Справа № 296/2221/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання членом
сім'ї наймача жилого приміщення і
визнання права на проживання у
вказаному житловому приміщенні,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про виселення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що разом з донькою вселилася
згідно ордеру від 14.07.2006 року в кімнату
АДРЕСА_1, яку згодом обміняла за згодою
з адміністрацією заводу на кімнату
НОМЕР_1 і там постійно проживає та має
окремий особовий рахунок, сплачує
комунальні послуги. Відповідач у
справі має кімнату в іншому гуртожитку
за місцем його реєстрації, але не хоче
добровільно виселятися з її кімнати.
Оскільки він систематично порушує
правила співжиття, вчиняє сварки,
здійснює погрози про фізичне
насильство, внаслідок чого зробив
неможливим спільне проживання, всі
заходи запобігання та впливу на нього
виявились безрезультатними, тому
просить на підставі ч.1 ст.116 ЖК України
виселити відповідача з кімнати НОМЕР_1
(а.с.11-12).

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом
до ОСОБА_1 та просить визнати його
членом сім'ї наймача жилого приміщення
- ОСОБА_1 та визнати за ним право на
проживання у кімнаті НОМЕР_1 (а.с.36-38).

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що з ОСОБА_1 перебуває у
фактичних шлюбних відносинах з 1989 року,
вони постійно проживають та ведуть
спільне господарство. Так, з січня 1989
року вони проживали у кімнаті АДРЕСА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька
ОСОБА_3, яку вони разом утримували,
виховували, навчали і яка проживає з
ними. З дозволу адміністрації ВАТ
"Житомирський завод хімічного волокна"
у вересні 1991 року вони сім'єю
переселились у кімнату АДРЕСА_1, а 01.09.2006
року переселились у кімнату НОМЕР_1, де
і проживають до цього часу. Він
здійснив перепланування,
реконструкцію та переобладнання
зазначеної кімнати та побутової
кімнати, в результаті чого жиле
приміщення складається з двох жилих
кімнат, коридору та балкону. Оскільки
він з ОСОБА_1 з 1989 року перебуває у
фактичних шлюбних відносинах, постійно
проживає і веде спільне господарство з
нею у спірному жилому приміщенні, тому
вважає, що є членом сім'ї наймача ОСОБА_1
та набув право користування цим
приміщенням. Крім того, правил
співжиття він не порушував, іншого
житла не має.

Позивач (відповідач за зустрічним
позовом) та її представник у судовому
засіданні позов підтримали у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві. Зустрічний позов не визнали та
просять у його задоволенні відмовити.

Відповідач (позивач за зустрічним
позовом) та його представник позов не
визнали. Зустрічний позов просять
задовольнити з підстав, викладених у
зустрічній позовній заяві.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (знайомі ОСОБА_1)
пояснили, що сторони проживають разом,
однак, ОСОБА_2 останні роки через
ревнощі ображає ОСОБА_1 нецензурними
словами, вчиняє сварки та б'є її.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (знайомі
ОСОБА_2) пояснили, що сторони тривалий
час проживають разом і ведуть спільне
господарство, виховали спільну дитину.
ОСОБА_2 веде себе добре, громадського
порядку не порушує.

Свідок ОСОБА_9 надала суперечливі
пояснення, а також пояснила, що ОСОБА_2
не одружений з її мамою - ОСОБА_1, а в її
свідоцтві про народження не записаний
батьком.

Вислухавши пояснення сторін,
представників сторін, свідків,
дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання членом сім'ї наймача
жилого приміщення та визнання права на
проживання у житловому приміщенні слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих відбувається без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися при повторному порушенні у
разі, якщо раніше вжиті заходи
попередження або громадського впливу
не дали позитивних результатів.

Встановлено, що ОСОБА_1 на склад сім'ї із
двох осіб: її та доньки ОСОБА_3 на
підставі рішення адміністрації ВАТ
"Житомирський завод хімічного волокна"
від 14.07.2006 року видано ордер № 299 серії
ЖЗХВ на право зайняття житлової площі у
гуртожитку по АДРЕСА_1 площею 31,6 кв.м.
(а.с.5).

На підставі рішення адміністрації ВАТ
"Житомирський завод хімічного волокна"
від 04.12.2006 року видано ордер на кімнату
НОМЕР_1 площею 31,9 кв.м. (а.с.46).

Відповідно до довідки ВАТ
"Житомирський завод хімічного волокна"
від 25.02.2013 року у спірній кімнаті
зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та
її донька - ОСОБА_3 (а.с.25).

ОСОБА_1 зверталась 14.02.2013 року до
Корольовського РВ УМВС України в
Житомирській області з приводу
неправомірних дій ОСОБА_2 та за
результатами перевірки було прийнято
рішення про відмову у внесенні
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, оскільки
вбачаються цивільно-правові відносини
та заявнику рекомендовано звернутися
до суду (а.с.15-16).

Під час розгляду справи у суді ОСОБА_1
повторно 22.04.2013 року зверталась до
Корольовського РВ УМВС України в
Житомирській області з приводу
неправомірних дій ОСОБА_2 та згідно
наданої на звернення відповіді (а.с.60) з
ОСОБА_2 проведено бесіду
профілактичного характеру та винесено
офіційне застереження про
недопустимість вчинення протиправної
поведінки в побуті.

Як вбачається з рапорту-характеристики
від 28.05.2013 року ОСОБА_2 проживає за
адресою: АДРЕСА_3 та за місцем свого
проживання характеризується з
позитивної сторони, спиртними напоями
не зловживає та наркотичних речовин не
вживає, із сусідами підтримує добрі
відносини, не конфліктує, громадський
спокій та порядок не порушує, до
адміністративної відповідальності не
притягувався (а.с.42).

Враховуючи, що на час звернення ОСОБА_1
до суду заходи попередження або
громадського впливу до ОСОБА_2 не
вживалися та позивачем за первісним
позовом не наведено достатніх доказів
про систематичне порушення ним правил
співжиття після вжиття до нього
заходів попередження, тому у межах
заявлених позовних вимог правові
підстави для задоволення первісного
позову відсутні.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Щодо тверджень позивача по зустрічному
позову про те, що з 1989 року він
перебуває у фактичних шлюбних
відносинах, постійно проживає та веде
спільне господарство з ОСОБА_1 і має
спільну з нею дитину, то, як вбачається
з копії свідоцтва про розірвання шлюбу
(а.с.81) ОСОБА_2 до 02.12.1999 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10.

У свідоцтві про народження ОСОБА_3
батьком ОСОБА_2 також не зазначено
(а.с.26).

Відповідно до паспортних даних (а.с.47)
ОСОБА_2 з 09.04.1981 року зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_4 та до цього часу з
реєстрації за даною адресою не знятий,
про що свідчить також довідка
адресно-довідкового підрозділу
територіального органу ДМС України в
Житомирській області від 09.04.2013 року
(а.с.18).

Таким чином, оскільки позивачем по
зустрічному позову не надано достатніх
належних і допустимих доказів на
підтвердження позовних вимог, тому
підстави для задоволення зустрічного
позову також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 30, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про виселення та зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання членом
сім'ї наймача жилого приміщення і
визнання права на проживання у
вказаному житловому приміщенні
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Корольовський районний суд м. Житомира
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Н. М. Анциборенко