Справа № 155/2771/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Шмідт С.А. Провадження №
22-ц/773/1383/14 Категорія: 47 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г.,
Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Черняк О.В.,

за участі: представника
позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відновлення межі земельної ділянки,

за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_2 на рішення Горохівського
районного суду Волинської області від
15 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Горохівського районного суду
Волинської області від 15 липня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відновлення межі земельної ділянки
відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду
першої інстанції, позивач ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове про задоволення позову,
оскільки судом були порушені норми
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримав, покликаючись на доводи
викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явився, подав
заперечення в яких просить апеляційну
скаргу відхилити, оскільки вважає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Позивач, відповідач в судове засідання
не з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце судового
розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем не надано жодних доказів не
відповідності межі земельної ділянки,
яку було винесено в натурі при видачі
Державних актів на право власності на
земельні ділянки сторонам по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач та відповідач є власниками
земельних ділянок, які межують між
собою.

Згідно з договором дарування земельної
ділянки, посвідченим 19 червня 2012 року
приватним нотаріусом Горохівського
районного нотаріального округу
Волинської області ОСОБА_5 (а.с.9-10),
стверджується, що ОСОБА_6 подарувала
ОСОБА_2 земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель та споруд площею 0,09 га., яка
розташована в с.Угринів Горохівського
району Волинської області. З копії
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 048334,
виданого 25 липня 2012 року управлінням
Держкомзему у Горохівському районі
Волинської області (а.с.11), ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки розміром
0,0900 га. для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована в АДРЕСА_1. З договору
дарування житлового будинку,
посвідченого 19 червня 2012 року
приватним нотаріусом Горохівського
районного нотаріального округу
Волинської області ОСОБА_5 (а.с.5-6),
вбачається, що ОСОБА_6 подарувала
ОСОБА_2 житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований в АДРЕСА_1.

Із копії Державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого 20 травня 2008 року управлінням
земельних ресурсів у Горохівському
районі Волинської області (а.с.24),
вбачається, що ОСОБА_3 передано у
приватну власність земельну ділянку
розміром 0,09 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та споруд, яка
розташована в с.Угринів Горохівського
району Волинської області. Свідоцтвом
про право власності на житловий
будинок серії АБ № 11819, виданим на
підставі рішення Угринівської
сільської ради Горохівського району
Волинської області № 11 від 29 травня 2000
року (а.с.25) стверджується, що ОСОБА_3 на
праві приватної власності належить
житловий будинок, який розташований в
АДРЕСА_2

Судом встановлено, що позивач просить
відновити межу між земельними
ділянками, оскільки вважає, що межа, яка
встановлена згідно Державних актів на
право власності на землю, не відповідає
межі, яка існує фактично.

Із акту комісії від 30 жовтня 2013 року,
створеної Угринівською сільською
радою Горохівського району Волинської
області (а.с.12), та відповіді
Угринівської сільської ради № 198 від 30
жовтня 2013 року (а.с.12) вбачається, що в
результаті обстеження меж суміжних
земельних ділянок було виявлено, що на
земельній ділянці ОСОБА_2 частково
розміщена вигрібна яма та склад на
солому, які належать ОСОБА_3, а на
земельній ділянці ОСОБА_3 частково
розміщений погріб, який належить
ОСОБА_2. Вищевказаною сільською радою
було рекомендовано ОСОБА_2. звернутися
до суду з позовом для вирішення
земельного спору.

З матеріалів справи слідує, що із акту
погодження меж з суміжними
землекористувачами (землевласниками)
від 20 лютого 2008 року, який наявний в
матеріалах технічної документації з
землеустрою по складанню документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку гр. ОСОБА_6, що
знаходиться в с.Угринів Горохівського
району Волинської області (а.с.116-127),
вбачається, що межі її
землекористування були погоджені із
суміжними землекористувачами, в тому
числі і з ОСОБА_3 Межі
землекористування були закріплені в
натурі межовими знаками встановленого
зразка. Непорозумінь при погодженні
меж зі сторони землевласника гр. ОСОБА_6
не виникало. Із акту погодження меж з
суміжними землекористувачами
(землевласниками) від 20 лютого 2008 року,
який наявний в матеріалах технічної
документації з землеустрою по
складанню документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_3, що знаходиться в с.Угринів
Горохівського району Волинської
області (а.с.128-141), вбачається, що межі її
землекористування були погоджені із
суміжними землекористувачами, в тому
числі і з ОСОБА_6 Межі
землекористування були закріплені в
натурі межовими знаками встановленого
зразка. Непорозумінь при погодженні
меж зі сторони землевласника гр. ОСОБА_3
не виникало.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідської земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.1 ст. 107 Земельного
Кодексу України основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Відновлення меж земельної ділянки
здійснюється з урахуванням положень
Закону України «Про землеустрій»,
шляхом замовлення у розробника
документації із землеустрою
документації по встановленню
(відновленню) меж земельної ділянки.

Наведені норми матеріального права
свідчать про те, що позивач ОСОБА_2
вправі була вимагати від відповідача
ОСОБА_3 сприяння у відновленні межі між
їх земельними ділянками лише у разі її
відсутності, чи відсутності межових
знаків, які зникли, перемістились або
стали невиразними.

Однак, доказів про зникнення чи
переміщення межових знаків між її
земельною ділянкою та земельною
ділянкою ОСОБА_3 позивач суду не надала
всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що позивач не зверталася
в комісію з питанням про відновлення
межі, яка на її думку порушена
відповідачем по справі.

Із роз'яснень, даних у п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України N 7 від
16 квітня 2004 року "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" вбачається, що згідно зі статтею
158 ЗК суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачем не надано жодних доказів не
відповідності межі земельної ділянки,
яку було винесено в натурі при видачі
Державних актів на право власності на
земельні ділянки сторонам по справі.

За таких обставин висновок суду про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_2
є вірним і цілком відповідає
встановленим обставинам по справі.

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції вірно визначив
характер спірних правовідносин між
сторонами і правові норми, що їх
регулюють, дав належну оцінку наданим
та зібраним доказам по справі та
відповідно до вимог закону відмовив у
задоволені вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Горохівського районного суду
Волинської області від 15 липня 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: