У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Фольксбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від

11 липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 9 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Фольксбанк» (далі - ПАТ
«Фольксбанк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 17 липня 2008 року між ПАТ
«Фольксбанк» та ОСОБА_7 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі
60 тис. доларів США зі сплатою
13,5 % річних до 17 липня 2023 року, а з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори поруки.
Оскільки свої договірні зобов'язання
відповідачі належним чином не
виконують, утворилась заборгованість
за кредитним договором у розмірі 469 094
грн 62 коп., яку позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів на його
користь.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 11 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 9 липня

2014 року, позов ПАТ «Фольксбанк»
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Фольксбанк»

469 094 грн 62 коп. заборгованості за
кредитним договором. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
позичальник та поручителі допустили
заборгованість за кредитним договором,
а тому заборгованість підлягає
стягненню з відповідачів у солідарному
порядку.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками суду, пославшись на те, що
розмір пені правильно нарахований у
межах річного строку позовної
давності, а зарахування внесених
боржником коштів на погашення
відсотків, а не на сплату боргу,
відбувалося відповідно до п. 3.5
кредитного договору, яким передбачена
черговість погашення заборгованості.
Також зазначав, що після смерті
ОСОБА_3 до участі у справі залучені його
правонаступники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в
особі їх законного представника ОСОБА_6

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судом установлено, що за кредитним
договором, укладеним 17 липня
2008 року між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_7,
останній отримав кредит у розмірі 60
тис. доларів США зі сплатою 13,5 % річних
до 17 липня 2023 року. Цього ж дня з метою
забезпечення повернення кредиту між
ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5
були укладені договори поруки. Свої
договірні зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не виконують належним чином,
утворилась заборгованість за
кредитним договором у розмірі 469 094 грн
62 коп.

Згідно зі ст. 28 ЦПК України
здатність мати цивільні процесуальні
права та обов'язки сторони, третьої
особи, заявника, заінтересованої особи
(цивільна процесуальна правоздатність)
мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 цього
Кодексу здатність особисто
здійснювати процесуальні права та
виконувати свої обов'язки в суді
(цивільна процесуальна дієздатність)
мають фізичні особи, які досягли
повноліття, а також юридичні особи.

У ч. 1 ст. 30 ЦПК України зазначено,
що сторонами у цивільному процесі є
позивач і відповідач.

Виходячи із змісту наведених
статей, стороною у справі може бути
лише особа, яка має цивільну
процесуальну правоздатність і
цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у день її смерті.

З актового запису № 15587 від 21
вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3
помер, тобто після ухвалення районним
судом рішення суду та перед ухваленням
судового рішення апеляційним судом (а.
с. 189).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України
у разі смерті фізичної особи,
припинення юридичної особи, заміни
кредитора чи боржника у зобов'язанні, а
також в інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір, суд
залучає до участі у справі
правонаступника відповідної сторони
або третьої особи на будь-якій стадії
цивільного процесу.

Отже, процесуальне
правонаступництво - це заміна сторони
або третьої особи (правопопередника)
іншою особою (правонаступником) у
зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта
спірного або встановленого рішенням
суду правовідношення, за якої до
правонаступника переходять усі
процесуальні права та обов'язки
правопопередника і він продовжує в
цивільному судочинстві участь
останнього.

Усі дії, вчинені в цивільному
процесі до вступу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку він
замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України
справа розглядається апеляційним
судом за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими цією главою.

Кредитні правовідносини
допускають правонаступництво.

При цьому апеляційний суд, зазначивши,
що залучив після смерті позичальника,
відповідача, ОСОБА_3, його спадкоємців,
разом з тим зазначив його у вступній
частині свого судового рішення, тобто
фактично не здійснив заміну сторони у
процесі, залишив без змін рішення суду
про стягнення коштів з померлої особи,
що унеможливить виконання рішення
суду.

Апеляційний суд у порушення ст. ст.
303, 315 ЦПК України на зазначені
положення процесуального закону уваги
не звернув, зазначені обставини не
перевірив, розглянув справу відносно
особи, яка померла після ухвалення
рішення судом першої інстанції як щодо
учасника процесу, якого зазначив у
вступній частині судового рішення, не
звернув уваги на те, що правовідносини
допускають правонаступництво.

За таких обставин судове рішення
апеляційного не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності
й обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 342
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
апеляційного суду Львівської області
від 9 липня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А.
Черненко