Справа № 459/4114/13
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/4070/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 27 березня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитом,-

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» 32 622 грн.
заборгованості за договором кредиту
від 10.07.2008 року, судові витрати.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_2, просить таке скасувати,
ухвалити нове, у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає про те, що рішення є незаконне,
необґрунтоване, прийняте з
неправильним застосуванням норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. Не була
досліджена довідка про рух коштів по
рахунку за кредитом, довідка
стосується іншого кредиту з лімітом у 10
000 грн. Суд не застосував до позовних
вимог строк позовної давності, який він
просив застосувати. Жодного договору
10.07.2008 року для отримання кредиту на
картку « 30 днів пільгового кредиту» він
не підписував, була лише заява без
вказівки терміну кредиту. Згідно
заявки на отримання кредиту
вказувалось право звернення банку до
суду у разі порушення позичальником
термінів платежів більш як на 120 днів, а
тому вважає, що позовна давність
рахується з дня останнього платежу. Він
не був ознайомлений і не підписував
жодних умов та правил стосовно кредиту.

В судовому засіданні
відповідач-апелянт, його представник
апеляційну скаргу підтримали,
представник позивача таку заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не дотримано умов
укладеного договору, зобов`язання не
були виконані належним чином
відповідно до умов договору та чинного
законодавства, підстав для
застосування строку позовної давності
немає, оскільки згідно з пунктом 9.12
Умов та правил надання банківських
послуг - договір діє протягом 12 місяців
з моменту підписання, якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

З висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

Так, з кредитного договору № б/н від
10.07.2008 р. вбачається, що такий був
укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_2 на суму 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

З розрахунку заборгованості за
договором вбачається, що станом на
30.06.2013 року у позичальника перед
позивачем утворилась заборгованість
за кредитом в розмірі 32 622,00 грн., з яких -
8549,41 грн. - заборгованість за кредитом; 22
281,07 грн.- заборгованість за процентами;
250, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 1541,
52 грн. - (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України,
договір є обов`язковим для виконання
сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов`язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК
України, в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишається та сплати
процентів.

Із пункту 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг /а.с. 24/ вбачається,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Доводи апелянта про те, що договір він
не підписував, а лише заяву, а отже
договірних відносин щодо терміну
кредиту не обумовлювалось, на увагу не
заслуговує, оскільки згідно з ч. 1 ст. 626
ЦК України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України,
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК
України, договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

З умов договору вбачається, що
позичальник своїм підписом підтвердив,
що ознайомився та погоджується з
Умовами та правилами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
підтвердив, що перелічені вище
документи в своїй сукупності складають
договір про надання банківських
послуг.

Зазначене в цілому спростовує доводи
апелянта про неознайомлення із
складовою договору- Умовами та
правилами надання банківських послуг.

Пунктом 9.12 договору сторони обумовили,
що договір діє протягом 12 місяців. Якщо
протягом цього строку жодна сторін не
повідомить протилежну про припинення
дії договору такий автоматично
лонгується на аналогічний термін.

В розпорядження суду стороною
відповідача не подано доказу звернення
у належний спосіб до кредитора із
заявою про припинення договору, відтак,
такий і надалі щороку пролонгується,
тому підстав для припинення
нарахувань, в т.ч. і тих, які
стосуються простроченої
заборгованості, у позивача не було.

Згідно з п. 9.3 договору, картрахунки
відкриті на невизначений строк дії.

Термін дії кредиту за видачі кредитної
картки не підлягає до встановлення
сторонами, оскільки, всі проведені
оплати та повернення коштів
автоматично поновлюють встановлений
кредитний ліміт, зокрема - кошти
повернуті кредитору знову доступні до
користування власнику картки.

Розрахунком стану кредитного ліміту
/а.с.40-53/ підтверджено про наявність
простроченої заборгованості,
розрахунок відображає в деталях усі
здійснені сторонами операції з коштами
карткового рахунку. З такого видно, що
банк, надавши кредит згідно з
прийнятими клієнтом умов договору
збільшував кредитний ліміт,
користування коштами, та невчасне
повернення таких створювало
прострочену заборгованість, відтак,
доводи апелянта про те, що довідка про
рух коштів не досліджена, на увагу не
заслуговують.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до до ч. 1 ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Згідно з 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Як стверджується розрахунком
заборгованості, наявним в матеріалах
справи, лише 28.02.2013 року поточна
заборгованість вийшла на прострочку
(обнулилась, настав строк виконання),
відтак, саме з цієї дати й слід починати
обчислювати початок перебігу строку
позовної давності, тому не
заслуговують на увагу доводи апелянта
про застосування строку позовної
давності як самостійної підстави для
відмови в позові.

Враховуючи наведене, апеляційну
скаргу, яка не спростовує висновків
суду першої інстанції, слід залишити
без задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу
яка не спростовує висновків суду
першої інстанції слід залишити без
задоволення.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 313,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 27 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскарженою в касаційному
порядку протягом двадцяти днів подачею
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.