РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

19.11.2014

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Сарбея О.Ф.,

при секретарі - Беднарській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Хмельницькому цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору - служба у
справах дітей Хмельницької міської
ради, про позбавлення батьківських
прав, -

встановив:

14 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення його батьківських прав
відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
вказує, що за час перебування у шлюбі (з
24.04.2004 року по вересень 2011 року) з ОСОБА_2
у них народилось двоє дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Проте вже більше трьох років
батьківство ОСОБА_2 по відношенню до
дітей є формальністю, оскільки
протягом зазначеного проміжку часу він
ухиляється від свого обов'язку по
вихованню дітей, жодного разу навіть не
поцікавився їх розвитком та станом
здоров'я.

У зв'язку з тим, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
його дітей, позивач просить позбавити
його батьківських прав відносно них.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Хмельницької міської
ради в судовому засіданні не
заперечила проти задоволення позову,
також повідомила, що служба не має
змоги надати суду висновок про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав, оскільки місце
перебування відповідача не відоме.

Прокурор в судовому засіданні не
заперечила проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з`явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином. Клопотань про відкладення
розгляду справи від нього не надійшло.
У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК
України суд за згодою позивача вважає
можливим розглянути справу на підставі
наявних в ній даних та доказів в
порядку заочного розгляду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення учасників процесу, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
оскільки оснований на законі,
доведений зібраними документами у
справі.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 є батьком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; та відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2
є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батько неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 не піклується про них, залишив
їх проживати з матір'ю ОСОБА_1 близько
3-х років тому, і з того часу з дітьми не
бачиться, не спілкується, не цікавиться
їх фізичним та духовним розвитком,
станом здоров'я, матеріальної допомоги
на утримання не надає, не проявляє
батьківської опіки.

Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3
проживають з матір'ю - позивачкою по
справі, остання турбується про них,
займається їх вихованням, утримує, про
що свідчать: довідки ДНЗ № 3, довідки
Хмельницької дитячої лікарні,
постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи від 02.08.2010 року,
довідка-розрахунок Районного відділу
ДВС ХМУЮ від 18.08.2014 року № 13618,
довідка-розрахунок Районного відділу
ДВС ХМУЮ від 18.08.2014 року № 13619.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу
України батько може бути позбавлений
судом батьківських прав, якщо він,
зокрема, ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківський прав» від 30 березня 2007
року зазначено, що ухилення батьків від
виконання своїх батьківських
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема, не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Враховуючи, що у судовому засіданні
було доведено, що відповідач тривалий
час належним чином не виконує свої
батьківські обов'язки, належним чином
не надає матеріальної допомоги на
утримання сина та доньки, не турбується
про них, при цьому суду не надано
доказів у підтвердження того, що
відповідач цього не робив з поважних
причин, тому суд вважає, що він
ухиляються від виконання своїх
батьківських обов'язків, а також
враховуючи характер поведінки
відповідача, його відношення до
виконання своїх батьківських
обов'язків, яке не змінилося і після
пред'явлення даного позову, суд не
вважає можливим обмежитися
попередженням відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дітей, а вважає, що
відповідач повинний бути позбавлений
батьківських прав.

В статті 6 Декларації прав дитини,
проголошеної Генеральною Асамблеєю
Організації Об'єднаних Націй 20.11.1959
року, встановлено, що дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особи потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Суд застосовує крайню міру, позбавивши
ОСОБА_2 батьківських прав, проте з
урахуванням конкретних обставин даної
справи, зазначена міра є виправданою, з
огляду на необхідність захистити
інтереси дітей.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу
України особа, позбавлена батьківських
прав, не звільняється від обов'язку
щодо утримання дитини.

Судові витрати по справі стягуються з
відповідача на користь позивача згідно
вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 164, 165, 166 Сімейного
кодексу України, та керуючись ст. ст. 3,
10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 Цивільного
Процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Хмельницький,
відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору.

Копію заочного рішення не пізніше 3
днів з дня його проголошення направити
рекомендованим листом із
повідомленням відповідачу.

Письмова заява відповідача про
перегляд заочного рішення може бути
подана протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Хмельницької
області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду
О.Ф. Сарбей