справа № 243/6333/14
провадження № 2/243/2837/2014
І М Е Н Е М У
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області в складі:
головуючої - судді
з участю відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Слов'янську справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
додаткових витрат на утримання
неповнолітньої дитини,
19 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із позовом до ОСОБА_1, де просила
стягнути із відповідача на її користь
на утримання неповнолітньої дитини
додаткові витрати. В обґрунтування
позову зазначила, що вона перебувала із
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з
01 серпня 1998 року. ІНФОРМАЦІЯ_5 у них
народилась дитина - ОСОБА_3. Батьком
дитини записаний відповідач. Шлюб між
сторонами було розірвано на підставі
рішення Слов'янського міськрайонного
суду від 17 квітня 2001 року. Дитина
виявила певні здібності до медицини, а
тому поступила на навчання до
Краснолиманського медичного коледжу
Донецького національного медичного
університету ім. М. Горького, де
навчається на першому курсі на платній
основі. Термін навчання з 01 жовтня 2014
року по 01 липня 2018 року. Плата за
навчання складає 7000 грн за 2014-2015 рік, 7000
грн. за 2015-2016 рік, 7500 грн. за 2016-2017 рік, 7500
за 2017-2018 рік. Все це потребує додаткових
витрат, які позивач не має можливості
самостійно забезпечити, оскільки на
даний час перебуває на обліку як
безробітна в Слов'янському міському
центрі зайнятості. Просить стягнути з
відповідача на її користь додаткові
витрати на утримання дитини в розмірі
3500 грн. щорічно.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.
Позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, та пояснив, що з нього вже
стягуються аліменти на утримання
доньки до досягнення нею повноліття.
Також вважає, що стягнення додаткових
витрат є неправомірним, оскільки
фактично це є аліментні зобов'язання на
повнолітню дочку, яка продовжує
навчання, а його дочка не досягла
повноліття. Вважає, що необхідності у
навчанні дочки у коледжі на платній
основі взагалі не було, будь-яких
здібностей щодо медицини у його дочки
немає, і в такому віці бути не може, а
позивачка навмисно влаштувала туди
дитину, щоб позбутися зайвого клопоту
із нею. Дитина мала можливість
закінчити одинадцять класів, а потім
йти навчатися, до того ж зараз у
медичному коледжі, як у всіх інших
навчальних закладах, фактично вони
проходять загальноосвітнє навчання(
шкільну програму), що свідчить про те,
що за своєю суттю таке навчання не є
витратами на розвиток здібностей
дитини. Крім того, на даний час у нього
немає коштів для оплати навчання
доньки, оскільки у зв'язку із подіями,
які відбувалися у Слов'янську в
весняно-літній період, у нього, як у
приватного підприємця фактично
відсутній заробіток. Також він
зобов'язаний утримувати сім'ю, сина,
який ходить у секцію дзюдо, і має певні
здібності у цьому виді спорту. Вказав,
що він згоден витрачати кошти на
розвиток здібностей його другої дитини
в цій галузі спорту, оскільки у
майбутньому це знадобиться його синові
для того, щоб він став фізично міцним,
міг за себе постояти, можливе це вплине
на вибір його професії. Також зазначив,
що у з ним проживає його батько, який
також допомагає з пенсії. Крім того
вказав, що батько останнім часом
хворів, а тому він змушений був
витрачатися на його лікування. З
наведених підстав просить відмовити у
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення відповідача у
судовому засіданні, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у
відповідності до свідоцтва про
народження НОМЕР_3 , батьком дитини
ОСОБА_3 записаний ОСОБА_1. Факт того, що
відповідач являється батьком ОСОБА_3
відповідачем не заперечується.
Згідно із копією виконавчого
листа, з відповідача на користь
позивачки стягуються аліменти на
утримання ОСОБА_3(а.с.11)

У відповідності до довідки № 6-518 від 06
жовтня 2014 року, заборгованість по
сплаті аліментів за рішенням
Слов'янського міськрайонного суду від
24 листопада 2000 року у ОСОБА_1 станом на 01
жовтня 2014 року відсутня (а.с.6).

Відповідно до довідки № 156 від 16 жовтня
2014 року, виданої Краснолиманським
медичним коледжем Донецького
національного медичного університету
ім. М. Горького, плата за денною формою
навчання на контрактних умовах
становить: 7000 грн. за 2014-2015 навчальний
рік, 7000 грн. за 2015-2016 навчальний рік, 7500
грн. за 2016-2017 навчальний рік, 7500 грн. за
2017-2018 навчальний рік (а.с. 9).

Як вбачається із довідки Слов'янського
міського центру зайнятості № 1125 від 14
жовтня 2014 року, ОСОБА_2 перебуває на
обліку як безробітня з 13 жовтня 2014 року
(а.с. 10).

Із представлених суду відповідачем
доказів на заперечення проти позову
вбачається, що відповідач на даний час
проживає з іншою сім'єю, має на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.22, 23).

Як достовірно встановлено у судовому
засіданні із відповідачем також
проживає його батько ОСОБА_5, який є
пенсіонером, та в період часу з 26 травня
2014 року по 29 травня 2014 року перебував у
неврологічному відділенні на
лікуванні з діагнозом ОНМК в басейні
лівої СМА при церебросклерозі ІІ ст. с
а/г(а.с.55).

У відповідності до ст. 185СК України, той
з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а
також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не
була подана, зобов'язані брати
участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду,
з урахуванням обставин, що мають
істотне значення. Додаткові витрати
на дитину можуть фінансуватися наперед
або покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду
України N 3 від 15 травня 2006 року « Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», зокрема
зазначається, що до передбаченої ст. 185
СК ( 2947-14 ) участі в додаткових
витратах на утримання дитини,
викликаних особливими обставинами
(розвитком її здібностей, хворобою,
каліцтвом тощо), можна притягати лише
батьків. У цих випадках ідеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначати у
твердій грошовій сумі.

Аналізуючи зібрані у судовому
засіданні докази у їх сукупності та
відповідні ним норми чинного
законодавства, суд приходить до
наступного висновку.

Суд вважає доведеною ту обставину, що
дитина ОСОБА_3 дійсно навчається на
першому курсі денного відділення
контрактної основи у
Краснолиманському медичному коледжі
Донецького національного медичного
університету ім. М. Горького та
потребує додаткових витрат на
навчання, оскільки наведена обставина
знайшла своє підтвердження в судовому
засіданні та стверджується
матеріалами справи.

У судовому засіданні достовірно
встановлено що ОСОБА_3 не виповнилося
повних 18 років.

Система освіти в України передбачає
можливість профільного навчання
неповнолітніх осіб після закінчення
9-го класу, вільно, на свій вибір.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину.

За змістом ст. 151 СК України, батьки
мають право залучати до виховання
дитини інших осіб, передавати її на
виховання фізичним та юридичним
особам.

У відповідності до ст. 155 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
грунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Зважаючи на викладене, суд не приймає
до уваги доводи відповідача в тій їх
частині, що витрати на навчання ОСОБА_3
не відносяться до додаткових витрат в
сенсі ст. 185 СК України, оскільки
навчання у Краснолиманському
медичному коледжі неповнолітньої
дитини ОСОБА_3 є її вільним вибором щодо
здобуття освіти у такий спосіб,
розцінюється судом, як виникнення тих
особливих обставин, що сприяють
подальшому розвитку дитини, її
професійних якостей, які у майбутньому
можуть стати провідними у виборі
професії. При цьому, позивачка, в даному
випадку, як мати дитини, сприяла не лише
розвитку здібностей дитини, а й
готуванню її до самостійного життя.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку про доведеність настання тих
особливих обставин, які породжують у
відповідача, як платника аліментів
обов'язок брати участь у таких
витратах, передбачений нормами ст. 185 СК
України.

Разом з тим, суд приходить до висновку,
що питання додаткових витрат на
навчання у коледжі дитини не може бути
задоволено за весь період її навчання,
оскільки згідно із довідкою № 156 від 16
жовтня 2014 року, період навчання -2014-2018
р.р.- охоплює також час настання
повноліття ОСОБА_3. Втім, чинним
сімейним законодавством, не
передбачено стягнення додаткових
витрат на повнолітню дочку(сина).

Отже суд приходить до висновку, що у
частині вимог про стягнення коштів в
сумі 3500 щорічно за період часу,
починаючи з настання повноліття
ОСОБА_3 до закінчення навчання слід
відмовити.

При визначенні розміру додаткових
витрат, які слід стягнути з
відповідача, суд виходив з наступних
міркувань.

Як вбачається із довідки № 156 від 16
жовтня 2014 року, термін навчання ОСОБА_3
становить з 01 жовтня 2014 року по 01 липня
2018 року, при цьому плата за навчання
відбувається за два перших роки у сумі
7000 грн. 00 коп. за кожен навчальний рік, а
саме: 2014-2015, 2015-2016 роки, та за два
останніх роки в сумі 7500 грн. за кожен
навчальний рік, а саме: 2016-2017, 2017-2018 роки.

Суд зважає на те, що 28 грудня 2016 року
ОСОБА_3 виповниться повних
вісімнадцять років. Отже період
навчання з 2014-го по 2017 рік по
навчальних роках до її повноліття
складатиме - 2014-2015 - перший навчальний
рік, 2015-2016 - другий навчальний рік, 2016 -
до по досягненню дитиною повноліття - 28
грудня 2016 року включно - половина
третього навчального року.

Позивачка у своїй позовній заяві,
зазначаючи оплату за кожен навчальний
рік, просить стягувати з відповідача
частину вказаної суми щорічно, яка
становить 3500 грн. щорічно.

Суд зважає на надані відповідачем
докази того, що він наразі має іншу
сім'ю, у нього на утриманні є
неповнолітня дитина. При цьому суд не
приймає до уваги доводи відповідача в
тій їх частині, що його друга дитина
також потребує додаткових витрат на
зайняття у секції дзюдо, а тому він
позбавлений можливості нести
додаткові витрати на його першу дитину,
оскільки обов'язок щодо другої дитини
може бути врахований судом при
визначені розміру додаткових витрат,
однак не звільняє відповідача від
обов'язку щодо участі у додаткових
витратах на його дочку ОСОБА_3.

Суд також відхиляє доводи відповідача
в тій їх частині, що на його утриманні
знаходиться його батько, який є особою
похилого віку, нещодавно перебував на
лікуванні у лікарні, внаслідок чого він
змушений був також витрачатися на ліки,
оскільки із пояснень відповідача
вбачається, що батько отримує пенсію, і
своєю пенсією навпаки допомагає
відповідачеві, крім того, аналізуючи
виписку із медичної карти ОСОБА_5, суд
приходить до висновку, що наведена
виписка свідчить лише про перебування
батька відповідача у лікарні протягом
трьох днів у травні 2014 року, при цьому
будь-яких доказів того, що відповідач
витратив власні кошти на лікування
свого батька суду не представлено.

Суд зазначає, що на пропозицію суду в
порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо
сприяння його права на можливість
проведення відповідних процесуальних
дій щодо отримання доказів по справі,
відповідач наполягав на вирішенні
справи за наявних у ній доказів.

Суд зважає на надані відповідачем
декларації про доходи, з яких
вбачається розмір прибутку
відповідача, разом з тим, суд також
враховує, що відповідач працездатна
особа, утримує сім'ю.

З огляду на викладене, з врахуванням
всіх обставин справи, встановлених під
час судового розгляду, зокрема
майнового стану відповідача, його
стану здоров'я, наявність на утриманні
дитини, врахуванням розміру додаткових
витрат, вказаних у позові, суд
приходить до висновку, що відповідач
спроможний взяти участь у додаткових
витратах на навчання ОСОБА_3 за період
навчання за перші два роки
навчання(2014-2015 навчальний рік та 2015-2016
навчальний рік) у розмірі по 3500 грн. 00
коп. щорічно. При цьому, суд зважає, що
період навчання з 2016 року по досягненню
ОСОБА_3 повноліття - 28 грудня 2016 року
включно - становить половину
навчального року за період 2016-2017 роки, а
тому визначає додаткові витрати за
вказаний період навчання у сумі 1750 грн.
00 коп.., що складає половину від суми, на
яку вказує позивачка у позові, як
щорічну, за третій навчальний рік у
період 2016-2017 роки ( 3500 грн.00 коп. : 2).

У відповідності із ст. 88 ЦПК України,
суд стягує з відповідача на користь
позивача понесені ним та документально
підтверджені судові витрати,
пропорційно до задоволених вимог, у
виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
(а.с. 1).

На підставі наведеного, керуючись, ст.
ст. 4, 15, 15-1, 30,61, 62, 209, 212-215 ЦПК України, ст.
ст. 180,182, 185 СК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, зареєстроване місце
проживання: АДРЕСА_1, на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, додаткові витрати
за період навчання з 2014-го по 2016 рік, за
кожен рік навчання, суму коштів у
розмірі по 3500 (три тисячі п'ятсот)грн. 00
коп. щорічно, та за період навчання з 2016
року по досягненню дитиною повноліття -
28 грудня 2016 року включно, у третій рік
навчання, суму коштів у розмірі
1750(тисяча сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп..

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, зареєстроване місце
проживання: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі
243(двісті сорок три) грн. 60 коп..

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до суду апеляційної
інстанції через Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у
єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений
12 грудня 2014 року.

Головуюча-суддя:
О.В.Ільяшевич