Справа № 333/4820/14-ц Пр. №
Комунарський районний суд м.
головуючого - судді
за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
про розірвання шлюбу з ОСОБА_3,
зареєстрованого 27.10.1995 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий
запис № 1750, посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачем не
склалося через втрату почуття взаємної
любові та поваги, несумісність
поглядів на спільне життя та сімейні
відносини. Сім`я розпалася остаточно,
бажання продовжувати шлюбні відносини
відсутнє, сторони проживають окремо
один від одного та не ведуть спільного
господарства. Від шлюбу мають
неповнолітню дочку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу буде проживати разом з позивачем.
Шлюбні стосунки між сторонами
припинені з листопада 2007 року. Спір,
щодо розподілу сумісно нажитого майна,
У судовому засіданні позивач,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, на позовних вимогах
наполягає і просить суд їх
задовольнити у повному обсязі.
Додатково пояснила суду, що після
розірвання шлюбу бажає залишити
Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав у повному обсязі, проти
задоволення позову не заперечував.
Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, розглянувши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
Судом встановлено, що сторони 27.10.1995
року зареєстрували шлюб, про що
відділом реєстрації актів
громадянського стану міськвиконкому м.
Запоріжжя було видано свідоцтво про
шлюб серії НОМЕР_1 та в книзі реєстрації
актів про укладення шлюбу зроблено
актовий запис за № 1750 (а.с. 3).
Від спільного шлюбу мають неповнолітню
дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
розірвання шлюбу буде проживати з
Шлюбні відносини між сторонами
припинені з листопада 2007 року, спільне
господарство не ведуть, взаємини
подружжя не підтримують, сторони
мешкають окремо один від одного,
майнових спорів не мають. Бажання до
примирення у позивача відсутнє.
Подальше спільне подружжя і збереження
Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає
міри до збереження шлюбу, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, позивач
вважає неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати його
прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
В роз'ясненнях Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
Таким чином, враховуючи, той факт, що
сторони вже тривалий час (7 років)
мешкають окремо без ведення спільного
господарства та бюджету, а також, що
відсутні докази того, що окреме
проживання сторін негативно вплинуло
або вплине на інтереси неповнолітньої
дитини, суд приходить до висновку, що
шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не може бути
збережений, оскільки зазначені факти
свідчать про те, що він фактично
розпався, спільне життя подружжя і
збереження сім'ї стало неможливим, його
формальне існування обмежує особисту
свободу позивача та порушує його
особисті інтереси, що має істотне
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК
України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України,
суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
зареєстрований 27 жовтня 1995 року,
відділом реєстрації актів
громадянського стану міськвиконкому м.
Запоріжжя, актовий запис № 1750 -
ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1», яке
було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.Б. Кулик