Номер провадження: 22-ц/785/9120/14
Головуючий у першій інстанції Іванова
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності по праву
спадкування за законом на земельну
ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_6
(в інтересах ОСОБА_3) на ухвалу судді
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 28 серпня 2014 року
про відмову у відкритті провадження у
справі,

встановила:

27 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_4 про
визнання за нею права власності за
законом на земельну ділянку площею 8.72
га на території Єгорівської сільської
ради, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
власником якої був ОСОБА_7 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії РІ № 479426,
виданого Єгорівською сільською радою 16
вересня 2003 року, зареєстрованого в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 85, в
порядку спадкування за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою судді Роздільнянського
районного суду Одеської області від 28
серпня 2014 року відмовлено у відкритті
провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_4 про
визнання права власності по праву
спадкування за законом на земельну
ділянку.

Роз'яснено позивачеві, що розгляд
таких справ відноситься до юрисдикції
органів нотаріату.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 (в
інтересах ОСОБА_3) просить вищевказану
ухвалу скасувати та направити справу
до Роздільнянського районного суду
Одеської області для відкриття
провадження у справі.

При цьому вказується, що зазначена
вище ухвала постановлена з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суддя виходив з того, що в
наданих до суду матеріалах, відсутня
відмова нотаріуса у видачі свідоцтва
про право на спадщину.

Суддя вважає, що даний документ є
вирішальним при визначенні питання про
відкриття провадження по даній справі.

У вищевказаній ухвалі зазначено, що у
ОСОБА_3, на день подачі позову до суду не
виникло право на звернення до суду за
захистом порушених прав в порядку ст. 3
ЦПК України.

Між тим, відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у першій інстанції» №2
від 12 червня 2009 року, вирішуючи питання
про відкриття провадження у справі, суд
повинен виходити з того, що згідно зі
ст. 124 Конституції України юрисдикція
загальних судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання дотримання
розумних строків розгляду судами
цивільних, кримінальних справ і справ
про адміністративні правопорушення» №
11 від 17 жовтня 2014 року, відповідно до
статей 55, 124 Конституції України
кожному гарантується право на судовий
захист; юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі. У зв'язку із цим суди не
повинні допускати випадків
безпідставної відмови у відкритті
провадження у справі або
необґрунтованого закриття провадження
у справі на підставі того, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, а також фактів
незаконного залишення заяв без руху,
без розгляду, повернення їх позивачам
або необґрунтованого зупинення
провадження у справах, оскільки це
призводить до порушення
конституційних прав сторін, зволікання
і затягування строків розгляду справ.

Згідно зі змістом ст. ст. 3, 15 ЦПК України
кожна особа має конституційне право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. При цьому, не
допускається навіть самообмеження у
цьому праві: відмова у праві доступу до
судового захисту є недійсною.

Суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин.

Судова колегія вважає, що звернення
позивача до суду з вищевказаним
позовом відповідає всім критеріям
цивільної юрисдикції, а саме:

- є наявність спору про цивільне право;

- є суб'єктна ознака цивільної
юрисдикції, оскільки судам підвідомчі
справи, в яких хоча б однією стороною у
спорі є фізична особа, а винятки по
даній справі стосовно іншого виду
судочинства відсутні;

- є зміст спору, який виник з цивільних
відносин.

Згідно зі змістом ст. 122 ЦПК України
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленою в
порядку, встановленому Цивільним
Процесуальним Кодексом України.

Таким чином, позовна заява підлягає
розгляду в суді якщо:

- особи, які звертаються з вимогою про
судовий захист є правоздатними,
юридично заінтересованими в даній
справі;

- їх вимоги належать до цивільної
юрисдикції загальних судів (ст. 15 ЦПК
України);

- захист цих вимог законом не
забороняється;

- вимоги не належать до числа байдужих
до права.

Судова колегія вважає, що оскільки у
даній справі, всі вимоги, що визначають
право ОСОБА_3 на вищевказаний позов
були останньою додержані, суддя
невірно відмовив позивачу у відкритті
провадження у вищевказаній справі.

Зазначене вище свідчить про те, що
суддя не врахував положення ст. 6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, щодо того, що кожна
людина при визначенні її громадських
прав і обов'язків має право на
справедливий судовий розгляд.

У даному випадку районним судом така
справедливість судових процедур щодо
ОСОБА_3 була порушена.

Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 року, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року та
практику Суду як джерело права.

При новому розгляді матеріалів даної
справи суду слід усунути зазначені
вище порушення і вирішити спір у
відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст. ст. 293, 303, 304, 305, ст. 311, п. 3 ч.
1 ст. 312 ч. 1 ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315,
317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 (в інтересах
ОСОБА_3) - задовольнити частково.

Ухвалу судді Роздільнянського
районного суду Одеської області від 28
серпня 2014 року про відмову у відкритті
провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності по праву
спадкування за законом на земельну
ділянку - скасувати.

Матеріали справи за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності по праву спадкування
за законом на земельну ділянку -
направити до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження за вказаним позовом у
порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко