Справа № 372/3553/14 Головуючий у І
інстанції Кравченко М.В.Провадження №
22-ц/780/6537/14 Доповідач у 2 інстанції
Верланов С,М.Категорія 49 08.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Обухівського районного суду
Київської області від 10 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
дитини та дружини,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом, який
мотивувала тим, що з березня 2012 року до
липня 2014 року вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем й вони мають спільну
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина
проживає разом з нею та знаходяться на
її утриманні. Посилаючись на те, що
відповідач матеріальну допомогу на
утримання дитини не надає, участі у її
вихованні не приймає, позивач, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просила стягнути з відповідача на свою
користь аліменти на утримання дитини
ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн., починаючи з
дня пред'явлення позову і до досягнення
дитиною повноліття. Також позивач
просила стягнути з відповідача на свою
користь аліменти на її утримання у
розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з
дня пред'явлення позову і до досягнення
дитиною трьох років.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 10 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто на її користь з ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 516
грн. щомісячно, починаючи з 14 липня 2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

У решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів в
межах платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинами справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які з`явилися в судове
засідання, вивчивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Однак рішення суду не в повному обсязі
відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного
кодексу України (далі - СК України)
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені
способи виконання батьками такого
обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення (ч.1 ст.182 СК України).

На врахування судом цих обставин при
вирішення питання щодо розміру
аліментів звернув увагу і Пленуму
Верховного Суду України в своїх
роз'ясненнях, які містяться в п.17 (абз.3)
постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявними у справі
доказами, що ОСОБА_1 у період з березня
2012 року до липня 2014 року перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2
Відповідач є батьком дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з
позивачем та знаходяться на її
утриманні, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданого 25 червня 2013 року та
даними довідки №1091 від 11 липня 2014 року
(а.с. 4, 6). Відповідач є фізичною особою -
підприємцем та має нерегулярний,
мінливий дохід (а.с.90-94).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову в частині стягнення
аліментів на утримання дитини, суд
першої інстанції обґрунтовано
визначив їх розмір на рівні половини
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку у розмірі 516 грн., з
урахуванням матеріального становища
відповідача, який не має регулярного
заробітку та правильно визначив час, з
якого необхідно стягувати аліменти - з
14 липня 2014 року, тобто з дня
пред`явлення позову.

Таким чином рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
аліментів на утримання дитини ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, передбачених
законом підстав для його скасування в
цій частині при апеляційному розгляді
не встановлено.

Разом з тим, з рішенням суду про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо
стягнення аліментів на її утримання до
досягнення дитиною трьох років
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні цих позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач та відповідач не
перебували у зареєстрованому шлюбі,
позивач не є дружиною відповідача, тому
суд дійшов висновку, що на спірні
правовідносини не поширюються вимоги
ст.84 СК України, у зв'язку з чим відсутні
правові підстави для стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1
аліментів на її утримання до
досягнення дитиною трьох років.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка
та чоловік, які не перебувають у шлюбі
між собою, мають право на утримання в
разі проживання з нею, ним їхньої
дитини, відповідно до частин другої -
четвертої статті 84 та статей 86 і 88
цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право
на утримання має вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
незалежно від того, чи вона працює та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу. Таким
чином, необхідною умовою утримання
дружини, з якою проживає дитина є
можливість чоловіка надавати
матеріальну допомогу.

Всупереч вимог статей 214, 215 ЦПК України,
суд першої інстанції на зазначені
положення закону уваги не звернув, не
визначився з характером спірних
правовідносин і належним чином не
перевірив доводи позивача, які вона
зазначала на підтвердження своїх
позовних вимог.

Враховуючи наведені вище вимоги
закону, та приймаючи до уваги
матеріальне становище відповідача,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення позову щодо
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліментів на її утримання у розмірі 500
грн., щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення позову - 14 липня 2014 року і
до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох
років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
аліментів на утримання дружини до
досягнення дитиною трьох років не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду в цій частині
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову частково з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 10 жовтня 2014 року
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення аліментів
на утримання дружини скасувати та
ухвалити нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дружини
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на її утримання у розмірі 500
(п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи з
14 липня 2014 року до досягнення ОСОБА_3
трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
дружини - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді