Справа №784/3631/13 11.09.2014 11.09.2014 11.09.2014
Провадження №22-ц/784/15/14
Суддя першої інстанції Притуляк І.О.
Суддя-доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого
Козаченка В.І.,

суддів:
Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання
Горенко Ю.В.,

з участю: позивачки ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, відповідачки
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та ОСОБА_4 на рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 12
липня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, стягнення збитків і
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року ОСОБА_2 подала в суд
пізніше уточнений позов до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
належним їй будинком АДРЕСА_1 та
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

ОСОБА_2 вказувала, що ОСОБА_4, якій
належить суміжний будинок АДРЕСА_2,
не дотримується правил добросусідства,
шкодить її житло і перешкоджає його
обслуговуванню.

Так, порушуючи будівельні та санітарні
правила, відповідачка зруйнувала
відмостку до стіни житлового будинку
позивачки, підняла ґрунт у своєму дворі
та здійснила його замощення тротуарною
плиткою, внаслідок чого дощові води
стали затікати під будинок позивачки,
що призвело до руйнування його стін.

Крім цього, відповідачка самочинно
збудувала зливну яму на відстані 1 м до
будинку позивачки, а також літню кухню
та навіс впритул до його лівої стіни,
що теж не відповідає встановленим
правилам і призводить до руйнування
стін будинку, доступу до яких позивачка
не має.

Посилаючись на викладене, позивачка в
остаточних позовних вимогах просила
суд зобов'язати відповідачку надати їй
доступ до правої і лівої бокової стін
будинку для їх обслуговування,
звільнити на 1 м суміжну земельну
ділянку, знести літню кухню та навіс, як
самочинні побудови, перенести на
відстань 15 м від житлового будинку
зливну яму, зняти шар ґрунту на 0,5 м
вздовж правої стіни житлового будинку
для відновлення відмостки, а також
стягнути з ОСОБА_4 24947 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 5000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 12 липня 2013 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
відповідачку зняти тротуарну плитку на
відстань 100 мм до штатного рівня
цементного вимощення вздовж правої
стіни будинку АДРЕСА_1 і надати
позивачці доступ до фасадної та правої
стін

вказаного будинку для їх
обслуговування. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 12 003 грн. на
відшкодування матеріальних збитків, 3000
грн. на відшкодування моральної шкоди
та 4026 грн. 92 коп. судових витрат. У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, оскаржувала зазначене
рішення лише щодо позовних вимог, у
задоволенні яких відмовлено, і просила
рішення змінити, доповнивши його
покладенням на відповідачку обов'язку
про зняття тротуарної плитки на
відстань 1 м від стіни будинку, а також
задовольнити її вимогу про знесення
літньої кухні та навісу.

У своїй апеляційній скарзі
відповідачка теж посилалась на неповне
з'ясування місцевим судом дійсних
обставин справи та порушення правил
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, а тому просила
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
всього позову.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши надані докази та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, уточнених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляція позивачки
задоволенню не підлягає, а скарга
відповідачки підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 16 ЦК України та ст. ст.
3, 4 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
майнового права та інтересу, подавши
про це позов, підставами якого є
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги (п. 5 ч. 1 ст. 119 ЦПК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування своїм майном.

Зокрема, ч. 2 ст. 386 ЦК України
встановлено, що власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або
з вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Крім того статтями 1166, 1167 ЦК України
встановлено, що майнова і моральна
шкода, завдана неправомірними діями
особистим майновим правам чи
немайновим правам фізичної особи,
відшкодовується особою яка її завдала.

Вищий спеціалізований суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 17 своєї Постанови від 30
березня 2012 року ,,Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)" роз'яснив, що позов про
знесення самочинно збудованого
нерухомого майна може бути пред'явлено
власником чи користувачем земельної
ділянки або іншою особою, права якої
порушено, зокрема, власником
(користувачем) суміжної земельної
ділянки з підстав, передбачених
статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Позов може бути пред'явлено до особи,
яка здійснила будівництво, як про
зобов'язання знесення забудови, так і
про знесення забудови за рішенням суду
самим власником (користувачем)
земельної ділянки за рахунок особи, яка
здійснила самочинне будівництво, з
одночасним відшкодуванням
підтверджених витрат на його знесення.

Отже, в даному випадку підставою для
задоволення негаторного позову
позивачки є встановлення факту
порушення її прав власника, об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні нею цих
прав і відшкодування завданої цим
шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі нотаріально посвідчених
договору купівлі-продажу від 13 вересня
1993 року та Свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом від
17 жовтня 2002 року ОСОБА_2 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1, який
означений на планах і в технічному
паспорті під літ. А.

Рішенням виконкому Заводської
районної Ради м. Миколаєва від 20 грудня
1991 року попереднім власникам указаного
будинку було передано в користування
земельну ділянку, загальною площею 200
кв. м. Проте, технічна інвентаризації
від 5 жовтня 2005 року (а.с. 76-79) показала,
що площа користування цією земельною
ділянкою зменшилась до 149 кв. м. У той же
час, з матеріалів додаткової судової
будівельної земельно-технічної
експертизи від 3 липня 2014 року (далі -
Додаткова експертиза) вбачається, що в
дійсності позивачка користується
земельною ділянкою загальною площею 152
кв. м.

ОСОБА_4, за Свідоцтвом про право
власності від 29 грудня 2010 року, виданим
на підставі рішення Виконавчого
комітету Миколаївської міської
Ради замість свідоцтва про право
власності від 25 серпня 1993 року,
належить суміжний житловий будинок
АДРЕСА_2 у тому ж селищі.

4 квітня 2012 року відповідачка отримала
державний акт ЯК №836201 на право
власності на земельну ділянку за
вказаною адресою, площею 0,0438 га, для
будівництва та обслуговування цього
будинку та господарських будівель.

Додатковою експертизою встановлено, що
межа суміжного користування між
земельними ділянками АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2
проходить по стінах господарської
будівлі літ. ,,Г", житлового будинку літ.
,,А", літ. ,,А1", впритул до прибудови до
житлового будинку літ ,,а1" та навісу літ
,,Е".

Протягом 2009 - 2012 років між сторонами
неодноразово виникали судові спори
щодо проведеного ними самочинного
будівництва, усунення перешкод у
користуванні зазначеними житловими
будинками та земельними ділянками на
яких вони розташовані.

Даний спір стосується замощення
відповідачкою свого двору тротуарною
плиткою до правої та фасадної стін
житлового будинку позивачки АДРЕСА_1,
означеного під літ. ,,А", відшкодування
завданої цим шкоди, надання доступу до
цих стін для ремонту і обслуговування,
знесення і перенесення побудов
відповідачки (літньої кухні, навісу та
вигрібної ями).

Указані позовні вимоги місцевий суд
вирішував на підставі наданих
сторонами доказів, матеріалів
проведених експертиз і матеріалів
інвентарних справ Миколаївського МБТІ
щодо житлових будинків АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2

Разом з тим, вимоги, щодо звільнення
ОСОБА_4 на 1 м земельної ділянки вздовж
правої та фасадної стін житлового
будинку літ. ,,А" позивачки місцевий суд
правильно відхилив, оскільки вони
зводиться до звільнення начебто
самочинно зайнятої земельної ділянки
чи встановлення земельного сервітуту.
А до початку розгляду справи по суті
позивачка з відповідною письмовою
заявою про зміну предмету та підстав
позову до суду не звернулась.

З Акту обстеження будинку АДРЕСА_1,
матеріалів будівельно-технічної
експертизи від 25 жовтня 2010 року та
додаткової будівельно-технічної
експертизи від 9 грудня 2011 року
вбачається, що технічний стан цього
житлового будинку є задовільним,
будинок придатний для експлуатації,
але потребує ремонту оскільки
встановлено наступне:

- часткове руйнування цоколю, вологість
кутів і стін до 1,5 м; порушення
твердості штукатурки стіни, її
часткове обвалювання та враження
грибковою пліснявою, враження
гнилизною лінолеумного покриття
підлоги;

- позивачка не має доступу для
обслуговування правого та тильного
фасаду свого будинку;

- двір відповідачки вимощено
тротуарною плиткою з підняттям ґрунту
на 0,5 м, піщана підготовка під цією
плиткою зволожена, що не виключає влив
цього фактору на утворення сирості на
стінах будинку позивачки;

- вигрібна яма будинку АДРЕСА_2
розміщена на відстані 1,15 м від будинку
позивачки, що не відповідає п. 3.25а ДБН
360-92, але не встановлено, що це впливає
на сирість в будинку АДРЕСА_1, чи завдає
позивачці іншої шкоди.

Розмір завданих позивачці
матеріальних збитків, внаслідок
необхідності проведення ремонту
будинку експерти встановили в розмірі
12 003 грн.

У той же час, проведена за завданням
апеляційного суду Додаткова
експертиза встановила:

- ОСОБА_4 влаштувала цементну відмостку
шириною 0,36-0,22 м житлового будинку літ.
,,А", літ. ,,А1" по довжині всього будинку
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, та
виконала роботи по замощенню
тротуарною плиткою своєї земельної
ділянки АДРЕСА_2, при цьому з боку
сусідньої ділянки АДРЕСА_1 тротуарна
плитка влаштована впритул до цементної
відмостки по довжині житлового будинку
літ. ,,А", ,,А1" з боку тильної межі
земельної ділянки АДРЕСА_1 впритул до
зовнішньої стіни житлового будинку
літ. ,,А1", однак, межа землекористування
між ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 була
дотримана, а тому знімати замощення
двору АДРЕСА_2 і відстань від житлового
будинку АДРЕСА_1 не потрібно;

- система водовідведення дощових вод в
житловому будинку АДРЕСА_1 відсутня, а
їх водовідведення не організовано, що
могло вплинути на помокріння стін
цього будинку;

- прибудова до житлового будинку
АДРЕСА_2, означена в технічному
паспорті як сіни літ. ,,а1", введена в
експлуатацію в установленому порядку
(акт приймання в експлуатацію,
затверджений рішенням виконкому
Заводської районної ради м. Миколаєва
від 21 серпня 1992 року, тобто ще до
набуття позивачкою права власності на
будинок АДРЕСА_1), а тому не є самочинною
побудовою;

- прибудови до житлового будинку літ.
,,а1" та навіс літ ,,Е", розташовані на
земельній ділянці АДРЕСА_2 впритул до
зовнішніх стін прибудов до житлового
будинку літ. ,,А1-1" та літ ,,а1",
розташованих на земельній ділянці
АДРЕСА_1, що не відповідає п. 3.25 ДБН 360-92**.
Проте зовнішні стіни будівель,
розташованих на земельній ділянці
АДРЕСА_1, теж проходять по межі
суміжного землекористування, що теж не
відповідає вказаним державним нормам.
У зв'язку зі щільною забудовою спірних
земельних ділянок і оформленням в
установленому порядку названих
житлових будинків та прибудов до них,
усунути порушення п.3.25 ДБН 360-92**
неможливо без знесення всіх будівель,
що розташовані на межі суміжного
землекористування.

Вказані докази, разом із комплексними
інженерно-геодезичними дослідженнями
спірних земельних ділянок, технічними
паспортами на будинки сторін і
Державним актом на право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку АДРЕСА_2,
спростовують пояснення позивачки про
те, що суміжна межа проходить на
відстані 1 м від правої стіни її
будинку.

За такого місцевий суд дійшов
правильного висновку про наявність
перешкод у позивачки в обслуговуванні
стін її житлового будинку, а тому
обґрунтовано поклав на відповідачку
обов'язок. надати позивачці доступ до
фасадної та правої сторони вказаного
будинку для їх обслуговування.

Також не викликає заперечень рішення
місцевого суду в частині відмови в
переносі зливної ями, оскільки не
доведено негативного впливу цієї
споруди на збереження будинку
позивачки.

Щільність забудови спірних земельних
ділянок і розташування на їх межі
прибудов до будинків сторін робить
неможливим знесення літньої кухні та
навісу відповідачки без знесення
прибудов позивачки. Тому місцевий суд
вірно відмовив і в задоволенні й цих
вимог.

Що стосується відшкодування позивачці
збитків, спричинених необхідністю
проведення ремонту її будинку, то
колегія суддів виходить із наступного.

Позивачка довела необхідність такого
ремонту внаслідок помокріння стін її
будинку, розташованих на межі суміжних
земельних ділянок.

Однак, матеріали проведених по справі
експертиз вказують, що таке
помокріння викликане не тільки
замощенням тротуарною плиткою двору
відповідачки, а й тим, що позивачка не
організувала відведення дощових вод зі
свого будинку. В зв'язку з чим колегія
суддів вважає, що відшкодуванню
позивачці належить лише половина
коштів, необхідних для ремонту її
будинку.

Крім того, матеріали Додаткової
експертизи та акти введення в
експлуатацію будівель і узаконення
самочинних побудов спростовують
доводи позивачки про необхідність
зняття частини тротуарного замощення
двору відповідачки. Тому ці позовні
вимоги не підлягали задоволенню.

За таких обставин, відповідно до ст. 308
та пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
оскаржене рішення в частині
задоволення вимог про усунення
перешкод в обслуговуванні будинку, та
відмови у звільненні ОСОБА_4 земельної
ділянки на 1 м, відмови у знесенні
навісу і літньої кухні, та відмови в
перенесенні зливної ями підлягає
залишенню без змін, а в іншій частині -
скасуванню з ухваленням нового рішення
щодо інших позовних вимог: про зняття
тротуарної плитки - відмови у позові
щодо відшкодуванні матеріальної і
моральної шкоди - зміні.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідачка, порушила
правила добросусідства, не допускає
позивачку до обслуговування стін її
будинку, а замощенням свого двору
викликала помокріння стін її будинку
та необхідність його ремонту, чим
завдала позивачці матеріальну і
моральну шкоду.

Разом з тим, місцевим судом не
враховано те, що помокріння стін
будинку позивачки викликане не тільки
замощенням відповідачкою свого двору
тротуарною плиткою, а й тим, що
позивачка не організувала відведення
дощових вод зі свого будинку. За таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку про необхідність зменшення
розміру відшкодувань матеріальної
шкоди до 6000 грн., а моральної шкоди -
до 2000 грн.

Наслідком ухвалення нового рішення,
відповідно до ст. 88 ЦПК України, є
перерозподіл понесених сторонами
судових витрат пропорціонально
розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка витратила на сплату судового
збору і оплату двох експертиз 4151 грн. 81
коп. Відповідачка оплатила 2231 грн. 50
коп. на проведення Додаткової
експертизи та судового збору при
подачі апеляції. Належних доказів про
оплату сторонами витрат на правову
допомогу вони не надали. Позовні вимоги
позивачки задоволено частково.
Водночас і апеляція відповідачки
задовольняється частково. Тому
відшкодуванню позивачці підлягає
тільки 872 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 313-316 ЦПК
України року, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 12 липня 2013 року в частині
задоволення вимог про усунення
перешкод в обслуговуванні будинку,
відмови у звільненні ОСОБА_4 земельної
ділянки на 1 м, відмови у знесенні
навісу і літньої кухні та відмови в
перенесенні зливної ями - залишити без
змін.

Теж рішення місцевого суду в частині
задоволення вимог про зняття
тротуарної плитки на відстань 100 мм до
штатного рівня цементного вимощення
вздовж правої стіни будинку АДРЕСА_1
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
таких позовних вимог.

Те ж рішення місцевого суду в частині
відшкодуванні матеріальної і
моральної шкоди та розподілу судових
витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 6000 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, 2000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 872
грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: