У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві до
Територіального управління
Держгірпромнагляду по Київській
області та

м. Києву, треті особи: публічне
акціонерне товариство «Мостобуд»,
ОСОБА_6, про скасування актів, за
касаційною скаргою Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві (далі -
Управління Фонду ) звернулося до суду з
позовом, в якому просило скасувати акт
спеціального розслідування нещасного
випадку, який стався з ОСОБА_7 за формою
Н-5 та акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, за формою
Н-1 від 18 березня 2011 року. Позивач
посилався на те, що 16 лютого 2011 року
близько 16 год. 55 хв. на будівництві
Дарницького залізнично-автомобільного
мостового переходу через р. Дніпро у м.
Києві, а саме на залізничній ділянці
«Київ-Московський - Дарниця», де
працівники містобудівельного загону №
2 публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» виконували роботи з
насування у проектне положення
прогонової споруди 1П секції № 2 на
залізничних опорах
залізнично-автомобільного переходу
через р. Дніпро, стався нещасний
випадок із монтажником з монтажу
сталевих та залізобетонних
конструкцій - ОСОБА_7, внаслідок якого
він загинув. Комісією з розслідування
нещасного випадку на виробництві, до
складу якої входив і їхній представник,
були складені акти за формою Н-5 та Н-1
від 18 березня 2011 року, в яких
відображені обставини і причини
нещасного випадку. Згідно з цими
актами, нещасний випадок і травма
визнані такими, що пов'язані з
виробництвом. Однак, Управління з таким
висновком не погодилося, мотивуючи це
тим, що в акті за формою Н-1 від 18 березня
2011 року зафіксовано відсутність впливу
на ОСОБА_7 небезпечного виробничого
фактора чи середовища під час настання
нещасного випадку. Водночас, в акті
зазначено, що супутньою причиною
нещасного випадку є перебування
потерпілого на будівельному
майданчику в стані алкогольного
сп'яніння, що підтверджується довідкою
Київського міського бюро
судово-медичної експертизи від 3
березня 2011 року. Тож, на їхню думку,
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності», у складанні акта за
формою Н-1 повинно бути відмовлено та
навпаки складено акт за формою НПВ.
Крім того, під час настання нещасного
випадку, внаслідок якого настала
смерть, ОСОБА_7 трудові обов'язки не
виконував.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 квітня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

28 травня 2014 року, в задоволенні позову
Управління Фонду відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
матеріального та процесуального права,
із направленням справи для розгляду по
суті до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам у повній мірі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 16 лютого 2011 року
близько 16 год. 55 хв. на залізничній
ділянці стався нещасний випадок,
внаслідок якого ОСОБА_7, який працював
монтажником з монтажу сталевих та
залізобетонних конструкцій у
містобудівельному загоні № 2

ПАТ «Мостобуд», загинув. Відповідно до
п. 6 акта, складеного Територіальним
управлінням Держгірпромнагляду по
Київській області та

м. Києву за формою Н-5, нещасний випадок,
який стався з монтажником сталевих та
залізобетонних конструкцій ОСОБА_7,
пов'язаний з виробництвом, у зв'язку з
чим слід скласти акт за формою Н-1. Член
комісії із спеціального розслідування,
страховий експерт з охорони праці
відділу по роботі з роботодавцями та
потерпілими Голосіївського району
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві

Кухарчук Ю.Д. не погодившись з актом,
мав окрему думку, яку виклав в
письмовому вигляді. 18 березня 2011 року
т.в.о. начальника Територіального
управління Держгірпромнагляду по
Київській області та м. Києву затвердив
акт № 1/11 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом (форма Н-1).

Також судами встановлено, що згідно з п.
58 Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві
(далі - Порядку), затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 серпня 2004 року № 1112 (чинною на час
виникнення спірних правовідносин), у
разі незгоди з висновками спеціальної
комісії щодо обставин та причин
нещасного випадку, керівник
Держнаглядохоронпраці або його
територіального органу має право
призначити повторне (додаткове)
спеціальне розслідування такого
випадку спеціальною комісією в іншому
складі і за результатами її роботи
скасувати висновки попередньої
спеціальної комісії. Пунктом 59 Порядку
передбачено, що у разі незгоди
роботодавця, потерпілого або його
члена сім'ї чи особи, яка представляє
інтереси, із змістом затвердженого
акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ)
рішення спеціальної комісії може бути
оскаржене у судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що Управління Фонду не належить
до переліку осіб, яким надано право
оспорювати зміст вказаних актів,
оскільки складений акт та фактичні
обставини нещасного випадку на
виробництві не зачіпають і не
порушують прав чи інтересів Управління
Фонду. Разом з тим, суд звертав увагу на
те, що відповідно до ст. 55 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, що спричинили
втрату працездатності» передбачено
право виконавчих органів Фонду
звертатися до суду за вирішенням
спорів щодо сум страхових внесків,
розміру шкоди та прав на відшкодування,
накладення штрафів та інших питань, які
не порушуються у заявленому позові.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України від 23
вересня 1999 року «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її
правлінням.

Відповідно до ст. 21 цього Закону, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків у разі настання страхового
випадку зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому певні
грошові суми у вигляді одноразової
допомоги, пенсії, щомісячних грошових
сум.

Згідно із ст. 25 вказаного Закону, усі
види страхових виплат і соціальних
послуг застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, тобто
фінансування страхових виплат,
соціальних послуг та профілактичних
заходів, провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків виключно за рахунок коштів
цього Фонду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України
основними завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення,
суди не звернули увагу на те, що акти
форми Н-5, Н-1 є безумовною правовою
підставою для проведення Фондом
страхових виплат за рахунок коштів
Фонду; здійснення таких виплат
безпосередньо стосується прав та
майнових інтересів Фонду, тому акт,
складений з порушенням вимог чинного
законодавства, не може бути підставою
для проведення страхових виплат. У
зв'язку з цим і звернулося Управління
Фонду до суду з позовом про скасування
актів, однак суд на зазначені положення
закону та обставини справи уваги не
звернув і дійшов до передчасного
висновку про те, що позивач не мав права
на оскарження цих актів.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення
місцевого суду та ухвала апеляційного
суду підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 квітня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 28 травня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.А. Макарчук А.О. Леванчук А.В.
Маляренко В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Головуючий
Судді: