АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9079/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Таус М. М. Доповідач - Романюк М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М.М.,

суддів
Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі
Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 19 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа: Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
родинних відносин, зміну черговості
одержання права на спадкування та
відшкодування витрат на утримання,
догляд, лікування та поховання
спадкодавця та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5, 3-я особа:
Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту родинних відносин, визнання
права на спадщину за законом та
визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з
зазначеним вище позовом 01 липня 2013
року. В обґрунтування заявлених та
уточнених вимог посилалася на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла громадянка ОСОБА_6,
яка була донькою сестри її дідуся,
тобто її двоюрідна тітка. Після її
смерті у Другій Дніпропетровській
державній нотаріальній конторі було
відкрито спадкову справу № 714/2012
(оскільки заповіту померлою складено
не було, то спадкування буде
відбуватися за законом). Із заявою про
прийняття спадщини по даній справі
звернулося три спадкоємці: ОСОБА_5,
ОСОБА_3 - двоюрідна сестра померлої
(спадкоємець третьої черги за правом
представлення) та ОСОБА_4 - тітка
померлої (спадкоємець третьої черги).

З урахування того, що на сьогоднішній
день відсутні будь-які документи, які б
прямо вказували на її споріднення із
померлою, просить встановити факт
родинних відносин, а саме, що померла
ОСОБА_6 є її двоюрідною тіткою. Крім
того, оскільки ОСОБА_6 тяжко хворіла,
перебувала у безпорадному стані,
зумовленому похилим віком і тяжкою
хворобою, потребувала стороннього
догляду, і те, що ніхто окрім ОСОБА_5 за
нею не буде піклуватися, вона переїхала
до неї. В період з лютого 2012 року по день
її смерті позивач постійно була біля
ОСОБА_6, доглядала її, купувала харчові
продукти (як у магазині, так і на ринку),
готувала їжу, сплачувала за комунальні
послуги, купляла ліки, оплачувала її
лікувальні процедури тощо. У березні 2012
року, з метою змінити оточуючу
обстановку навколо хворої і за її
проханням, ОСОБА_5 з чоловіком провели
ремонт будинку.

Після смерті ОСОБА_6, позивач оплатила
вартість всіх ритуальних послуг,
організовувала поховання та інші
пов'язані з ним процедури.

Загальна сума, яку позивач витратила на
утримання по поховання ОСОБА_6 складає
14 070 грн. 89 коп. З огляду на наведене
просить надати їй право спадкування
разом із спадкоємцями третьої черги та
стягнути з відповідачів на її користь 9
380 грн. 59 коп., що становить 2/3 части від
витраченої нею суми.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 10 червня
2013 року звернулися до суду із
зустрічним позовом. В обґрунтування
зустрічних позовних вимог посилалися
на те, що ОСОБА_4 є рідною тіткою, а
ОСОБА_3, відповідно, є двоюрідною
сестрою по відношенню до ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5
відкрилася спадщина, що складається з
будинку АДРЕСА_1.

Після раптової смерті ОСОБА_6,
відповідачка ОСОБА_5 не впускає їх до
домоволодіння, не віддає їм документи
ОСОБА_6 та документи на підтвердження
її права власності на спірне
домоволодіння. З урахуванням
зазначеного, просять встановити факт
родинних відносин між померлою
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 й ОСОБА_3,
а саме, що ОСОБА_6 являлася рідною
племінницею ОСОБА_4, а ОСОБА_4, в свою
чергу, рідною тіткою ОСОБА_6, а також, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 являлися одна одній
двоюрідними сестрами; визнати ОСОБА_4
та ОСОБА_3 спадкоємцями третьої черги
після смерті ОСОБА_6; визнати за ними
право на спадщину після смерті ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5; визнати за
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6 та
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 19 вересня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено частково: встановлено факт
родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
а саме, що ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_5
являлася двоюрідною тіткою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні інших
позовних вимог - відмовлено. Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3
задоволено частково: встановлено факт
родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
а саме, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною
тіткою ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, а
ОСОБА_6 являлась рідною племінницею
ОСОБА_4. Встановлено факт родинних
відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а саме,
що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6,
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, являлися одна
одній двоюрідними сестрами. В
задоволенні інших зустрічних позовних
вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просять рішення суду в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_5
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог, а
в частині відмови у задоволенні
зустрічного позову рішення скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується
лише в частині задоволених позовних
вимог ОСОБА_5 та в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову,
перевірка законності і
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції проведена в цих межах.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
щодо встановлення факту родинних
відносин суд першої інстанції виходив
з їх доведеності, законності та
обґрунтованості.

З даним висновком судова колегія
погоджується, оскільки висновки суду
щодо встановлення факту родинних
відносин між ОСОБА_5 та померлою ОСОБА_6
знайшов своє підтвердження належними
та допустимими доказами, а саме
наданими документами та поясненнями,
допитаних в судовому засіданні,
свідків.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог щодо визнання ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 спадкоємцями 3 черги, визнання
за ними права власності в порядку
спадкування, суд першої інстанції
виходив з передчасності заявлених
вимог та відсутності спору.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5
померла ОСОБА_6.

ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини після
смерті двоюрідної тітки ОСОБА_6, 02
серпня 2012 року.

ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті племінниці
ОСОБА_6, 28 серпня 2012 року.

ОСОБА_3 подала заяву до нотаріальної
контори про прийняття спадщини після
смерті двоюрідної сестри ОСОБА_6, 06
листопада 2012 року.

За життя ОСОБА_6 на праві власності
належало домоволодіння № АДРЕСА_1.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
своєчасно, у строки, передбачені
законом, звернулися до Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що за умови
встановлення факту родиних відносин,
свої подальші спадкові права, зокрема
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом та реєстрацію
права власності на спадкове майно,
позивачі за зустрічним позовом можуть
реалізувати в порядку нотаріального
провадження.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
апелянтів не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 19 вересня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.М.Романюк

Судді:
С.П.Котушенко

І.О.Петренко