інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/1932/14 Категорія: 50 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Данилюк В.А.

суддів - Подолюка В.А., Киці
С.І.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 листопада 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено стягнути аліменти з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луцьк
Волинської області в користь ОСОБА_1 на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в
розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно,
починаючи від дня пред'явлення позову 21
жовтня 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішення суду в межах суми платежу за
один місяць допущено до негайного
виконання.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій через неправильне застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права просив
рішення суду першої інстанції змінити,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити частково, стягнувши з
нього на користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 412,00 грн.,
щомісячно, починаючи з 21.10.2014 року і до
досягнення дитиною повноліття, в решті
позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримав, позивач ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу
заперечив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін з наступних підстав.

Постановляючи рішення про стягнення із
відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
аліментів на утримання їх
неповнолітньої дочки в розмірі 700,00
грн., щомісячно, суд першої інстанції
врахував матеріальне становище сторін,
вік та повну працездатність
відповідача.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на
встановлених обставинах справи і
нормах матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції правильно
встановлено і це відповідає матеріалам
справи, що рішенням Луцького
міськрайонного суду від 14.05.2013 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, в
шлюбі народилася дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 29.06.2000 року. Батьками дитини згідно
зазначеного свідоцтва вказані ОСОБА_4
та ОСОБА_1.

Дитина проживає разом із матір'ю,
знаходиться на її утриманні та
вихованні.

Крім того, з висновку ЛКК № 508 від 08.10.2014
року КЗ «Луцька міська дитяча
поліклініка» вбачається, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходиться на
диспансерному обліку та потребує
оздоровлення.

Домовленості між сторонами про розмір
і порядок сплати аліментів не
досягнуто.

Обов'язок батьків щодо надання
утримання своїм неповнолітнім дітям та
способи й порядок його виконання
врегульовано у главі 15 Сімейного
кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Таким чином, сторони у справі, як батьки
дітей, зобов'язані утримувати останніх
до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 181 СК
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що за загальним
правилом спосіб виконання батьками
свого обов'язку по утриманню
неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті
аліментів, залежить від домовленості
між ними, однак, у разі відсутності
такої домовленості той із батьків, з
ким проживає дитина, має право
звернутися до суду із відповідним
позовом, і в такому разі аліменти на неї
можуть бути присуджені в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір стягуваних
аліментів, суд врахував матеріальне
становище сторін та неповнолітньої
дитини, зокрема те, що відповідач не
працює, має мінливий дохід, дитина
проживає разом із матір'ю, знаходиться
на її утриманні та вихованні, і давши
вірну правову оцінку обставинам справи
обґрунтовано задовольнив позов в
повному об'ємі, стягнувши з відповідача
на користь позивача на утримання
неповнолітньої дочки аліменти у
розмірі по 700 грн., щомісячно. Тоді як
відповідач об'єктивно не надав суду
доказів, які відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України доводили б ті обставини, що
останній в силу матеріального
становища неспроможний сплачувати
аліменти у присудженому судом розмірі.

Визначений судом розмір аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
відповідає засадам розумності і
справедливості. На даний час
відповідач не працює та не має
постійного заробітку, проте, є особою
працездатного віку, а відтак його
незадовільний матеріальний стан
носить тимчасовий характер та не
позбавляє останнього
працевлаштуватись з метою утримання
дитини.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні, а
доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження судом першої
інстанції і суд дав їм вірну оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 10
листопада 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: