З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі: головуючого - судді
Врони А.О., при секретарі - Антощенко
В.В., за участю представника позивача -
ОСОБА_1, представника третьої особи -
Кучинської В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Павлограді цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5, треті особи: Головне
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області, Орган опіки та піклування
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зняття з реєстрації
та про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
26 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом, посилаючись на те, що
їй належить на праві приватної
власності домоволодіння АДРЕСА_1. Окрім
позивача, в даній квартирі
зареєстровані відповідачі - ОСОБА_4 та
її неповнолітня донька - ОСОБА_5, які з
жовтня 2009 року за вказаною адресою не
проживають. Тому позивач просить суд
усунути перешкоди у користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1, що знаходиться
на приватизованій земельній ділянці,
переданої для обслуговування
вищевказаного житлового будинку по
АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
реєстрації у даному домоволодінні,
визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
такими, що втратили право користування
домоволодінням АДРЕСА_1.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити, надала суду
пояснення, які відповідають змісту
У судовому засіданні представник
третьої особи, Органу опіки та
піклування Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області при
вирішенні спору покладалась на розсуд
суду, надала суду акт відвідування
домоволодіння, згідно якого комісією
встановлено, що в домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1 відсутні будь-які
дитячі речі: одяг, взуття, предмети
особистого користування та гігієни,
Представник третьої особи, Головного
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області у судове засідання не з'явився,
надав суду письмову заяву про розгляд
справи за його відсутності, покладався
на розсуд суду.
В судовому засіданні допитано свідка,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Він пояснив, що є
сусідом позивача, проживає за адресою:
АДРЕСА_2, вказав, що приблизно з 2007-2009
року не бачив відповідачів за місцем
проживання позивача. Також зазначив, що
знає ОСОБА_4, вказавши, що остання
проживає за іншою адресою.
В судовому засіданні допитано свідка,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Він пояснив, що є
сусідом позивача, проживає за адресою:
АДРЕСА_3, вказав, що останній раз бачив
дівчину, з якою проживав син позивача,
та їх дитину приблизно в 2008-2009 році, на
даний час вони не проживають за місцем
проживання позивача.
Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про час і місце судового
засідання повідомлялась належним
чином, причину неявки суду не
повідомила, заяви про розгляд справи за
відсутності не надала. Суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

З'ясувавши обставини справи та
дослідивши письмові докази по справі в
підтвердження вказаних обставин, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню
частково.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
власником домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
13.04.2005 року, посвідченого нотаріусом
Першої Павлоградської державної
нотаріальної контори, реєстраційний №
1-1299.

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області місце
проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, з
24.05.2007 року, місце проживання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не значиться(а.с.23,24).

Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного
кодексу України місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків. Як
вбачається з письмових доказів та
пояснень осіб, які беруть участь у
справі, дитина проживає разом з матір'ю.
Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України
"Про охорону дитинства" діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Відповідно до акту від 20.11.2013 року, який
складено комісією у складі мешканця
будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6, мешканця
будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_7 склали
наступний акт про те, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та її донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з жовтня 2009 року по
теперішній час не проживають у будинку
АДРЕСА_1, за весь період часу жодного
разу не з'являлись в даному
домоволодінні, не сплачують комунальні
послуги, не несуть витрат, з утримання
даного домоволодіння, а також, відсутні
їх особисті речі з жовтня 2009 року у
даному домоволодінні.

Відповідно до акту відвідування
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, від
18.02.2014 року, який складено комісією у
складі головного спеціаліста служби у
справах дітей, головного спеціаліста
відділу освіти, методисту відділу
освіти Павлоградської міської ради,
встановлено, що в домоволодінні
відсутні будь-які дитячі речі: одяг,
взуття, предмети особистого
користування та гігієни, книги,
іграшки.

Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Суд, заслухавши представника позивача
та свідків, дослідивши письмові докази
по справі, встановив, що відсутність
відповідачів у житловому будинку
АДРЕСА_1 складає більш ніж рік.

Що стосується позовних вимог щодо
зняття ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації у
домоволодінні АДРЕСА_1, то така вимога
не ґрунтується на законі в даному
випадку, оскільки порядок та підстави
для зняття з реєстрації визначені ст. 7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", яка передбачає,
що зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

З огляду на вищевикладене, зняття особи
з реєстраційного обліку проводиться
компетентними, уповноваженими на те
органами, зокрема, на підставі рішення
суду про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Таким чином, рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням є саме по собі
достатньої правовою підставою для
зняття з реєстраційного обліку особи,
яку позбавили права користування
житловим приміщенням.

Лише в разі відмови компетентного
органу здійснити зняття особи з
реєстраційного обліку на підставі
рішення суду, такі дії можуть бути
оскаржені до суду в порядку,
встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, тому в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5, треті особи: Головне
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області, Орган опіки та піклування
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зняття з реєстрації
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218, 224-232 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5, треті особи: Головне
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області, Орган опіки та піклування
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зняття з реєстрації
та про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
користування домоволодінням АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі складено
27 лютого 2014 року.

Суддя
А. О. Врона