У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 листопада
2014 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П., Іваненко
Ю.Г.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором кредиту, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 18 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося до суду з
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 16 346, 51 доларів США.
що еквівалентно 159 532,17 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що відповідач отримав кредитні кошти
на придбання автомобіля та не виконує
зобов'язань щодо сплати кредиту, у
зв'язку з чим станом на 18 березня 2014
року утворилася зазначена вище
заборгованість, яка складається з:

- 6 501,69 дол. США -
заборгованість за кредитом;

- 9 290,06 дол. США -
заборгованість за відсотками;

- 553,76 дол. США -
заборгованість з комісії.

Вказував, що автомобіль як предмет
застави, відповідно до рішення
Літинського районного суду від 20
квітня 2011 року, отриманий банком
26 червня 2012 pоку, був оцінений та
проданий 18 квітня 2013 року, однак
виручених від продажі транспортного
засобу коштів не вистачило для повного
погашення боргу.

Враховуючи наведене, банк просив
задовольнити позов.

Рішенням Літинського районного суду
Вінницької області від 18
липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 18 серпня 2014 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено у
повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 16 345, 51
дол. США, що еквівалентно 159 532,17 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення
місцевого суду від 19 липня 2014 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що сам
факт отримання позивачем заставного
майна є погашенням боргу, а проведена
без участі відповідача оцінка
транспортного засобу свідчить про
неправомірні дії банку щодо
нарахування заборгованості за
кредитним договором.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд
виходив з того, що сам по собі факт
реалізації предмета застави, в тому
числі й на підставі рішення суду, не
припиняє грошового зобов'язання
боржника в тому разі, коли сума,
одержана від продажу предмета застави,
не покриває вимоги заставодержателя й
у такому випадку закон передбачає
право кредитора одержати суму, якої не
вистачає для повного задоволення його
вимоги, з іншого майна боржника.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суд
апеляційної інстанції з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшов висновку про
задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 18 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

Ю.Г. Іваненко