Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5201/14
Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення.

У позові зазначало, що відповідно
до укладеного договору від 27.08.2007 року
відповідач отримав кредит у розмірі
28000,00 доларів США, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 11,04%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 27.08.2017 року, крім того, на
сплату страхових платежів було надано
2800 доларів США.

З метою забезпечення виконання
боржником зобов"язань за кредитним
договором 27.08.2007 року між сторонами
був укладений договір іпотеки, за
умовами якого ОСОБА_2 передав в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
належну йому на підставі договору
купівлі-продажу від 18.11.2004 року
квартиру загальною площею 39,13 кв. м,
житловою площею 18,80 кв.м, вартістю 176750
грн., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Вточнивши у травні 2014 року
позовні вимоги, зазначало, що через
неналежне виконання умов договору
позичальником станом на 17.12.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
89485,90 доларів США, що станом на 23.05.2014
року еквівалентно 804 094 грн. 89 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом - 26 836,98 доларів США, що
еквівалентно 314 399 грн. 06 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 22 804,96 доларів
США, що еквівалентно 267 163 грн. 37 коп.,
заборгованості по комісії - 3 304,00
доларів США, що еквівалентно 38 706 грн. 83
коп., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором за період з
20.12.2012 року по 17.12.2013 року - 12 402,52 доларів
США, що еквівалентно 145 297 грн. 30 коп., а
також штрафні санкції відповідно до
п.5.4 кредитного договору:
штраф(фіксована частина)- 250,00 грн.,
штраф (процента складова) - 38278 грн. 33
коп.

Посилаючись на зазначені
обставини, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 27.08.2007 року у розмірі 804 094 грн. 89 коп.
просило звернути стягнення на предмет
іпотеки - однокімнатну квартиру
загальною площею 39,13 кв.м, житловою
площею 18,80 кв.м, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві
власності ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 18.11.2004 року , шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки на
підставі договору іпотеки квартири від
27.08.2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документі на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, встановити
початкову ціну реалізації предмету
іпотеки в розмірі, що не менша ринкової
вартості, на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності, на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, виселити відповідача зі
спірної квартири без надання йому
іншого жилого приміщення, та стягнути
судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвалене по справі
рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, суд першої інстанції,
правильно встановивши, що ОСОБА_2
порушені зобов"язання за кредитним
договором та допущена заборгованість
у розмірі 89485,90 доларів США, що станом на
23.05.2014 року еквівалентно 804 094 грн. 89
коп., і розмір якої відповідачем не
спростований, а отже в силу ст.ст. 33,39
Закону України „Про іпотеку" банк
вправі задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, однак при цьому виходив з того,
що при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню Закону України „Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" (набрав
чинності 07 червня 2014 року), згідно з
яким предмет іпотеки не може бути
примусово стягнутий (відчужений без
згоди власника), оскільки наявні всі
умови для застосування цього Закону
України.

Відповідно до названого Закону,
протягом його дії не може бути
примусово стягнуте ( відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із ст. 4 Закону України „Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із ст. 5 Закону України „Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов"язань громадянина
України(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об"єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об"єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м
для житлового будинку.

Між тим, пославшись на вказаний Закон,
як на підставу відмови у позові, суд не
звернув уваги на те, що вказаний Закон
не може бути підставою для відмови у
зверненні стягнення на предмет
іпотеки, оскільки передбачені ним
заходи носять тимчасовий характер.

Такими чином, введений вказаним
Законом мораторій є підставою для
відстрочки виконання рішення в порядку
ст. 217 ЦПК України протягом дії цього
Закону.

Судом встановлено, що 27.08.2007 року між
ЗАТ КБ „ПРИВАТБАНК", правонаступником
якого є ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір
№ZPONGА00000042, за яким відповідач отримав
кредит у розмірі 28000,00 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 27.08.2017
року.

З метою забезпечення виконання
зобов"язань за цим договором 27.08.2007
року ОСОБА_2 передав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: належну йому на
підставі договору купівлі-продажу
від 18.11.2004 року квартиру загальною
площею 39,13 кв. м, житловою площею 18,80
кв.м, вартістю 176750 грн., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику у строки та в
порядку, що встановлені договором.

У зв"язку з неналежним виконанням
позичальником умов договору станом на
17.12.2013 року утворилась заборгованість у
розмірі 89485,90 доларів США, що станом на
23.05.2014 року еквівалентно 804 094 грн. 89
коп., яка складається з заборгованості
за кредитом - 26 836,98 доларів США, що
еквівалентно 314 399 грн. 06 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 22 804,96 доларів
США, що еквівалентно 267 163 грн. 37 коп.,
заборгованості по комісії - 3 304,00
доларів США, що еквівалентно 38 706 грн. 83
коп., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором за період з
20.12.2012 року по 17.12.2013 року - 12 402,52 доларів
США, що еквівалентно 145 297 грн. 30 коп., а
також штрафні санкції відповідно до
п.5.4 кредитного договору:
штраф(фіксована частина)- 250,00 грн.,
штраф (процента складова) - 38278 грн. 33
коп.

За змістом ст. 33 Закону України
„Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов"язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов"язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п.22 договору
іпотеки квартири у випадку порушення
кредитного договору позичальником
іпотекодержатель направляє
іпотекодавцю і позичальнику письмову
вимогу про усунення порушення протягом
тридцятиденного строку. Якщо вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
почати звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього договору.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється у випадках, передбачених
п.п.16.7.1; 16.7.2; 16.9 цього договору,
відповідно до розділу У Закону України
„Про іпотеку" на підставі рішення суду,
або на підставі виконавчого напису
нотаріуса, або згідно із застереженням
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
договорі.

Згідно п.п. 16.7.1; 16.7.2
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку,
якщо в момент настання термінів
виконання якого-небудь із зобов"язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані; порушення
кримінальної справи відносно
іпотекодавця.

Як передбачено ч.1 ст. 35 Закону
України „Про іпотеку", у разі порушення
основного зобов"язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов"язань, вимога про виконання
порушеного зобов"язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Вимога про повернення суми
кредиту в повному обсязі в
тридцятиденний строк з дня отримання
вимоги, з попередженням, що у разі
невиконання цієї вимоги банк має намір
звернути стягнення на предмет іпотеки,
тому у вказаний строк вимагає
добровільно звільнити квартиру, була
направлена банком на ім"я ОСОБА_2 на
зазначену у договорі адресу
рекомендованим листом 20.12.2013 року за №
30.1.0.0/2(а.с.12).

Між тим, вироком апеляційного
суду Запорізької області від 18.11.2010
року ОСОБА_2 був засуджений до 6 років
позбавлення волі із конфіскацією
майна, і з 17.02.2010 року знаходився у
місцях позбавлення волі, відкіля
звільнився 03.06.2014 року на підставі
Закону України „Про амністію у 2014
році"(а.с.45-73), отже вимога банку
фактично отримана ним не була.

За змістом ч.ч.2,3 ст. 35 Закону
України „Про іпотеку", положення ч.1
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутися у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку. Вимога,
встановлена ч.1 цієї статті, не
перешкоджає іпотекодержателю
здійснювати свої права, визначені ст. 12
цього Закону, без попереднього
повідомлення іпотекодавця, якщо
викликана таким повідомленням
затримка може спричинити знищення,
пошкодження чи втрату предмета
іпотеки.

У п. 37 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитним правовідносин"
роз"яснено, що невиконання вимог ч.1 ст.
35 Закону України „Про іпотеку" про
надіслання іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушення зобов"язання не є перешкодою
для реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду(на відміну
від інших способів звернення
стягнення(ч.3 ст. 33 Закону), оскільки
іпотекодавець у судовому засіданні має
можливість заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає
положенням ст. 124 Конституції України.

Таким чином, факт неотримання
ОСОБА_2 направленої банком вимоги-
попередження від 20.12.2013 року за № 30.1.0.0/2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення у зв"язку з
відсутністю його у місті постійного
проживання з причини відбуття ним
покарання у місцях позбавлення волі, не
виключає правомірність вимог банку
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, однак не дає підстав для
задоволення за вказаних обставин вимог
щодо виселення відповідача.

У п.43 названої вище Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5
роз"яснено, що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109
ЖК України, ст.ст. 39,40 Закону України
„Про іпотеку" виселення мешканців із
жилого будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців житлового
будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

За вимогами ст. 39 Закону України „Про
іпотеку", у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період його реалізації,
якщо такі необхідні; спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої ст. 38
цього Закону; пріоритет та розмір вимог
інших кредиторів, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Як вбачається з уточненої позовної
заяви ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК"(а.с.106-108), при
визначенні способу реалізації
предмета іпотеки банк фактично просив
звернути на нього стягнення шляхом
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України „Про
іпотеку", якою передбачено, що дії щодо
продажу предмета іпотеки та укладання
договору купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Зазначене право іпотекодержателя
здійснювати продаж предмету іпотеки
будь-якій особі та будь-яким способом,
на підставі договору купівлі-продажу в
порядку ст. 38 Закону України „Про
іпотеку", для чого іпотекодавець надає
іпотекодержателю право укласти такий
договір і здійснити всі необхідні дії
від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати
витяг з Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно,
передбачено п.27 іпотечного договору
(а.с.19).

Щодо вимоги банку про можливість
здійснення всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки, то вона носить загальний
характер, а отже не погоджуються зі
змістом ч.5 ст. 38 Закону України „Про
іпотеку".передачу , у зв"язку з чим
підстав для її задоволення колегія
суддів не вбачає.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України в порядку розподілу судових
витрат з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ„ПРИВАТБАНК" підлягають присудженню
документально підтверджені судові
витрати за розгляд справи у суді першої
інстанції у сумі 3654 грн. та у суді
апеляційної інстанції у сумі 1827 грн.,
всього 5481 грн.(а.с.29,187).

Керуючись ст.ст. 217, 307, 309, 314, 317
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року по даній
справі скасувати та ухвалити нове
наступного змісту:

„Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„ПРИВАТБАНК" про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення
задовольнити частково.

В рахунок погашення
заборгованості, що утворилася за
кредитним договором №ZPONGА00000042 від
27.08.2007 року , укладеним між ЗАТ КБ
„ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є
ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", та ОСОБА_2, станом
на 17.12.2013 року у розмірі 89485,90 доларів
США, що станом на 23.05.2014 року
еквівалентно 804 094 грн. 89 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом - 26 836,98 доларів США, що
еквівалентно 314 399 грн. 06 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 22 804,96 доларів
США, що еквівалентно 267 163 грн. 37 коп.,
заборгованості по комісії - 3 304,00
доларів США, що еквівалентно 38 706 грн. 83
коп., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором за період з
20.12.2012 року по 17.12.2013 року - 12 402,52 доларів
США, що еквівалентно 145 297 грн. 30 коп., а
також штрафні санкції відповідно до
п.5.4 кредитного договору:
штраф(фіксована частина)- 250,00 грн.,
штраф (процента складова) - 38278 грн. 33
коп., звернути стягнення на
однокімнатну квартиру загальною
площею 39,13 кв.м, житловою площею 18,80 кв.м,
яка розташована за адресою: м.
Запоріжжя, АДРЕСА_2, що належить на
праві власності ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького нотаріального округу
ОСОБА_4 18 листопада 2004 року за реєстром
№ 1605, із застосуванням процедури
продажу, передбаченої ст. 38 Закону
України „Про іпотеку", з правом
продажу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на
підставі договору іпотеки квартири від
27.08.2007 року предмета іпотеки, з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документі на нерухомість у відповідних
установах, підприємствах або
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, за
ціною, визначеною на підставі оцінки
майна суб"єктом оціночної діяльності,
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна.

В порядку ст. 217 ЦПК України
рішення в частині звернення стягнення
на предмет іпотеки відстрочити
виконанням на час дії Закону України
від 03.06.2014 року „Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК" судовий збір у сумі 5481
грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити"

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: