РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бондаренка Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В., Собослой Г.Г.

при секретарі - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
01 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом
до ОСОБА_1 про повернення предметів, або
стягнення їх вартості. Позов
мотивовано тим, що у грудні 2010 року
відповідач взяв у неї відеокамеру
"Панасонiк" у тимчасове користування.
Приблизно через три неділі відповідач
загубив відеокамеру. У 2010 роцi така
камера мала вартість 2000 грн. 22.04.2011 року
ОСОБА_3 передала відповідачу мобільний
телефон "Самсунг ОТ-S 3650 PINK" 22.04.2011 року
для роздруківки фотографій з карти
пам'яті, який відповідач не повернув.
Телефон вона придбала 22.07.2010 року за
1293,20 грн. На даний час вартість телефону
складає 900 грн. Ігрову приставку до
комп'ютера "GМ-3400" її неповнолiтнi діти
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на прохання
відповідача занесли в його квартиру за
адресою: АДРЕСА_1. Ігрову приставку
відповідач не повернув. На сьогодні
приставка має вартість 300 грн.
Відповідач у добровільному порядку не
бажає повернути вищезазначені речі, та
не бажає відшкодувати їх вартість.

З огляду на наведене позивач
просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь
5200 грн. збитків.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 01 квітня 2014
року позов задоволено частково та
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3800
грн. збитків та 229,40 грн. судових витрат,
у решті позову відмовлено.

Відповідач оскаржив рішення суду, як
таке що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та невідповідності висновків суду
обставинам справи і порушив питання
про його скасування з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Так, апелянт вказує на те, що суд
безпідставно надав перевагу
поясненням позивачки і не взяв до уваги
його пояснення щодо повернення
аналогічної відеокамери, не врахував,
що позивачка подарувала йому бувший у
вжитку телефон "Самсунг", і на
здійснення дарунку діюче
законодавство не вимагає укладання
письмового договору. Що стосується
ігрової приставки, то він взагалі таку
не брав. На думку апелянта суд
безпідставно взяв до уваги вартість
речей, виключно за оцінкою позивачки,
яка не ґрунтується на будь-яких
об'єктивних даних, або розрахунках. З
огляду на викладене апелянт просить
скасувати рішення і відмовити в
задоволенні позовних вимог за
недоведеністю.

Апелянт та його представник просили
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась
про час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
сторони та їх представників,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що позивачка передала а
відповідач отримав відеокамеру
"Панасонiк" та мобільний телефон
"Самсунг ОТ-S 3650 PINK".

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
саме доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Факт отримання від позивачки
відеокамери та мобільного телефону
"Самсунг" відповідач визнає, що
відповідно до ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню, а тому фактично
вчинені дії на підтвердження укладення
договору позички.

В свою чергу ОСОБА_1 заперечує
твердження позивачки про отримання
ігрової приставки, будь-яких доказів
передачі приставки відповідачу для
користування, позивачкою не надано, а
тому дана обставина позивачкою не
доведена.

Твердження відповідача про
дарування йому мобільного телефону не
підтверджено жодним належним доказом,
а тому при вирішенні спору слід
керуватись нормами права що регулюють
позичку.

Так, відповідно до ст. 827 ЦК
України за договором позички одна
сторона (позичкодавець) безоплатно
передає або зобов'язується передати
другій стороні (користувачеві) річ для
користування протягом встановленого
строку. Користування річчю вважається
безоплатним, якщо сторони прямо
домовилися про це або якщо це випливає
із суті відносин між ними.

Статтею 828 ЦК України визначено,
що договір позички речі побутового
призначення між фізичними особами може
укладатися усно.

Сторонами письмового договору не
укладалось.

Відповідно до ч.2 ст. 833 ЦК України
користувач зобов'язаний користуватися
річчю особисто, якщо інше не
встановлено договором, повернути річ
після закінчення строку договору в
такому самому стані, в якому вона була
на момент її передання.

З матеріалів справи слідує, що
відповідач не повернув на вимогу
ОСОБА_2 отримані речі, так-як
відеокамера ним була загублена і він
купив їй іншу відеокамеру, а телефон
він продав.

В свою чергу на підтвердження
виконання зобов'язання, відповідно до
ч.1, 4 ст.545 ЦК України, кредитор повинен
на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі. У разі
відмови кредитора повернути борговий
документ або видати розписку боржник
має право затримати виконання
зобов'язання. У цьому разі настає
прострочення кредитора.

З врахуванням викладеного, у разі
виконання зобов'язання по поверненню
речі, на вимогу власника - позивачки,
відповідач мав право вимагати надання
розписки, яка була-б належним доказом
виконання зобов'язання по поверненню
позиченої речі, а у разі відмови
затримати виконання зобов'язання, щодо
повернення відеокамери.

Враховуючи, що належні та допустимі
докази повернення отриманих речей
відсутні і відсутня сама можливість їх
повернення, позивачці, як власнику цих
речей, завдана майнова шкода, яка
підлягає відшкодуванню у повному
обсязі особою що її завдала, тобто
відповідачем.

Сума завданої майнової шкоди підлягає
доказуванню, в свою чергу позивачка не
надала жодного доказу на
підтвердження, вартості бувшого у
використанні телефону Самсунг та
відеокамери.

Враховуючи що ні відеокамери ні
телефону "Самсунг" в наявності немає і
їх повернути неможливо, а позивачка не
довела розмір завданої майнової шкоди,
в задоволенні позову слід було
відмовити.

Суд першої інстанції не врахував
наведеного і зробив невірний висновок
про наявність підстав для стягнення
матеріальних витрат понесених
позивачем.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення, відповідно
до ст.. 309 ЦПК України, є недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

Керуючись ст.ст.307, 308, 316 ЦПК України,
судова колегія, -

р і ш и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 01 квітня 2014 року - скасувати.

У справі ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: