інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/1920/14 Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Овсієнко А.А.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю: відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про стягнення коштів за сплату
житлово-комунальних послуг та інших
обов'язкових платежів, за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_6
на рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14
листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 листопада 2014
року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
які діють в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про стягнення коштів за сплату
житлово-комунальних послуг та інших
обов'язкових платежів відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_6, не погоджуючись з
рішенням суду та посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати з
ухваленням нового, яким стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 кошти за сплату
житлово-комунальних та інших
обов'язкових платежів в сумі 13 596,04 грн.

В судове засідання позивач та його
представник не з'явились, про час та
місце розгляду справи судом
повідомлені належним чином.

В поданій до суду заяві представник
позивача просив розглядати справу за
його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 просила апеляційну
скаргу відхилити, залишивши рішення
суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
власником квартири АДРЕСА_1 є позивач у
справі - ОСОБА_2

Судом першої інстанції встановлено, що
в квартирі зареєстровані та проживають
позивач ОСОБА_2, відповідачі та їх
неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3. крім того, в квартирі
проживає без реєстрації співмешканець
позивача ОСОБА_8 Ці обставини
підтверджуються будинковою книгою,
висновком начальника Луцького МВ УМВС
України у Волинській області, довідкою
ЖКП-7 м.Луцька (а.с. 28-33, 60, 80), показаннями
свідка ОСОБА_9

З позивачем ОСОБА_2 як власником
квартири укладено договори про надання
житлово-комунальних послуг, а саме:
договір про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення від 06.11.2013 року
№52381, договір про надання послуг з
вивезення побутових відходів від 04.07.2010
року №58/7/132, договір про надання послуг
з централізованого опалення,
постачання гарячої води від 20.05.2009 року
№21205(а.с.10-23).

Звертаючись до суду з позовом про
солідарне стягнення з відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_3 13 596,04 грн. за сплачені
нею житлово-комунальні послуги за
період з червня 2011 року по червень 2014
року позивачка обґрунтовувала свої
вимоги тим, що за вказаний період нею
особисто сплачено за
житлово-комунальні послуги 16 995,05 грн. У
зв'язку з тим, що відповідачі
зобов'язані сплачувати за отримані
житлово-комунальні послуги, а також як
батьки повинні нести витрати на
утримання неповнолітніх дітей, тому
просила стягнути з відповідачів ?
частину понесених нею витрат по оплаті
житлово-комунальних послуг.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що в судовому
засіданні встановлено, що оплату
послуг за вказаний період здійснювали
також і відповідачі, тому наданий
позивачкою розрахунок є неправильним,
крім того позивачем не враховано
проживання в квартирі її співмешканця
ОСОБА_8, на якого також покладено
обов'язок щодо сплати комунальних
послуг.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду.

Відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту. Спори між власником та членами
його сім'ї про розмір участі у витратах
вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Статею 162 ЖК України передбачено, що
плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Плата за комунальні
послуги береться крім квартирної плати
за затвердженими в установленому
порядку тарифами.

З показань ОСОБА_1, ОСОБА_3 допитаних
судом першої інстанції як свідків
вбачається, що вони з неповнолітніми
дітьми користуються однією кімнатою в
трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, а в
користуванні позивача та ОСОБА_8, з яким
позивачка перебуває в громадянському
шлюбі, перебуває дві кімнати. У зв'язку
з тим, що рахунки по оплаті комунальних
послуг відкриті на позивача ОСОБА_2,
тому постійно ними проводилась оплата
на ці рахунки і спору між ними щодо
оплати не виникали. За період з червня
2011 року по червень 2014 року особисто
ними за їх власні кошти сплачено 11 599
грн., а позивачкою 6 114 грн. Квитанції
щодо здійснення оплати кожна сторона
зберігала окремо.

В судовому засіданні позивачі надали
квитанції щодо оплати комунальних
послуг за період з червня 2011 року по
червень 2014 року на суму 11 599 грн.

Обставини щодо здійснення оплати за
комунальні послуги відповідачами у
справі на рахунок, який відкритий на
ОСОБА_2 підтвердила свідок ОСОБА_9, яка
також зазначила, що в квартирі без
реєстрації біля 10 років проживає
ОСОБА_8

Оцінюючи надані сторонами докази в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, що квитанції надані
відповідачами, у яких зазначено
прізвище ОСОБА_2, не є достатнім та
беззаперечним доказом сплати послуг
саме позивачкою, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що рахунки у
зв'язку з укладенням договорів
позивачкою, не могли бути відкриті на
інших членів сім'ї, та об'єктивність
показань свідків ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
здійснення ними оплати підтверджені
показаннями свідка ОСОБА_9

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні
встановлено, що відповідачі брали
участь у витратах по оплаті
комунальних послуг, тому вимоги
позивача щодо стягнення коштів з
відповідачів є безпідставними.

Відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Підстав для зміни чи скасування
судового рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14
листопада 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: