Справа № 202/4777/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 серпня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі
- Пугач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Служба у справах дітей, Орган опіки та
піклування Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, про усунення
перешкод у спілкуванні з онуками та
участі у їхньому вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська із
позовною заявою до відповідачів у якій
просить суд: зобов'язати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не чинити їй перепон в
спілкуванні з її онуками: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; встановити для неї
наступний порядок її участі у
вихованні та спілкуванні з онуками: з
15.00 години 1 та 3 середи місяця до 19.00
години четверга за місцем її
проживання з можливістю систематичних
зустрічей в місцях та помешканнях
приналежних до об'єктів громадського
дозвілля та відпочинку дітей, без
обмежень переміщення та без
присутності ОСОБА_2 і ОСОБА_3, без
урахування часу на відвідування дітьми
школи та дитячого садка; з 15.00 години 2
та 4 п'ятниці місяця до 19.00 години неділі
за місцем її проживання, з можливістю
систематичних зустрічей в місцях та
помешканнях приналежних до об'єктів
громадського дозвілля та відпочинку
дітей, без обмежень переміщення та без
присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3; дві
години на день 1 березня, 10 квітня, 28
жовтня та 1 січня, без обмежень
переміщення та без присутності ОСОБА_2
і ОСОБА_3; з 15.00 години до 19.00 години 30
серпня, 23 березня, 19 червня та 28
листопада, без обмежень переміщення та
без присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3;
щорічно під час літніх канікул
чотирнадцять днів безперервно,
починаючи з 09.00 години ранку першого
дня та закінчуючи 19.00 годиною
останнього 14-го дня з можливістю виїзду
на морські курорти, санаторії,
туристичні бази в межах України. Також
позивачка просить стягнути з
відповідачів на її користь судові
витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1
вказує на те, що в 2009 році її дочка
ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 всиновили
трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Вся їхня родина відразу полюбила дітей
та ставилася до них як до рідних.
Особливу увагу дітям приділяла вона. В
них склалися дуже теплі відносини, вона
всіма силами турбувалася про дітей,
приділяла їм багато часу, дарувала
подарунки, діти в свою чергу платили їй
щирою любов'ю.

Для комфортного проживання діти
потребували просторої квартири, однак
у їх батьків не вистачало грошей на
4-кімнатну квартиру, вонм з чоловіком з
радістю надали значну суму грошей.
Спочатку вона приходила до них в гості
декілька разів на тиждень, та поки
дочка робила хатню роботу, гуляла з
дітьми во дворі на дитячих майданчиках.
Батьки дітей часто просили її посидіти
з дітьми, якщо хотіли сходити в гості
або в якийсь розважальний заклад, що
вона з радістю робила. Згодом їй навіть
привозили дітей та залишали на всі
вихідні. А старшого онука ОСОБА_4 навіть
залишили на тиждень під час шкільних
канікул. За весь цей час діти дуже
прив'язалися до неї і ставляться як до
рідної бабусі.

Однак, з їх батьком, в них були
напружені стосунки, через його
надмірну авторитарність та, на її
погляд, грубе ставлення до її дочки.
Знаючи про запальний характер зятя,
вона намагалася як можна менше його
дратувати, ні в чому йому не перечити.
Через декілька місяців після
всиновлення онуків, вона почала
помічати, що ОСОБА_3 почав з ними грубо
поводитися, не гнушався і суворими
фізичними покараннями та
залякуваннями, а її серце цього вже не
витримувало - вона почала робити йому
зауваження. Зять почав лютувати і
виставляв її за двері. З кожним днем
ситуація погіршувалась. Свою лють він
виміщав на дітях, і вона була вимушена
звернутися в органи опіки, в міліцію,
прокуратуру, однак приходячи на
перевірку вони бачили красиву
4-кімнатну квартиру, ззовні охайних
батьків та дітей, залякані батьком діти
ні на що не скаржились. Одже висновок
всіх перевірок один - нормальна сім'я.
Звісно її скарг зять категорично
заборонив її доньці і тим паче онукам
будь-яке спілкування з нею. Всі спроби
зустрітися з онуками, і їх намагання
хоч якось з нею поспілкуватися мали
один фінал - фізичне покарання дітей та
їх силове відтаскування від неї. На
свята вони з чоловіком передавали
через дочку онукам подарунки (іграшки,
мобільний телефон, щоб мати змогу з
ними спілкуватись), однак через
короткий час дочка їх повертала зі
словами «Дітям нічого від тебе не
потрібно». Востаннє дітей вона бачила в
серпні 2013 року.

Таким чином, відповідачі не приймають
її взаємну любов до онуків, їх
прив'язаність до неї, та те, що вони
після всиновлення постійно відчували
від неї любов та турботу. Дані
обставини відомі відповідачам, але
вони не бажає зрозуміти згубність
своєї поведінки та своїх рішень. Така
їх поведінка негативно впливає на
моральний, психологічний та фізичний
розвиток дітей. Відповідачі
зловживають своїми батьківськими
правами їм на шкоду та на шкоду правам
та законним інтересам їхніх дітей,
зокрема, таким як право на зустріч із
близькими родичами, право відчувати
їхню любов, турботу та захист, право
знати своїх бабу та діда.

Вона є пенсіонером за віком, за місцем
проживання характеризуюся позитивно,
судимостей не має, на обліку у
нарколога або психіатра не перебуває,
проблем зі здоров'ям не має, є ветераном
праці. Вони з чоловіком є доволі
заможними людьми. Вона має у власності 2
квартири в Дніпропетровську, пів
будинку у Дніпропетровську, дачу біля
елітного поселення «Золоті ключі», де
діти могли б проводити весь вільний час
на свіжому повітрі. Вона отримує
пенсію, а її чоловік ОСОБА_7, який
ставиться до дітей як рідний дідусь,
отримує середню зарплатню в 40000,00 грн.
Отже, вони можуть собі дозволити
купувати дітям якісне харчування, одяг,
іграшки, путівки до санаторіїв,
оплачувати дитячі кружки, тобто
задовольняти всі потреби дітей.

Також вони мають прекрасні умови
проживання в трикімнатній квартирі за
адресою АДРЕСА_1, де одна з кімнат
повністю влаштована під дитячу, там
зберігається велика кількість іграшок
онуків, а також є письмовий стіл, де
вони могли б робити з ними уроки.

Окрім них з чоловіком, у дітей є тітка
(її старша дочка) ОСОБА_8 та двоюрідна
сестра ОСОБА_9 (теж її онука), які також
багато часу проводили разом з дітьми і
зараз повністю позбавлені спілкування
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
та просила пред'явлений позов
задовольнити у повному обсязі,
посилалися на обставини викладені у
позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проти
задоволення позову заперечували,
посилалися на обставини викладені у
письмових запереченнях проти позову,
вказали, що ОСОБА_1 не забезпечить
належного виховання та уваги щодо
дітей. Погляди позивачки на умови та
порядок виховання дітей не співпадають
з їхніми поглядами на це.

Представник Органу опіки та піклування
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради зауважила на
тому, що загалом спілкування позивачки
з онуками та участь у їхньому вихованні
не суперечитиме інтересам дітей, однак
запропоновані позивачем способи
участі у вихованні дітей та їхньому
спілкуванні не відповідатимуть
інтересам дітей у даному віці. Позовні
вимоги підтримала частково та
посилалася на обставини викладені у
письмовому висновку долученому до
матеріалів справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
пояснення представника позивача,
допитавши свідків, вивчивши матеріали
справи та надані сторонами докази,
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Так, відповідачі є батьками трьох
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Позивачка є бабусею дітей.

Сторони проживають окремо один від
одного, батьки дітей, а також їхня
бабуся мають належні життєві умови,
достатній рівень доходів, люблять та
поважають дітей. Батьки (відповідачі)
належним чином здійснюють свої
батьківські обов'язки щодо дітей,
займаються їхнім вихованням,
утриманням, забезпечуючи усім
необхідним, дбають про моральний,
фізичний та духовний розвиток дітей.
ОСОБА_1 також має бажання приймати
активну участь у вихованні та
утриманні дітей відповідачів, тобто
своїх онуків, але, як було встановлено у
судовому засіданні між нею та її зятем
ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки,
між ними втрачено будь-яке
взаєморозуміння з питань виховання
дітей. Відповідач ОСОБА_3 не
погоджується із поглядами ОСОБА_1 щодо
методів виховання дітей, у зв'язку з чим
ним та дружиною було висловлено
небажання ОСОБА_1 приймати участь у
вихованні та спілкуванні з дітьми, що з
їхньої сторони зумовило створення
перешкод позивачці у цьому.

Відповідно до ст. 257 СК України дід і
баба мають право спілкуватися зі
своїми внуками і брати участь у їхньому
вихованні, а згідно ст. 263 СК України
спір щодо участі баби і діда у
вихованні дитини вирішується судом
відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 257 СК України батьки чи
інші особи, з якими проживає дитина, не
мають права перешкоджати у здійсненні
бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх
прав щодо виховання внуків, правнуків.

В судовому засіданні встановлено, що
раніше, до того поки поміж сторонами не
погіршилися стосунки, ОСОБА_1 доволі
часто відвідувала онуків, останні
приїздили до неї додому, та вона
приймала активну участь у їхньому
вихованні.

Вислухавши пояснення допитаних в
судовому засіданні свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_7, суд робить висновок про
прагнення бабусі приймати участь у
розвитку та вихованні онуків,
обставини на яких зауважили свідки
свідчать про її турботливе ставлення
до дітей та піклування про них.

Окрім того, суд приймає до уваги, що
Службою у справах дітей під час
обстеження умов проживання сторін
встановлено, що вони за місцем
проживання характеризуються вкрай
позитивно, мають добрі умови
проживання, відповідачі займаються
вихованням та утриманням дітей,
добросовісно ставляться до своїх
батьківських обов'язків. Позивач також
має належні умови проживання, та
позитивну характеристику.

З огляду на наведене та враховуючи, що
позивач дуже любить своїх онуків і
бажає із ними спілкуватися, не байдужа
до їхнього розвитку, стану здоров'я і
долі, та будучи добропорядною людиною,
може позитивно впливати на розвиток і
виховання онуків й не може зашкодити
їхнім інтересам, тому суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, але суд не погоджується з
запропонованими позивачкою способами
і порядком її участі у вихованні онуків
та спілкуванні з ними, та вважає, що
ОСОБА_1 кожної першої та третьої неділі
місяця з 09:00 години до 19:00 години має
право побачення та спілкування з
онуками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
шляхом систематичних зустрічей в
місцях та помешканнях приналежних до
об'єктів громадського дозвілля та
відпочинку дітей, а також за місцем
свого проживання, без присутності
батьків дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також
один раз на рік ОСОБА_1 має право на
строк не більше чотирнадцяти
календарних днів, під час літніх
канікул ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
запросити їх на тимчасове проживання
до свого місця мешкання, а також з
можливістю поїхати із онуками на
відпочинок на морські курорти,
санаторії, туристичні бази в межах
України, на строк не більше 14 днів,
завчасно, письмово попередивши про це
батьків дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати відносяться на рахунок
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 209, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1
з її онуками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зобов'язавши ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не чинити цьому перешкод.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у
вихованні та спілкуванні з її онуками
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а
саме:

- кожної першої та третьої неділі
місяця з 09:00 години до 19:00 години ОСОБА_1
має право побачення та спілкування з
онуками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
шляхом систематичних зустрічей в
місцях та помешканнях приналежних до
об'єктів громадського дозвілля та
відпочинку дітей, а також за місцем
свого проживання, без присутності
батьків дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3;

- один раз на рік ОСОБА_1 має право на
строк не більше чотирнадцяти
календарних днів, під час літніх
канікул ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
запросити їх на тимчасове проживання
до свого місця мешкання, а також з
можливістю поїхати із онуками на
відпочинок на морські курорти,
санаторії, туристичні бази в межах
України, на строк не більше 14 днів,
завчасно, письмово попередивши про це
батьків дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Д.С.
Шклярук