У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
Національний кредит» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Банк Національний кредит» про
визнання умови договору недійсною,
припинення кредитного договору та
договору іпотеки, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Банк Національний кредит»
на рішення апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Банк Національний кредит»
(далі - ПАТ «Банк Національний кредит»)
звернулося до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 12 березня 2007 року
між акціонерним комерційним банком
«Національний кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
Національний кредит», та ОСОБА_4
укладений кредитний договір № 3-423,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 8 тис.
доларів США з процентною ставкою 13%
річних та кінцевим терміном повернення
кредиту та процентів за ним не пізніше
07 березня 2012 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачем укладено
Договір іпотеки № 4-650 від 13 березня
2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Горлівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований у реєстрі за
№ 576, відповідно до якого відповідач
передав в іпотеку нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31,80
кв.м, житловою площею 19,60 кв.м.

Загальна заборгованість за кредитом
станом на 16 травня 2013 року складає 6 104
долари США 10 центів, що еквівалентно за
курсом НБУ на дату розрахунку 48 790 грн. 07
коп., з яких: 54 долари США14 центів - пеня
за несвоєчасну сплату відсотків за
користування кредитом (згідно з п. 6.4
договору та ч. 1 ст. 624 ЦК України); 2 123
доларів США 09 центів - пеня за
несвоєчасне повернення кредиту (п. 6.4
договору та ч. 1 ст. 624 ЦК України); 10
доларів США 46 центів - 3% річних за
порушення зобов'язання зі сплати
відсотків за користування кредитом
(згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України); 3 916
доларів США 41 центи - 30% річних за
порушення зобов'язання з повернення
кредиту (згідно з п. 6.5 договору та ч. 2
ст. 625 України).

У зв'язку з цим позивач просив суд
звернути стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31,80
кв.м, житловою - 19,60 кв.м, у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 3-23 від 12 березня 2007 року у
розмірі 6 104 доларів США 10 центів, що
еквівалентно за курсом НБУ на дату
розрахунку 48 790 грн. 07 коп., шляхом
проведення прилюдних торгів з продажу
предмету іпотеки в межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження» за початковою ціною 66 342
грн., а також стягнути з відповідача на
свою користь втрати по сплаті судового
збору у розмірі 809 грн. 32 коп.

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
просив визнати недійсним пункт 6.5
кредитного договору, укладеного між
ним та АКБ «Національний кредит»;
припинити кредитний договір
№ 3- 23 від 12 березня 2007 року та
договір іпотеки № 4-650 від 13 березня
2007 року, укладені між ним та АКБ
«Національний кредит» у зв'язку з
виконанням ним зобов'язань за
вказаними договорами. Посилається на
те, що умова п. 6.5 кредитного договору,
яким передбачено у випадку порушення
позичальником строку погашення
одержаного ним кредиту, сплата
процентів у розмірі 30% річних від
простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК
України, є недійсною з огляду на те, що
відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавець (виробник, виконавець) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є дисбаланс договірних прав
та обов'язків на шкоду споживача.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 29 січня 2014 року позов ПАТ
«Банк Національний кредит» задоволено
частково. У рахунок часткового
погашення заборгованості за кредитним
договором № 3-423 від 12 березня 2007 року,
укладеним між АКБ «Національний
кредит», правонаступником якого є ПАТ
«Банк Національний кредит», та ОСОБА_4,
у розмірі 6 104 доларів США 10 центів, що
еквівалентно 48 790 грн. 07 коп., яка
утворилася станом на 16 травня 2013 року
та складається з наступного: 54 долари
США 14 центів - пеня за несвоєчасну
сплату відсотків за користування
кредитом, 2 123 доларів США 09 центів - пеня
за несвоєчасне повернення кредиту, 10
доларів США 46 центів - 3% річних за
порушення зобов'язання зі сплати
відсотків за користування кредитом,
3 916 доларів США 41 центи - 30%
річних за порушення зобов'язання з
повернення кредиту - звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 31,80 кв.м,
житловою площею 19,60 кв.м, ринковою
вартістю 66 342 грн., що належить на праві
власності ОСОБА_4, шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною
предмета іпотеки його подальшої
реалізації, яка встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на це
майно, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «Банк
Національний кредит» про визнання
умови договору недійсною, припинення
кредитного договору та договору
іпотеки відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ПАТ «Національний кредит»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 809 грн. 32 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції у частині
задоволення позовних вимог ПАТ «Банк
Національний кредит» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Банк Національний кредит» понесених
витрат по сплаті судового збору у
розмірі 809 грн. 32 коп. скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк
Національний кредит» до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки відмовлено. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк
Національний кредит», посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково первісний
позов та відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову, суд першої
інстанції виходив із того, що внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором
утворилася кредитна заборгованість,
яка підлягає погашенню шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині позовних вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що основне
зобов'язання відповідач виконав,
оскільки повністю погасив
заборгованість по кредиту та процентах
за користування кредитом, а заявлена
позивачем сума заборгованості
складається з нарахованих штрафних
санкцій за порушення строків виконання
основного зобов'язання за період
більше 5 років, що суперечить вимогам
ст. 258 ЦК України. Загальний розмір
штрафних санкцій, нарахованих
позивачем складає суму, що вдвічі
менше, ніж встановлена вартість
іпотечного майна.

Такі висновки апеляційного суду
відповідають вимогам закону та
ґрунтуються на матеріалах справи.

Судами встановлено, що 12 березня 2007
року між АКБ «Національний кредит»,
правонаступником якого ПАТ «Банк
Національний кредит», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 3-423,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит на ремонт квартири
у сумі 8 тис. доларів США на умовах,
передбачених цим договором, за
процентною ставкою за користування
кредитом 13% річних з кінцевим терміном
повернення кредиту та процентів за ним
не пізніше 7 березня 2012 року (а. с. 7-9).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачем укладено
Договір іпотеки № 4-650 від 13 березня
2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Горлівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований у реєстрі за
№ 576, відповідно до якого
відповідач передав в іпотеку позивачу
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 31,80 кв.м, житловою
площею 19,60 кв.м, яка належить на праві
власності відповідачу на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
02 червня 2004 року (а. с. 11-13).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» (далі - Закон) у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем повністю погашена
заборгованість по тілу кредиту та
процентах, а заборгованість, яка
нарахована позивачем станом на 16
травня 2013 року у розмірі 6 104 доларів США
10 центів, складається з: 54
доларів США 14 центів - пеня за
несвоєчасну сплату відсотків за
користування кредитом, 2 123 доларів США
09 центів - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту, 10 доларів США 46
центів - 3% річних за порушення
зобов'язання зі сплати відсотків за
користування кредитом, 3 916
доларів США 41 центи - 30% річних за
порушення зобов'язання з повернення
кредиту (а. с. 183).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, аналіз норм ст. 549 та ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Як вбачається з розрахунку кредитної
заборгованості, пеня, нарахована за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору за період з 01 квітня
2007 року по 15 травня 2013 року у сумі 48 790
грн. 07 коп. (а. с. 183).

Відповідно до п. 41 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин від 30 березня 2012 року №
5, при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має належним чином
його мотивувати, співставити обставини
зі змістом цього поняття, визначитись,
чи не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовано конкретні
відносини (зокрема, про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК України).

Таким чином, апеляційний суд,
дослідивши належним чином розрахунок
заборгованості відповідача, вартість
предмета іпотеки та суму пені, яка
залишилася до сплати, дійшов
обгрунтованого висновку, що загальний
розмір штрафних санкцій, який підлягає
стягненню з урахуванням вимог ст. 258 ЦК
України, вдвічі менший, ніж встановлена
вартість іпотечного майна, тому
звернення стягнення на предмет іпотеки
завдасть значних збитків відповідачу.

Враховуючи наведене, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовується,
тому підстав для його зміни чи
скасування не має.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
Національний кредит» відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко