Провадження № 2/127/6317/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25.11.2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойко В.
М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області надійшов позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 28
січня 2014 року ОСОБА_2 попросив у
позивача в борг дві з половиною тисячі
доларів, що на той момент складало 22
тисячі гривень, які зобов'язався
повернути до 28.02.14р. Позивач не зміг
відмовити ОСОБА_2 та дав йому в борг
вищевказану суму. В цей же день, тобто
28.01.14р., відповідач власноручно склав
письмову розписку, в якій
підтверджений факт передачі йому 2,5
тисячі доларів та зобов'язався
повернути борг в гривнях до 28.02.14р.. До
цього часу ОСОБА_2 борг не повернув.
Спочатку на вимоги повернути борг
реагував позитивно, а останнім часом
уникає зустрічей та не відповідає на
телефонні дзвінки.

Позивач вказує, що згідно із довідкою
Головного управління статистики у
Вінницькій області від 02.09.14 за
№11-46/343/5057, індекс інфляції по Україні,
починаючи з лютого 2014 року по липень
2014р. включно становить 111,8%. Тому, сума
боргу, з урахуванням проценту інфляції,
складатиме: 22000 * 111,8 = 24596грн, 3 % річних
складатимуть: 22000 * 3:100 = 660грн. Загальна
сума боргу становить: 24596 + 660 = 25256грн.

Позивач надав заяву про розгляд справи
без його участі, позов підтримує в
повному обсязі.

В судове засідання відповідач не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
повідомлявся належним чином,
повідомлення про причини неявки до
суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи.

Судом по справі встановлені наступні
юридичні факти та відповідні їм
правовідносини:

Відповідно до розписки від 28.01.2014р.
ОСОБА_2 отримав в борг 2500 доларів США у
ОСОБА_1, та зобов'язався повернути
вказану суму позивачу до 28.02.2014р. ( а. с.
6)

Згідно із довідкою Головного
управління статистики у Вінницькій
області від 02.09.14 за №11-46/343/5057, індекс
інфляції по Україні, починаючи з лютого
2014 року по липень 2014р. включно
становить 111,8%. (а.с.7)

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та

інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Згідно із ст. 526 ЦК України -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 527 ЦК України - боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України - порушення
зобов'язання є його невиконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України - боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також 3 % від
простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов,
може бути надана розписка
позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач
звертався до відповідача з вимогою про
повернення коштів за вищевказаним
договором позики.

Таким чином, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню, тому суд вважає
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
25256 грн. основного боргу, 252,56 грн.
судового збору, всього на суму 25508,56 грн.

Разом з тим, вимога позивача про
стягнення витрат на правову допомогу
задоволенню не підлягає, оскільки,
визначаючись з розміром витрат на
правову допомогу суд враховує, що
позивач скористався допомогою
адвоката, про що свідчить квитанція
№129 від 01.09.2014р. (а. с. 8 ) та сплатив за
його послуги 800 грн., що
підтверджується зазначеною
квитанцією. Натомість, враховуючи
положення Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах", вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням (підготовка позовної заяви,
збирання доказів), а також відсутність
акту виконаних робіт, суд вважає
необґрунтованим та не підтвердженим
розмір витрат на правову допомогу.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. При поданні позовної
заяви позивач сплатив судовий збір у
розмірі 252,56 гривень, який слід
стягнути з відповідача на користь
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 526, 527, 530, 610, 1046, 1047, 1049, ЦК України,.
ст.ст.15, 81, 88, 209- 215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

25256 грн. основного боргу, 252,56 грн.
судового збору, всього на суму 25508,56 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: