Справа № 265/6876/14-ц
Провадження № 2/265/2813/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Сагіровій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики. В
обґрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що 01 січня 2014 року між
нею та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений договір позики в письмовій
формі, а саме відповідач власноручно
написав розписку про отримання від
позивачки грошових коштів у розмірі 25
000,00 гривень, при цьому зобов'язався
повернути дану суму до 01 жовтня 2014 року.
У вказаній в договорі строк відповідач
грошей не повернув. Оскільки
відповідач ОСОБА_2 в добровільному
порядку не виконує умови договору
позивачка була змушена звернутися до
суду. На підставі вище, викладеного,
позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути
з ОСОБА_2 на її користь суму боргу за
договором позики від 01.01.2014 року в сумі
25 000,00 гривень.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, надала до суду заяву в якій
просила суд, слухати справу за її
відсутності та стягнути з ОСОБА_2 на її
користь суму боргу за договором позики
від 01.01.2014 року в сумі 25 000,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, від нього до адреси суду
надійшла заява з проханням слухати
справу за його відсутності, позовні
вимоги визнав повністю, не заперечував
проти стягнення з нього суми боргу за
договором позики від 01.01.2014 року в
розмірі 25 000 гривень.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.2 ст.10 ЦПК
України кожна сторона має в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначенні
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи встановлено, що між
сторонами склалися правовідносини
позики, за якими 01 січня 2014 року
позивачка ОСОБА_1 передала відповідачу
ОСОБА_2 у якості займу 25 000.00 гривень,
при цьому ОСОБА_2 зобов'язався
повернути дану суму до 01 жовтня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 у зазначений термін
позику не повернув, тому за закінченням
даного строку позивачка набула право
вимагати повернення боргу.

Спір про розмір отриманої відповідачем
суми не підлягає доказуванню, оскільки
сторони уклали угоду у письмовій формі.
Ці обставини підтверджуються борговою
розпискою про отримання ОСОБА_2 коштів
у сумі 25 000 гривень із зобов'язанням їх
повернення, яка була написана
власноручно ОСОБА_2 без будь-якого
впливу.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Разом із тим з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені нею судові витрати, а саме по
оплаті судового збору у сумі 250 гривень.

На підставі ч.1 ст. 612, ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1049,
ч.1 ст. 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,
11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_2, яка проживає
та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2,
суму боргу за договором позики від 01
січня 2014 року в розмірі 25 000 (двадцять
п'ять тисяч) гривень та сплачений
судовий збір в розмірі 250 гривень, а
всього 25 250 (двадцять п'ять тисяч двісті
п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя ________________Шиян В.В.