АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/3493/14-ц 22-ц/774/2434/К/14
Справа № 211/3493/14-ц
Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/2434/К/14
Доповідач Барильська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3,
представника Виконкому Довгинцівської
районної у місті ради - Таборовець
Наталії Василівни, представника
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Абсолют-5" -
Зябліцевої Тетяни Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення
Довгинівського районного суду
м.Кривого Рогу від 28 липня 2014 року по
справі за позовом Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради до
ОСОБА_7, треті особи: Виконавчий комітет
Довгинцівської районної у місті ради,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Абсолют-5",
Довгинцівський районний відділ в м.
Кривий Ріг Головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області, Комунальне
підприємство "Житлово-експлуатаційна
організація № 45", про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку,-

В С Т А Н
О В И Л А :

У травні 2014 року Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7
та просили суд визнати відповідача
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати
Довгинцівський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України зняти його
з реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

В обґрунтування позову Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради
зазначили, що 24.05.1989 року виконкомом
Довгинцівської ради народних
депутатів м.Кривого Рогу було видано
ордер № 21 на житлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 на ім'я батька
відповідача ОСОБА_8 на сім*ю з двох осіб:
дружини ОСОБА_9 та сина ОСОБА_7 10.02.1994
року батько відповідача ОСОБА_8 та
04.02.2014 року мати відповідача ОСОБА_9
були зняті з реєстраційного обліку у
вказаній квартирі у зв'язку зі смертю.
Станом на 24.04.2014 року у спірній квартирі
зареєстрований відповідач ОСОБА_7, який
більше п'яти років у ній не проживає. За
даним житловим приміщенням існує
велика заборгованість по комунальним
платежам.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року
позов Управління благоустрою та
житлової політики виконкому
Криворізької міської ради до ОСОБА_7
задоволено.

Визнано ОСОБА_7 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язано Довгинцівський районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби України зняти його
з реєстраційного обліку за вказаною
адресою. Стягнуто з відповідача на
користь позивача судовий збір у сумі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що у
встановленому законом порядку про
слухання даної справи не повідомлявся,
копії позовної заяви Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради не
отримував, заяву про розгляд справи у
його відсутності написав випадково,
оскільки у Довгинцівському районному
суді м.Кривого Рогу на той момент
перебувало ще кримінальне провадження
за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК
України, скоєного у спірній квартирі.

Також відповідач посилається на те, що
борги по оплаті комунальних послуг у
нього утворилися у зв'язку з тим, що він
є безробітним та йому не вистачає
коштів на життя. Однак, своє житлове
приміщення - спірну квартиру,
відповідач утримує у належному стані.
Про те, що на його квартиру видано ордер
іншим людям ОСОБА_7 дізнався від
сусідів.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач та треті особи, кожен
окремо, простять її відхилити, а
рішення суду, як законне та
обґрунтоване, на їх думку, залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.05.1989 року
виконавчим комітетом Довгинцівської
Ради народних депутатів м. Кривого Рогу
було видано ордер №21 на житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я
батька відповідача ОСОБА_8 на сім*ю з
двох осіб: дружину ОСОБА_9 та сина -
відповідача у справі ОСОБА_7 10.02.1994 року
ОСОБА_8 був знятий з реєстрації у
зв'язку зі смертю. 04.02.2014 року мати
відповідача ОСОБА_9 була знята з
реєстрації у зв'язку зі смертю. Станом
на 24.04.2014 року у спірній квартирі
зареєстрований відповідач ОСОБА_7.

Згідно довідки ОСББ «Абсолют-5» № 76 від
24.04.2014 р. та актів від 27.11.2013 року і 24.04.2014
року у квартирі АДРЕСА_2 протягом п'яти
років ніхто озі не проживає.

Згідно довідки ОСББ «АБСОЛЮТ-5» №75,
станом на 24.04.2014 року за даним житловим
приміщенням існує заборгованість за
житлово-комунальні послуги, з яких 4 463,71
грн.- перед ОСББ «АБСОЛЮТ-5».

Звертаючись до суду з позовом,
позивач посилався на те, що у спірній
квартирі протягом п'яти років ніхто не
проживає та за вказаним житловим
приміщенням існують великі борги по
житлово-комунальним послугам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності, обгрунтованості та
наявності правових підстав для їх
задоволення.

Колегія суддів не може погодитися
з таким висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статті 47 Конституції
України передбачено, що кожен має право
на житло.

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.58 ЖК УРСР на підставі
рішення про надання жилого приміщення
в будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно статті 72 ЖК Української РСР
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться
в судовому порядку.

Згідно зі ст. 71 ЖК Української РСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.05.1989 року виконавчим комітетом
Довгинцівської Ради народних
депутатів м. Кривого Рогу було видано
ордер №21 на житлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, на ім'я батька
відповідача ОСОБА_8 на сім*ю з двох
осіб: дружину ОСОБА_9 та сина -
відповідача у справі ОСОБА_7

Станом на 24.04.2014 року у спірній квартирі
зареєстрований відповідач ОСОБА_7.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що
відповідач ОСОБА_7 не мешкав у спірній
квартирі протягом п'яти років.

Довідки ОСББ «Абсолют-5» № 76 від 24.04.2014
р. та акти від 27.11.2013 року і 24.04.2014 року
про те, що у квартирі АДРЕСА_2 протягом
п'яти років ніхто озі не проживає, не
можуть бути визнані колегією суддів
належним доказом, оскільки не
узгоджуються з іншими доказами,
наявними у матеріалах справи. Зокрема,
як вбачається з обвинувального акту у
кримінальному провадженні відносно
ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України від 09.04.2014
року, 16.02.2014 року відповідачем у спірній
квартирі було вчинено злочин, що
свідчить про користування ним спірною
квартирою.

Посилання позивача та ОСББ
«Абсолют-5» на те, що у відповідача
наявна заборгованість по оплаті
комунальних послуг не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,
оскільки не є підставою для
задоволення позову про визнання ОСОБА_7
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням.

Надані у засіданні колегії суддів
фото таблиці не є підтвердженням не
проживання відповідача у спірній
квартирі понад 6 місяців без поважних
причин. Натомість, вони підтверджують
факт користування відповідачем ОСОБА_7
спірною квартирою, внаслідок чого вона
знаходиться у неохайному стані, та
підтверджують наявність у ній
належного відповідачу майна, що
свідчить про те, що ОСОБА_7 не втратив
зв'язок зі спірною квартирою та
користується нею.

Посилання представника позивача
у засіданні колегії суддів на те, що
вона запрошувала відповідача у січні
2013 року на співбесіду, після чого він
переоформив особовий рахунок на спірну
квартиру на своє ім*я, не є
підтвердженням позовних вимог, а
свідчать про те, що відповідач
зазначеними діями підтвердив свій
намір зберегти право користування
спірною квартирою.

У зв'язку з вищенаведеним колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу, рішення
суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307,309, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7
задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради до
ОСОБА_7 про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: