Cправа № 639/5349/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 р. Жовтневий районний
суд міста Харкова

в складі: головуючого судді - Єрмоленко
В.Б.

при секретарі - Полікарповій Г.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Караваєва
О.О., Булижина І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1
до Державного підприємства
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г. Шевченка» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014р. ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка»
про визнання наказу № 62-К від 20.05.2014р.
керуючого санацією Булижина І.В. щодо
звільнення позивача з роботи
незаконним, поновлення з 20.05.2014 року на
роботі на посаді налагоджувальника
технологічного обладнання 6 розряду,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. В обгрунтування
зазначених позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те, що він працював на
підприємстві з 1975р. по 20.05.2014р., був
звільнений на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП
України, у зв'язку зі скороченням штату
працівників. Про існування наказу про
звільнення йому стало відомо лише
21.05.2014р., коли його запросив керуючий
санацією та повідомив про скорочення
штату працівників, після чого видав
трудову книжку із записом про
звільнення. Позивач вважає звільнення
незаконним та безпідставним через те,
що його за два місяця до звільнення, яке
має відбутися, не повідомляли щодо
скорочення штату, не узгоджували
питання про звільнення з профспілковою
організацією, яку він очолює на
підприємстві. В судовому засіданні
позивач підтримав позовні вимоги та
стверджував, що з ним не проведено
повного розрахунку при звільненні.

Представники відповідача-ДП
«Харківський приладобудівний завод
ім.Т.Г.Шевченка» позов не визнали,
надали письмові заперечення та
пояснили, що 17.01.2014р. по підприємству
виданий наказ № 12з про проведення
чисельності штату працівників у
відповідність з об'ємами виробництва
на 2014 р. На виконання вимог ч.2 ст. 40 , ч.1
ст. 42 , ст. 49-2 КЗпП України, позивача
офіційно повідомлено про майбутнє
скорочення, запропоновані всі вільні
вакансії на підприємстві, від
переведення на які ОСОБА_1 відмовився. В
лютому 2014р. виконавчий директор
звернувся з листом до голови
профспілкового комітету профспілки ВО
«Моноліт» ОСОБА_1 з повідомленням про
надання документів, які підтверджують
реєстрацію профспілки, її легалізацію
та підстави представництво
працівників - членів профспілки на
підприємстві, але позивач їх так і не
надав. Відповідач зазначає, що на
заводі існує одна первинна
профспілкова організація ВО «Моноліт»
Всеукраїнської громадської
організації - Профспілки працівників
космічного та загального
машинобудування України, яка
зареєстрована як юридична особа за
місцезнаходження підприємства.
Оскільки позивач не є членом діючої на
заводі профспілки, при його
вивільненні адміністрація не
зверталася до виборного органу
первинної профспілкової організаці
про надання згоди на таке звільнення.
Представник відповідача також
зазначив, що на підприємстві
встановлено неповний робочий тиждень з
графіком роботи-понеділок, вівторок,
вже декілька років роботи для
налагоджувальника технологічного
обладнання не мається, цехи
ліквідуються, через скрутне
матеріальне становище підприємства,
тривання санації, кризи неплатежів,
поступове скорочення проводиться з 2009
року. Профспілкова організація ВО
«Моноліт», яку очолює ОСОБА_1, ніяких
взаємовідносин з підприємством не має.
Відповідач вважає, що при звільненні
позивача підприємством дотримані
вимоги трудового законодавства.
Остаточний розрахунок із ОСОБА_1
проведено та кошти перераховано на
картковий рахунок позивача у
відділенні Банку (а.с. 78-83).

Суд, вислухавши пояснення
сторон, дослідивши письмові матеріали
справи, оцінивши зібрані докази,
приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі наказу № 171л
від 10.03.1975р. прийнятий на роботу на
посаду налагоджувальника
ДП«Харківський приладобудівний завод
ім. Т.Г.Шевченка» (а.с.6-8).

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 06.11.2009р.
запроваджено процедуру санації ДП
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г.Шевченка» та на підставі ухвали
цього суду від 18.06.2013 р. призначено
керуючим санацією арбітражного
керуючого Булижина І.В. (а.с.87-93).

Наказом керуючого санацією ДП
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г.Шевченка» про приведення
чисельності підприємства у
відповідність з об'ємами виробництва
на 2014р. за №12з від 17.01.2014р. зобов'язано
виконавчого директора та заст.
директора по кадрам забезпечити
відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України
скорочення чисельності персоналу за
додатком до наказу, з якого вбачається
про вивільнення двох штатних одиниць
налагоджувальника технологічного
обладнання цеху (91) (а.с. 99-100). Крім того,
наказом № 13г від 17.01.2014р. про проведення
структурної реорганізації
підприємства, деякі цеха, зокрема цех,
де працював ОСОБА_1, - виключені із
структури підприємства (а.с. 119).

Як пояснив представник
відповідача, скороченню підлягали дві
одиниці налагоджувальника, які за
штатним розписом малися у цеху, про що
ОСОБА_1 повідомив начальник цеху на
засіданні цехового комітету та
адміністрації від 25.02.2014р. З наказом
про скорочення штатів позивач
ознайомлений та його попереджено про
наступне скорочення ( а.с. 85).

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.40 КЗпП
України трудовий договір, укладений
на невизначений строк, а також
строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених
у пунктах 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП України,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою на іншу
роботу.

Згідно ст.49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках зміни в
організації виробництва та праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонують працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. Тільки при
відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.
Водночас власник або уповноважений ним
орган доводить до відома державної
служби зайнятості про наступне
вивільнення працівника із зазначенням
його професії, спеціальності,
кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до роз'яснень,
викладених в п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№ 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», розглядаючи трудові
спори, пов'язані зі звільненням за
п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача
мали місце зміни в організації
виробництва і праці, зокрема,
ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату праціввників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі,
організації, чи не користувався
вивільнюваний працівник переважним
правом на залишення на роботі та чи
попереджався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Позивачу були запропоновані
12.05.2014р. вакантні посади, але він
відмовився від них (а.с. 84). Представник
відповідача зазначає, що на момент
звільнення позивача на ДП «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка»
не було вільних вакансій за
відповідною професією чи
спеціальністю ОСОБА_1

Наказом № 62-к від 20.05.2014р. ОСОБА_1
звільнено за скороченням штату
працівників. Згідно довідки
відповідача та відомості виплати
заробітної плати, 20.05.2014р. із ОСОБА_1
проведено остаточний розрахунок,
заборгованість по заробітній платі
погашена та перерахована на картковий
рахунок ( а.с. 111-114).

Статею 43 КЗпП України
передбачено розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
скороченням штату, лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 є головою профспілкового
комітету ВО «Моноліт» Харківського
регіонального об'єднання Солідарних
профспілок України з 1993р. (а.с. 3-4). З
довідки Харківського міського
управління юстиції вбачається, що
відповідно до Реєстру Громадських
формувань Первинна профспілкова
організація робітників ВО «Моноліт»
Харківської обласної профорганізації
Української міжгалузевої
республіканської проспілки «Праця»
легалізована 14.09.2001р., керівник
ОСОБА_1.(а.с. 133).

Неодноразово протягом лютого
2014 р., адміністрація підприємства
направляла на ім'я ОСОБА_1 повідомлення
щодо надання документів, які
підтверджують реєстрацію
профспілки.Таких документів позивач не
надав до наступного часу (а.с. 18, 86, 94).

Відповідно до ст. 246 КЗпП
України первинні профспілкові
організації на підприємствах, в
установах, організаціях та їх
структурних підрозділах представляють
інтереси своїх членів і захищають їх
трудові, соціально-економічні права та
інтереси.Первинні профспілкові
організації здійснюють свої
повноваження через утворені
відповідно до статуту (положення)
виборні органи, а в організаціях, де
виборні органи не утворюються, - через
профспілкового представника,
уповноваженого згідно із статутом на
представництво інтересів членів
професійної спілки, який діє в межах
прав, наданих Законом України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності" та статутом професійної
спілки.

У разі якщо на підприємстві, в
установі, організації діє кілька
первинних профспілкових організацій,
представництво колективних інтересів
працівників підприємства, установи,
організації щодо укладення
колективного договору здійснюється
об'єднаним представницьким органом у
порядку, визначеному частиною другою
статті 12 цього Кодексу.

Статтею 12 КЗпП України
передбачено, що колективний договір
укладається між власником або
уповноваженим ним органом (особою), з
однієї сторони, і первинною
профспілковою організацією, які діють
відповідно до своїх статутів, а у разі
їх відсутності - представниками, вільно
обраними на загальних зборах найманих
працівників або уповноважених ними
органів, з другої сторони.

Якщо на підприємстві, в
установі, організації створено кілька
первинних профспілкових організацій,
вони повинні на засадах пропорційного
представництва (згідно з кількістю
членів кожної первинної профспілкової
організації) утворити об'єднаний
представницький орган для укладення
колективного договору. В цьому разі
кожна первинна профспілкова
організація має визначитися щодо своїх
конкретних зобов'язань за колективним
договором та відповідальності за їх
невиконання. Первинна профспілкова
організація, що відмовилася від участі
в об'єднаному представницькому органі,
позбавляється права представляти
інтереси працівників при підписанні
колективного договору.

Згідно ч.2 ст. 37 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності » якщо на
підприємстві, в установі або
організації діє кілька первинних
профспілкових організацій,
представництво колективних інтересів
працівників підприємства, установи
або організації щодо укладання
колективного договору здійснюється
об'єднаним представницьким органом,
який утворюється цими первинними
профспілковими організаціями, за
ініціативою будь-якої з них. У цьому
випадку кожна профспілкова
організація має визначитися щодо своїх
конкретних зобов'язань за
колективним договором та
відповідальності за їх невиконання.
Представницький орган утворюється
на засадах пропорційного
представництва. Первинна профспілкова
організація, що відмовилася від
участі в представницькому органі,
позбавляється права представляти
інтереси найманих працівників при
підписанні колективного договору.

Як вбачається з наданих суду
документів, у тому числі свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи,
на підприємстві діє первинна
профспілкова організація ВО «Моноліт»
Всеукраїнської громадської
організації - Профспілки працівників
космічного та загального
машинобудування України. Керівним
органом первинної профспілкової
організації ВО «Моноліт» є
профспілковий комітет з юридичною
адресою підприємства. Голова профкому
Долгінцев В.А. На час підписання
колективного договору на 2008-2010 р.р. на
підприємстві дійсно існувало дві
профспілкові організації. Протоколом
засідання спільного представницького
органу профспілок на ДП «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка»
від 07.11.2007 р. зафіксована фактична
відмова профспілкової організації
(голова ОСОБА_1.) від участі у спільному
представницькому органі та прийнято
рішення звернутися до конференції
трудового колектива і запропонувати
свій проект колдоговору. На засіданні
від профспілкової організації
Профспілки робітників космічного та
загального машинобудування України
були присутні 78 осіб, від профспілкової
організації робітників - 2 особи, у тому
числі ОСОБА_1 (а.с. 115-117).

15.11.2007р. конференцією трудового
колективу підприємства доручено вести
переговори з адміністрацією та укласти
колдоговір профспілковій організації
Профспілки робітників космічного та
загального машинобудування України.
Конференцією також зазначено, що
профспілкова організація робітників
відмовилася від участі у сумісному
представницькому органі та
позбавляється права представляти
інтереси робітників ДП «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченка»
за ст. 37 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності ». Позивач від імені
Профспілкового комітету профспілки
робітників ВО «Моноліт» звернувся до
суду з позовом до адміністрації ДП
«ХПЗ», Профспілковому комітету ВО
«Моноліт» профспілки працівників
космічного та загального
машинобудування України, 3 особа -
голова конференції трудового
колективу про визнання наказу,
протоколу конференції трудового
колективу та колективного договору
недійсними, визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, відшкодування моральної
шкоди. Рішенням Жовтневого районного
суду м.Харкова від 30.11.2010р. у
задоволенні зазначеного позову
відмовлено (а.с. 120-131).

Згідно ч.5 ст. 19 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності » представництво
інтересів членів профспілки у
взаємовідносинах з роботодавцями,
державними органами та органами
місцевого самоврядування
здійснюється на основі системи
колективних договорів та угод, а також
відповідно до законодавства.

Таким чином, профспілковий
комітет профспілки робітників ВО
«Моноліт», який очолює ОСОБА_1 не
перебував у взаємовідносинах з
ДП«Харківський приладобудівний завод
ім. Т.Г.Шевченка», не проводив
діяльності на підприємстві щодо
захисту трудових,
соціально-економічних прав та
інтересів своїх членів, бо ніяких
договорів та угод з роботодавцем не
укладав, не здійснював повноваження,
передбачені ст. 38 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності ».

За таких обставин, та вважаючи,
що на підприємстві діє одна легитимна
первинна профспілкова організація ВО
«Моноліт» профспілки працівників
космічного та загального
машинобудування України, членом якої
ОСОБА_1 не являвся, звільнення позивача
відбулося за загальними правилами
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без
попередньої згоди профспілкового
органу, яке діє на підприємстві.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивач не довів, що його звільнення
пов'язано не зі скороченням
чисельності штату, а у зв'язку з його
небажаністю через перебування в
профспілці.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 40 п.1, 232-233 Кодексу
законів про працю України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченка» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу - відмовити за
необґрунтованістю заявлених позовних
вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення.

СУДДЯ -