Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5500/14
Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 06 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Жовтневому району як орган
опіки та піклування, комунальної
установи «Запорізький обласний
спеціалізований будинок дитини
«Сонечко», третя особа: Комунальна
установа «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» про повернення
дитини матері, -

В С Т А
Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в
якому зазначила, що 31.07.2012р. заочним
рішенням Жовтневого райсуду м.
Запоріжжя було вирішено відібрати у
неї доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., без
позбавлення батьківських прав та
влаштувати її до комунальної установи
«Запорізький обласний спеціалізований
будинок дитини «Сонечко». Таке рішення
суду було обґрунтовано тим, що ОСОБА_2
внаслідок психічного стану здоров'я
неналежним чином виконувала обов'язки
по догляду за дитиною, її утриманню та
харчуванню. Вважає, що на сьогоднішній
день стан її психічного здоров'я
поліпшився, вона знаходиться у стані
ремісії, тому чітко усвідомлює
необхідність належного догляду за
дитиною. В квартирі, де вона мешкає,
створені нормальні санітарні умови для
її проживання разом із дочкою, для чого
пристосована окрема кімната. Вона
отримує постійний прибуток у вигляді
пенсії та підробляє. ЇЇ матір, з якою
вона мешкає разом, згодна допомагати їй
опікуватися дочкою та утримувати
онуку. Отже, відпали обставини, через
які в неї відібрали доньку, тому
просила суд ухвалити рішення про
повернення їй малолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., та зобов'язати
відповідачів передати їй доньку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 06 листопада 2014 року у
позові відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
неврахування судом всіх обставин
справи, наданих нею доказів, просила
його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 ЦПК України,
якщо відпадуть причини, які
перешкоджали належному вихованню
дитини її батьками, суд за заявою
батьків може постановити рішення

про повернення їм дитини.

Судом встановлено, що 31 липня 2012р.
заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя було вирішено
відібрати у ОСОБА_2 доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1., без позбавлення
батьківських прав та влаштувати дитину
до комунальної установи «Запорізький
обласний спеціалізований будинок
дитини «Сонечко».

Таке рішення було обґрунтовано тим, що
ОСОБА_2 внаслідок психічного стану
здоров»я неналежним чином виконувала
обов»язки по догляду за дитиною,
утриманню та харчуванню дитини.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 2010р. перебуває на
диспансерному обліку у
лікаря-психіатра з діагнозом
«шизофренія, параноїдна форма,
епізодичний тип перебігу з наростаючим
дефектом», у зв»язку з чим приймає
підтримуюче лікування, знаходиться в
стані медикаментозної ремісії.

Дочка позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходиться на теперішній час у
дитячому будинку «Сонечко» та в неї
маються наступні діагнози: затримка
психомовленнєвого розвитку,
гідроцефальний синдром, додаткова
хорда лівого шлуночку серця,
поствакцинальна алергія. У зв»язку з
цим стан здоров»я ОСОБА_3 потребує
значних матеріальних затрат на
лікування, дбайливого догляду,
належних побутових умов.

З Акту обстеження умов проживання
позивача від 10.07.2014р., 13.10.2014р.
вбачається, що санітарний стан в
квартирі є незадовільним: дуже тісно,
все захаращене речами, вільного місця
не має, сильний сморід від сечі, повітря
затхле, газ за борги відключений,
маються таргани, у квартирі мешкає
четверо дорослих осіб та троє дітей
сестри позивача.

Встановивши вказані обставини, суд
першої інстанції відмовив в позові з
тих підстав, що позивачка на теперішній
час в силу свого психічного
захворювання, відсутності постійного
заробітку, відсутності належних
побутових умов, повноцінного житла, не
може забезпечити своїй дитині
нормальний рівень життя та виховання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що
вона врахувала зазначені в Актах
обстеження умов її проживання недоліки
та майже усунула їх: прибрала з кімнати
зайві іграшки, які захаращували
простір. Вважає, що діагнози дочки не
потребуються значних матеріальних
затрат, як встановив суд, оскільки
таких доказів у справі не мається.
Також не відповідають медичним
довідкам висновки суду про те, що вона
не може виконувати свої материнські
обов»язки через наявне психічне
захворювання.

Дослідивши вказані доводи апеляційної
скарги, колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.12.2013р. ОСОБА_2 присвоєно другу групу
інвалідності через наявне у неї
психічне захворювання станом до
01.01.2015р., дата чергового переогляду
12.12.2014р. ( а.с. 3).

З пояснень представника районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Жовтневому району як органу
опіки та піклування випливає, що у них
на тимчасовому контролі перебувала
малолітня дитина - ОСОБА_3, яка мешкала в
квартирі АДРЕСА_1 разом з матір»ю
ОСОБА_2 Перший раз під час проходження
ОСОБА_2 лікування в КУ «Обласна
психіатрична лікарня» у серпні-вересні
2011р. дитина була влаштована до КУ
«Дитяча лікарня № 1» та повернута
позивачу після одужання. Але в
травні-червні 2012р. стан виконання
ОСОБА_2 своїх батьківських обов»язків
різко погіршився, вона до поліклініки з
дитиною не з»являлась, призначення
лікарів не виконувала, дитина не
набирала вагу та знаходилась у
незадовільних санітарних умовах, а
також мати не допускала до хворої
дитини лікаря-педіатра, створивши
реальну загрозу життю і здоров»ю
малолітньої доньки. Саме внаслідок цих
обставин був спрямований позов про
відібрання дитини у ОСОБА_2 та
влаштування її до спеціалізованого
будинку «Сонечко», який судом був
задоволений.

Представник райадміністрації пояснила
також, що вважає, що на теперішній час
стан здоров»я ОСОБА_2 не є таким, що
дозволяє зробити однозначний висновок
про те, що вона спроможна виконувати
материнський обов»язок з виховання
дитини, а умови у квартирі так і
залишились незадовільними.

Представник дитячого будинку
«Сонечко» пояснила в судовому
засіданні, що ОСОБА_2 регулярно
відвідує дитину, але поведінка матері
не завжди є адекватною. З цього приводу
надана пояснювальна медичної сестри
групи 27-28 ОСОБА_4, в якій виховується
малолітня ОСОБА_3, згідно якої позивач
під час відвідування дочки в травні
2014р. грубо вимагала залишити її
наодинці з донькою, в той час як дозвіл
наданий на зустрічі у присутності
персоналу, кидалась цукерками в
персонал, відштовхнула дитину та
втекла ( а.с. 45).

Отже, визначальним критерієм у цій
справі є наявність у позивача ОСОБА_2
такого психічного розладу, який надає
сумніви у можливості виконання нею
своїх материнських обов»язків, при
тому, що ніхто не оспорює наявність у
позивача материнської любові до
доньки, але ця любов не може підмінити
повне усвідомлення своєї
відповідальності за малолітню дитину.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник КУ «Обласна
клінічна психіатрична лікарня»
пояснювала, що на теперішній час,
незалежно від того, що позивач
знаходиться в стані медикаментозної
ремісії, в силу наявного у неї
психічного розладу вона не до кінця
осмислює всю відповідальність за
малолітню дитину, тому вважає, що
дитину рано віддавати матері.

Таким чином, з урахуванням віку дитини
та стану її здоров»я, яка є дуже малою
та потребує дбайливого догляду, не може
обслуговувати себе сама та піклуватись
про себе, а також з урахуванням стану
психічного здоров»я позивача, який не
дозволяє їй в повній мірі оцінити свої
можливості щодо забезпечення дитині
достойного рівня життя та, відповідно,
створити такі умови, які будуть сприяти
її фізичному, інтелектуальному,
моральному, культурному, духовному і
соціальному розвитку, що слідує із
зібраних у справі доказів, колегія
вважає, що рішення суду про те, що не
відпали причини, які перешкоджали
належному виконанню ОСОБА_2 своїх
обов»язків, є правильними.

На теперішній час не мається підстав
для скасування або зміни оскаржуваного
рішення суду, тому у відповідності до
вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну
скаргу слід відхилити, залишивши без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 06 листопада 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.