У Х В А Л А

Іменем України

справа № 610/3842/14-ц

провадження № 6/610/215/2014

м. Балаклія

18.09.2014 року

Балаклійський районний суд
Харківської області -

головуючий: Муленко Л.М.,

за участі:

секретаря: Кравченко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання
державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

18.09.2014р. державний виконавець в порядку
ст. 377-1 ЦПК України вніс подання про
тимчасове обмеження у виїзді за межі
України боржника ОСОБА_1

Подання обґрунтоване тим, що на
виконанні у ВДВС перебуває виконавче
провадження відносно вказаного
боржника про стягнення з неї витрат на
поховання та судового збору в розмірі
1713,66 гривень. Внаслідок невиконання у
добровільному порядку відносно
боржника застосовується примусове
виконання. При виїзді його за кордон
буде неможливим або ускладненим
виконання рішення.

Державний виконавець просив подання
розглянути за його відсутності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Підставою для прийняття відповідного
рішення поданням зазначено положення
ст. 377-1 ЦПК України про тимчасове
обмеження боржника-фізичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень, за правилами
якої в разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, державний виконавець
має право звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника – фізичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно до вказаних норм, необхідною
умовою для застосування видів
тимчасового обмеження у виїзді за
кордон є встановлення факту, що
боржнику відомо про рішення, яким на
нього покладені відповідні
зобов'язання, примусове виконання
якого здійснюється державною
виконавчою службою, факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань за
рішенням суду, оскільки заборона
виїзду за кордон є одним з найсуворіших
заходів, що сприяє примусовому
виконанню судових рішень, так як
повязаний з обмеженням
конституційного права людини на вільне
пересування та вибір місця проживання.

Однак, матеріали справи не містять
достатніх даних, які б свідчили про те,
що вказаний боржник на час вирішення
подання умисно та злісно ухиляється
від виконання процесуальних рішень
державного виконавця. Сама по собі
наявність у боржника невиконаних
зобов'язань не є тотожнім поняттям з
тим, що він ухиляється від них, як це
передбачено ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України».

Під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням, слід розуміти як пряму
відмову від виконання рішення, так і
інші винні дії, які свідчать про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань.

Факт ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні, до якого
мають бути долучені відповідні
письмові докази на підтвердження цих
обставин, зокрема, матеріали
виконавчого провадження про те, що
державним виконавцем вживалися усі
передбачені законом заходи по
виконанню рішення суду, але боржник
перешкоджає чи ухиляється від
виконання рішення.

Згідно статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до п.11 ч. З статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право викликати фізичних осіб,
посадових осіб з приводу виконавчих
документів, що знаходяться у
виконавчому провадженні

Розглядаючи подання та вирішуючи
питання чи дійсно боржник ухилявся від
виконання рішення суду, суд повинен
виходити із положень ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
де зазначені обов'язки боржника,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Проте, державним виконавцем не надано
доказів на підтвердження навмисного
ухилення боржника від виконання
судового рішення, не вказано, які
перешкоди вчинені з його боку для
проведення виконавчих дій державному
виконавцеві, обґрунтування ухилення
боржника від повного виконання
зобов'язання; не зазначено, які дії були
здійснені державним виконавцем щодо
виконання вимоги про сплату боргу,
тощо. Крім того, не надано підтверджень
здійснення виходів державного
виконавця за адресою боржника. Наявний
акт є формальним, без зазначення
сусідів і їх показань і лише констатує
факт наявної заборгованості.

Також суду не надано жодних і достатніх
доказів того, що боржник має намір
залишити територію України з метою
ухилення від виконання судового
рішення, даних про її звернення до
відповідних органів з цього питання, не
вказано будь-яких доводів, що можуть
охарактеризувати особу боржника з
негативного боку та її неналежну
процесуальну поведінку, отримання
боржником закордонного паспорту, а
також не вказано жодного випадку
перетинання останнім державного
кордону України.

Крім того, не надано і будь-яких
доказів, що останнім вчинялися певні
виконавчі дії для своєчасного та
повного виконання рішення суду, а саме:
коли і як боржник викликалась
державним виконавцем з питання
добровільного виконання рішення суду,
узяті у боржника пояснень з приводу
несплати суми за рішенням суду. Таким
чином, судом не встановлено фактів та
не надано беззаперечних доказів, що
ставлять під загрозу питання
примусового виконання судового
рішення та потребують тимчасового
обмеження права виїзду боржника за
межі України.

Державним виконавцем при примусовому
виконанні судового рішення не вчинені
всі можливі і необхідні виконавчі дії,
заходи примусового виконання судових
рішень, передбачені Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до рекомендацій з цього
питання, викладених у листі
Міністерства юстиції України від 6.06.2008
року № 25-32/507, подання має містити:
прізвище, ім'я та по батькові особи
(боржника), дата народження (число,
місяць та рік). Це потрібно для
забезпечення чіткого контролю осіб
(боржників) та проведення їх
однозначної ідентифікації під час
перетинання ними державного кордону,
щоб унеможливити ухвалення такого
рішення, яке завідомо неможливо буде
виконати.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свободі пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

За таких умов, з огляду на те, що суд
негайно розглядає подання, а державним
виконавцем не надано достатньо доказів
на підтвердження вимог свого подання,
суд вважає за необхідне відмовити йому
у задоволенні цього подання. Відмова не
позбавляє державного виконавця на
повторне звернення до суду з наданням
та врахуванням вищевказаних даних.

На підставі викладеного, керуючись ст.
377-1 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання відмовити
повністю.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
через Балаклійський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
5-денний строк з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий
Л.М. Муленко