У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 26 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 09 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому
просила надати їй дозволу на виїзд
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до
Російської Федерації, м.
Санкт-Петербург та АР Крим без дозволу
(згоди) батька дитини - ОСОБА_5 на період
з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2014 року;
дозволити їй або її офіційному
представнику, без згоди батька дитини
оформлювати документи для тимчасового
виїзду або супроводу неповнолітнього
сина, а саме до Російської Федерації, на
період з 01 червня 2014 року по 30 вересня
2014 року; допустити негайне виконання
рішення та стягнути з відповідача
судові витрати.

Позивачка посилалась на те, що вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5, від якого мають
неповнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею.
Відповідач відмовляється надавати
дозвіл на виїзд малолітнього сина за
кордон для відпочинку та оздоровлення.
Вказувала на те, що вона родом з Росії,
батьки і родичі її проживають у Росії,
дитина потребує спілкування з
близькими та рідними, а тому вона має
намір влітку 2014 року разом із сином
відвідати рідних у Росії, але її
колишній чоловік не надає згоди на
виїзд дитини.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 26
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 09 вересня 2014 року, позов
задоволено частково.

Надано ОСОБА_4 дозвіл на виїзд ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Російської
Федерації м. Санкт-Петербург та АР Крим
без дозволу (згоди) батька дитини
ОСОБА_5 на період з 07 липня по 25 серпня
2014 року.

Дозволено ОСОБА_4 або її офіційному
представникові без згоди батька ОСОБА_5
оформляти документи для тимчасового
виїзду або супроводу неповнолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а
саме, до Російської Федерації на період
з 07 липня по 25 серпня 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з доцільності
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди батька у період з 07
липня по 25 серпня 2014 року, оскільки це
сприятиме якнайкращому забезпеченню
інтересів неповнолітньої дитини,
створенню належних
матеріально-побутових та
психологічних умов для виховання,
відпочинку, лікування, оздоровлення,
навчання та спілкування з родичами
дитини.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявників з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 26 травня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 09 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.