справа № 462/3391/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого суддя Галайко Н.М.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в залі суду в м. Львові справу
за заявою ОСОБА_1 до Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в
якій просить встановити факт
постійного проживання ОСОБА_1 разом із
спадкодавцем ОСОБА_2 у м. Львові з
березня 2003 року і до часу відкриття
спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати ОСОБА_1
спадкоємцем по смерті ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених вимог
заявник покликається на такі
обставини:

Заявник мешкає за адресою АДРЕСА_1. Його
сусідом по сходовій клітці був ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_2 мешкав
одиноко, одруженим не був та не мав
дітей. Між ними завжди були приязні
стосунки. Близько 10 років тому ОСОБА_2
звернувся до заявника із проханням щоб
ті жили, як близькі родичі. Після цього
вони звернулися до нотаріальної
контори де їм роз'яснили, що в такому
випадку усиновлення не є можливим і
запропонували укласти договір
довічного утримання. ОСОБА_2 така
пропозиція не сподобалася і він сказав,
що просто дарує заявнику свою квартиру.
З того часу вони проживали спільно,
заявник допомагав ліками, проводив
спільні обіди та вечері, святкували
релігійні свята. Заявник вказує, що
хоча вони були зареєстровані у різних
квартирах, вони проживали як одна сім'я.
ОСОБА_2 неодноразово пропонував
заявнику укласти договір дарування,
проте останній постійно відмовлявся.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, так і не
уклавши договору дарування та
заповіту.

На підставі наведеного заявник просить
суд заяву задоволити.

Заявник - ОСОБА_1 у судовому засіданні
заяву підтримав, просить суд
задоволити її.

Представник заявника - ОСОБА_3 у
судовому засіданні заявлені у заяві
вимоги підтримав. Просить суд заяву
задоволити.

Представник заінтересованої особи -
Шаровський Р.М. у судовому засіданні
проти задоволення заяви частково
заперечив, та пояснив суду, що зважаючи
на те, що заявник не відноситься до
спадкоємців за законом після смерті
ОСОБА_2, він не може бути визнаний
спадкоємцем. Проти задоволення вимоги
щодо встановлення факту постійного
проживання не заперечив.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засідання
пояснив, що він доводиться сусідом
померлого і допомагав ОСОБА_2 із
ремонтом квартири. З того, що йому
відомо, то заявник ОСОБА_1 та померлий
ОСОБА_2 проводили багато часу разом,
часто вечеряли.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засідання
пояснила, що доводиться сусідкою
померлого ОСОБА_2 із першого поверху.
Дружина заявника готувала їсти для
ОСОБА_2, коли той хорів. Сам заявник -
ОСОБА_1 возив ОСОБА_2 до лікарні, коли
стан його здоров'я погіршувався.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснила, що працює двірником на тій
ділянці, де проживав ОСОБА_2 Їй відомо,
що ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_2 по
господарству, вони разом їздили у
Трускавець. ОСОБА_2 постійно харчувався
у ОСОБА_1. ОСОБА_2 був замкнутою людино і
спілкувався тільки із ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснила, що вона є сусідкою заявника з
2-го поверху. Їй відомо, що заявник
постійно возив ОСОБА_2 у лікарню,
займався його похороном. Вони разом
святкували релігійні свята.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
пояснив, що сім'я ОСОБА_1 завжди
допомагала ОСОБА_2 та готувала йому
істи.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
заслухавши свідків, проаналізувавши
матеріали справи, приходить до
висновку, що заява підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_2, що стверджується
Свідоцтвом про смерть від 26.02.2014 року,
актовий запис № 165.

Як вбачається із відмітки у паспорті
серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрований та
проживає за адресою АДРЕСА_1.

Згідно будинкової книги для прописки
громадян, що проживають по АДРЕСА_2
ОСОБА_2 належала на підставі свідоцтва
про право власності на квартиру за № 142
від 07.03.1995 року належить квартира по
АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснив
поховання ОСОБА_2, що стверджується
Свідоцтвом про поховання від 26.02.2014
року.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

В судовому засіданні показами свідків
було встановлено, що заявник з березня
2003 року і до часу смерті ОСОБА_2
постійно проживав з ним.

На підставі наведеного суд приходить
до переконання, що вимоги щодо
встановлення факту постійного
проживання заявника із померлим ОСОБА_2
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Зважаючи на те, що заявником у судовому
засіданні не представлено доказів, які
стверджують факт усиновлення чи
кровного споріднення із спадкодавцем,
суд приходить до переконання, що у
задоволенні вимого щодо визнання
ОСОБА_1 спадкоємцем по смерті ОСОБА_2
слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 209, 212-215, 234-235, 256 ЦПК України, ст.
1264 ЦК України, ст. 3 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
про встановлення факту - задоволити
частково.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у
м. Львові з березня 2003 року і до часу
відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Апеляційного суду
Львівської області через Залізничний
районний суд м. Львова протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Суддя
(підпис)

З оригіналом згідно

Суддя
Галайко Н.М.