЕСА_1. Однак фактично вони не
виїздили із смт.Діброва Олевського
району, а продовжували там проживати по
26.06.1991 року. ОСОБА_1, працювала в
Дібровській загальноосвітній школі.

Представник заінтересованої особи -
Дружбівської селищної ради Олевського
району Житомирської області в судове
засідання не з'явився подавши до суду
заяву про розгляд справи у відсутності
їхнього представника. При цьому надали
письмове заперечення щодо заяви
заявників про встановлення факту
проживання, де зазначають, що
відповідно до будинкової книги по
АДРЕСА_2, сім'я ОСОБА_1, була
зареєстрована з 14.01.1983 року по 18.10.1988
року. З 18.10.1988 року вказана сім'я вибула
на проживання до Черкаської області, що
підтверджують списком громадян, що
постійно проживають, або в період з
26.04.1986 року по 01.07.1991 року проживали на
території селища Діброва Олевського
району Житомирської області і мають
право на отримання посвідчень
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи. На усне звернення ОСОБА_1,
до селищної ради, останній надано
довідки про фактичне проживання її
сім'ї по 18.10.1988 року (а.с.12-15). ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, з письмовою
заявою до селищної ради не звертались.
Інших відомостей про проживання сім'ї
ОСОБА_4 в смт.Діброва Олевського району
без реєстрації селищна рада не має.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з
якої слідує, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши заявницю ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи та надані суду докази,
суд приходить до висновку, що заява
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, про
встановлення факту постійного
проживання у визначеному місці
підлягає частковому задоволенню
виходячи із наступного.

Так предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна

сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених Цивільним
процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того
покладено обов'язок доказування і
подання доказів сторонами. Із
зазначеної статті слідує, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Як встановлено судом та не
заперечувалося заявницею ОСОБА_1, сім'я
ОСОБА_1, у складі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
у період з 14.01.1983 року по 18.10.1988 року, а
ОСОБА_3, 1974 року народження, з 14.01.1983 року
постійно і до 26 червня 1991 року, включно,
проживали в АДРЕСА_2 (а.с.12-16,25-29,37).

За змістом п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статі 256 ЦПК України
передбачено, що у судовому порядку
можуть бути встановлені факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму
ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»,
зокрема п.1, слідує, що наведений у ст.256
ЦПК України перелік фактів, які
встановлюються судом, не є вичерпним.
За наявності зазначених умов суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення.

Крім того, статтею 15 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що підставами для
визначення статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, які
проживають або працюють на забруднених
територіях, є довідка про період
проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період проживання
на територіях радіоактивного
забруднення, евакуацію, відселення,
самостійне переселення здійснюється -
органом місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ
№ 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику
в справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», відмова
відповідного органу в установленні
такого факту може бути оскаржена
заінтересованою особою до суду.

Таким чином і враховуючи вищенаведене
та приймаючи до уваги письмове
заперечення представника
заінтересованої особи щодо заяви
заявників про встановлення факту
постійного проживання у визначеному
місці, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3, та ОСОБА_4,
до органу місцевого самоврядування із
письмовою заявою стосовно надання
довідки про час та місце проживання на
території Дружбівської селищної ради
Олевського району Житомирської
області не звертались (а.с.37), і у зв'язку
з чим докази порушеного права
заявників та неправомірності дій
Дружбівської селищної ради Олевського
району Житомирської області відсутні.

Згідно до статті 1 ЦПК України, слідує,
що завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Суд не бере до уваги довідку № 1095 від
13.08.2014 року (а.с.6), видану відділом
освіти Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
ім'я ОСОБА_1, як належний доказ того, що
ОСОБА_1, проживала та працювала в
смт.Діброва Олевського району
Житомирської області у період з 01.06.1981
по 26.06.1991 року, оскільки у ній зазначено
період роботи з 1981 року по 1985 рік без
зазначення місця роботи та не
відповідає періоду, встановити факт
якого просить заявниця.

Разом із тим, судом встановлено та
підтверджено належними доказами
(а.с.16,27), що факт проживання ОСОБА_3, 1974
року народження, у період з 01.06.1981 року
по 26.06.1991 року в селищі міського типу
Діброва Олевського району
Житомирської області, підлягає до
встановлення, так як знайшов своє
підтвердження в судовому засіданні.

ОСОБА_1, не надала суду жодних належних
і допустимих доказів відносно
проживання її та ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
території та у час, факт проживання
якого просить встановити.

Так, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України однією із засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Виходячи із цього
принципу, суд не може за власною
ініціативою збирати докази або робити
інші процесуальні дії, направлені на
збирання доказів, а лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі наведеного та керуючись
ст.21,55,129 Конституції України,
ст.ст.1,3,10,11,15,57-61,88,158,179,209,212-218,ч.2 п.5 ст.234,
256, 257, 259, 294, 295 ЦПК України, суд -

В И Р І
Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення факту постійного
проживання у визначеному місці -
задовольнити частково.

Встановити юридичний факт постійного
проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в
смт.Діброва Олевського району
Житомирської області, у період з 01
червня 1981 року по 26 червня 1991 року.

В решті заяви ОСОБА_1, ОСОБА_3, та ОСОБА_4,
про встановлення факту постійного
проживання у визначеному місці -
відмовити.

Рішення може бути оскарженим до
Апеляційного суду Житомирської
області через Олевський районний суд
Житомирської області протягом 10 днів з
дня його проголошення. А особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. В. Волощук