АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6257/14 Справа: №
643/3552/14-ц Категорія: «сімейні
Головуючий 1 інстанції: Марченко О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Піддубного Р.М.,

Даниленка В.М.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 04 серпня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з названим позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що між
сторонами немає порозуміння, вони
мають різні погляди на життя,
шлюбно-сімейні відносини не
підтримують, живуть окремо, у зв'язку з
чим просив розірвати шлюб з ОСОБА_2, 08
грудня 2007 року, зареєстрований
Червонозаводським відділом реєстрації
актів цивільного стану Харківського
міського управління юстиції, актовий
запис № 672.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 04 серпня 2014 року шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким залишити без розгляду позовну
заяву ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідно до свідоцтва про шлюб
НОМЕР_1, виданого вдруге 13 березня 2014
року Червонозаводським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Харківського міського управління
юстиції, актовий запис № 672, сторони по
справі знаходились у зареєстрованому
шлюбі.

Між сторонами немає порозуміння, вони
мають різні погляди на життя, різні
характери. Подальше зберігання шлюбу
неможливе.

Відповідно до ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, коли буде встановлено, що
подальше сумісне життя подружжя та
збереження шлюбу заперечує інтересам
одного з них або інтересам їх дітей,
котрі мають важливе значення.

При ухваленні рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 судом першої
інстанції повно та всебічно з'ясовані
дійсні обставини справи, дано належну
оцінку доказам у справі.

Судовим розглядом встановлено, що
подружжя біля двох років проживають
окремо (у різних містах - Харкові та
Судаку), не ведуть спільного
господарства.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі на те, що сторони
мають майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя і
повинно бути поділено між ними в
натурі, не може бути прийнято до уваги,
оскільки таких позовних вимог ОСОБА_3
при подачі позову про розірвання шлюбу
з ОСОБА_2 не заявлено.

Проте, ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.3
ЦПК України має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із відповідним позовом щодо
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Щодо доводів апеляційної скарги про
порушення правил підсудності, то
відповідно до ч.4 ст.116 ЦПК України
забороняється передавати до іншого
суду справу, яка розглядається судом,
за винятком випадків, встановлених цим
Кодексом.

Московським районним судом м. Харкова
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
відкрито ухвалю від 14 квітня 2014 року
(а.с.18)

Справа розглянута судом і 04 серпня 2014
року ухвалено рішення по суті позовних
вимог (а.с.42).

Сторонами по справі ухвала про
відкриття провадження у справі щодо
дотримання правила підсудності в
апеляційному порядку не оскаржена.

Є безпідставним і посилання
відповідачки на положення ст.115 ЦПК
України, відповідно до якої, якщо суддя,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала, оскільки дана норма
застосовується під час відкриття
провадження у справі, а не під час її
розгляду по суті.

Таким чином, рішення судом першої
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду
м. Харкова від 04 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді