РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі : головуючого - судді
Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій
Т.Л., Яворській І.П.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції, за участю
третьої особи - ТОВ «Бім-Буд», про
визнання недійсним та скасування
рішення засновника, скасування
державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась в суд із позовом, де
зазначила, що разом із відповідачем
ОСОБА_2 проживали однією сім»єю як
чоловік та жінка з 01.07.2004 року.

Відповідно до договорів
купівлі-продажу від 01.12.2006 року та від
21.03.2007 року ОСОБА_2 придбане нерухоме
майно, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною вартістю 671 952,00 грн.,
а саме: адміністративно-виробнича
будівля літ «Г» загальною площею 769,7
кв.м., склад літ «Е» загальною площею 358,2
в.м., гараж літ «З» загальною площею 205,6
кв.м.

Відповідачем як засновником ТОВ
«Бім-Буд» 01.04.2008 року прийнято рішення
про передачу до статутного капіталу
товариства вищенаведеного майна.

Позивач зауважує, що таке рішення
прийняте без її згоди як дружини.

Посилаючись на положення ст.ст. 60, 65, 74
СК України, просить визнати недійсним
рішення засновника ТОВ «Бім-Буд» № 2
від 01.04.2008 року ОСОБА_2 про збільшення
статутного капіталу за рахунок
внесення майна, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 671
952,00 грн., скасувати державну реєстрацію
права власності на вказане майно за
товариством.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
вищевикладених підстав.

Представник ТОВ «Бім-Буд» в
задоволенні позову просив відмовити,
вказав на те, що позивачем не вірно
обрано вид захисту, оскільки подружжя
має право лише на отримання грошової
компенсації переданого в якості
статутного фонду майна.

Інші учасники в судове засідання не
з»явились, про час розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення учасників,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 01.02.2012 року встановлено
факт проживання однією сім»єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
01.07.2004 року по 29.11.2010 року.

01.12.2006 року між ПП «ІГЛС» та ОСОБА_2
укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до якого ОСОБА_2 як покупець
набув у власність нерухоме майно:
будівлі майнового комплексі загальною
площею 563,8 кв.м., а саме: склад літ «Е»
загальною площею 358,2 в.м., гараж літ «З»
загальною площею 205,6 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

21.03.2007 року між тими самими сторонами
укладено договір купівлі-продажу,
згідно умов якого ОСОБА_2 виступив
покупцем приміщення
адміністративно-виробничої будівлі
літ «Г» загальною площею 769,7 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням засновника ОСОБА_2 від 05.12.2007
року створено ТОВ «Бім-Буд».

Рішенням № 2 засновника ТОВ «Бім-Буд»
від 01.04.2008 року збільшено статутний
капітал Товариства за рахунок внесення
до статутного капіталу майна загальною
вартістю 671 952,00 грн., а саме:
адміністративно-виробничої будівлі
літ «Г» загальною площею 769,7 кв.м.,
складу літ «Е» загальною площею 358,2 в.м.,
гаража літ «З» загальною площею 205,6
кв.м.

Як зауважив Пленум Верховного Суду
України у постанові від 24.10.2008 N 13 «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів» судам необхідно
враховувати, що рішення загальних
зборів учасників (акціонерів) та інших
органів господарського товариства є
актами, оскільки ці рішення
зумовлюють настання правових
наслідків, спрямованих на регулювання
господарських відносин, і мають
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин. У зв'язку з цим підставами
для визнання недійсними рішень
загальних зборів акціонерів
(учасників) господарського товариства
можуть бути: порушення вимог закону
та/або установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства; позбавлення
акціонера (учасника) товариства
можливості взяти участь у загальних
зборах; порушення прав чи законних
інтересів акціонера (учасника)
товариства рішенням загальних зборів.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від
02.10.2013 року № 6-79цс13 зазначив, що
належність майна до спільної сумісної
власності подружжя визначається не
тільки фактом придбання його під час
шлюбу, але і спільністю участі подружжя
коштами або працею в набутті майна.
Тобто, застосовуючи цю норму права (ст.
60 СК України) та визнаючи право
спільної сумісної власності подружжя
на майно, суд повинен установити не
тільки факт набуття майна під час
шлюбу, але й той факт, що джерелом його
набуття є спільні сумісні кошти або
спільна праця подружжя.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказі на
підтвердження тієї обставини, що під
час спільного проживання із
відповідачем нерухоме майно було
придбане за спільні кошти або
внаслідок спільної праці.

Суд також зауважує, що в разі передання
подружжям свого спільного сумісного
майна до статутного фонду приватного
підприємства, заснованого одним із них,
майно переходить у приватну власність
цього підприємства, а в іншого з
подружжя право власності на майно
(тобто речове право) трансформується в
право вимоги (зобов'язальне право),
сутність якого полягає у праві вимоги
виплати половини вартості внесеного
майна в разі поділу майна подружжя (а не
право власності на саме майно) або
право вимоги половини отриманого
доходу від діяльності підприємства,
або половини майна, що залишилось після
ліквідації підприємства.

Крім того, встановлення факту
проживання однією сім»єю пов»язується
із набранням законної сили рішення
суду. Вказана позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
07.11.2011 року № 6-44цс11. Суд звертає увагу,
що рішення суду про встановлення факту
проживання однією сім»єю прийняте
01.02.2012 року, тобто після розпорядження
майном.

Приймаючи до уваги вищенаведені
обставини, суд відмовляє у задоволенні
позову.

Керуючись, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання недійсним та
скасування рішення засновника,
скасування державної реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: