Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Марченко Н.В.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 2-716/11
Справа № 22ц/778/4667/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката
-

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 18.09.2014 року у справі за позовом
Органу опіки та піклування Заводської
районної адміністрації м.Запоріжжя до
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року Орган опіки та
піклування Заводської районної
адміністрації м.Запоріжжя звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав,
посилаючись на те, що відповідач є
матір неповнолітнього
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, але від здійснення
батьківських обов'язків щодо
матеріального забезпечення, фізичного,
духовного та морального розвитку сина
ухиляється.

Рішенням Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 18.09.2014 року позов
задоволено.

У скарзі відповідач просив скасувати
зазначене рішення і ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову, оскільки
на його думку суд неправильно з'ясував
обставини справи і неправильно
застосував норми матеріального права.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, колегія суддів судової палаті з
цивільних справ апеляційного суду
дійшла до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
дійсно ухилялась від обов'язків по
вихованню сина, тому позбавив його
батьківських прав.

У ст.12 Закону України "Про охорону
дитинства" зазначено, що виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини і на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст.164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Отже, суд зазначає, що ухилення від
виконання матір'ю чи батьком своїх
обов'язків по вихованню дитини може
бути підставою для позбавлення
батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є
крайнім засобом сімейно-правового
характеру, який застосовується до
батьків, що не забезпечують належне
виховання своїх дітей. Такий засіб може
застосовуватись тільки за рішенням
суду.

Нарешті позбавлення батьків
батьківських прав є санкцією за
нездійснення батьками своїх
обов'язків.

З матеріалів справи видно, що
відповідач є матір неповнолітнього
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мати не проявляла до дитини
батьківської уваги й турботи.

Обстеженням місця помешкання дитини
встановлено, що хлопчик реально не
забезпечений належними умовами для
існування. Житловий будинок, де він
проживав не має опалення, водо- та
газопостачання. Дитина ліжком не
забезпечена, спить на підлозі на копиці
брудного одягу. Продуктів для
харчування не має.(а.с.6).

Під час огляду малолітнього з'ясовано,
що хлопчик не охайний. Одяг замащений.
Речі для школи відсутні.

Мати дитини прохала Службу у справах
неповнолітніх про поміщення сина до
тимчасового притулку (а.с.17)

Дирекція школи, де навчається ОСОБА_2,
повідомляла, що мати не приділяє уваги
шкільному навчанню сина. Зовнішній вид
хлопчика неохайний. Умови для його
навчання не створені. (а.с.11,15).

Медичним обстеженням малолітнього
з'ясовано, що стан хлопчика не
прийнятний: карієс зубів, нежить та
інше (а.с.12).

За рішенням Комісії з питань захисту
прав дитини малолітній ОСОБА_2
направлений до Запорізького обласного
притулку для дітей (а.с.14).

Орган опіки і піклування вважає за
доцільним позбавлення відповідача
батьківських прав так як вона
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків щодо виховання
дитини (Висновок а.с.5).

Окрім того, довідки та письмові
документи, які надані органами
піклування в суді, свідчать про те, що
мати дійсно нехтувала своїми
батьківськими обов'язками щодо
виховання та турботи за сином.

Так, доводи про насильство ґрунтуються
на базі постанови про адміністративне
правопорушення. Відповідач
застосовував до сина фізичне
насильство (а.с.27).

Суд наголошує, що Сімейний Кодекс
України забезпечує право дитини на
належне виховання, якому кореспондує
передбачений ст.150 СК України
обов'язок батьків на виховання
дитини та її розвиток.

Суд нагадує, що виховання - це
діяльність, спрямована на розвиток
особистості дитини, підготовку його до
життя, прищеплення їй певних навичок
поведінки, особистісних якостей.

Ці обставини судом справедливо
прийняті до уваги при вирішенні цього
спору. Дійсність фактів встановлених
судом не підлягає сумніву. При цьому
суд правильно з'ясував обставини
справи, провірив докази, які надані в
підтвердження позову, правильно
застосував норму матеріального права і
ухвалив законне рішення.

Згідно Порядку провадження органами
опіки та піклування діяльності,
пов'язаної із захистом прав дитини
облік дітей, які залишаються поза
увагою батьків здійснюють Служби у
справах неповнолітніх за місцем
проживання батьків з яким дитини
проживала до настання негативних
обставин (ст.13 Порядку).

Мати дитини проживала в Заводському
районі м.Запоріжжя, що в межах
юрисдикції позивача, а тому аргументи
скарги з цього питання не є
прийнятними.

Беручи до уваги наведене, колегія
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.308,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 18.09.2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: