АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у 1 - й інстанції: Диба О.В.
№ апеляційного провадження:
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

11 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3
на ухвалу Оболонського районного суду
міста Києва від 03 листопада 2014 року про
відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду
міста Києва від 03 листопада 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
позивач ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
ухвалу Оболонського районного суду
міста Києва від 03 листопада 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу
про задоволення заяви про
забезпечення позову.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду про відмову в
забезпеченні позову постановлена з
грубим порушенням норм процесуального
права. Зазначає, що, відмовляючи в
забезпечення позову, суд 1-ї інстанції
виходив з того, що на майно ОСОБА_4 вже
накладено арешт в межах виконавчого
провадження та проведено оцінку даного
майна. Проте, судом 1-ї інстанції не
наведено жодного обґрунтування щодо
того, яким саме чином наявність арешту
у виконавчому провадженні з виконання
рішення суду по іншій цивільні справі
може сприяти виконанню рішення по
даній цивільній справі. Крім того,
судом 1-ї інстанції залишено поза
увагою той факт, що у разі закриття
виконавчого провадження та зняття
арешту з майна боржника, ОСОБА_4 матиме
можливість реалізувати своє нерухоме
майно на користь третіх осіб, що
призведе до невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_5 повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась,
про день та час слухання справи судом
повідомлена у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомила, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу за її
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення позивача та його
представника, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що 26 серпня 2014 року
ОСОБА_3 звернувся до Оболонського
районного суду міста Києва з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в
сумі 215 415,83 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_3
було подано заяву про забезпечення
позову та накладення арешту на садовий
будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :75:806:0025, а також
заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії
спрямовані на відчуження даних
об'єктів нерухомості.

Ухвалою Оболонського районного суду
міста Києва від 03 листопада 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості..

Постановляючи дану ухвалу суд 1-ї
інстанції виходив з положень ст.ст.151-153
ЦПК України, зазначаючи, що підстав для
накладення арешту на садовий будинок
АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :75:806:0025 немає,
оскільки 05 серпня 2013 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в місті
Києві вже було проведено опис та арешт
майна ОСОБА_4.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що у разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову, при цьому суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України,
залежно від обставин справи суд може
забезпечити позов повністю або
частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України
імперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ про забезпечення
позову» № 9 від 22 лютого 2006 року
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_3
вбачається, що він звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості в сумі 215 415,83 грн.
Посилається на те, що протягом 2007 року
він сплатив ОСОБА_4 грошові кошти в сумі
40 650 євро в рахунок майбутнього
придбання садового будинку та
земельної ділянки. Оскільки ОСОБА_4
досягнутих з ним домовленостей
виконано не було, то ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про
витребування майна, набутого без
достатньої правової підстави.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
18 квітня 2013 року рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 19 грудня 2012
року в частині солідарного стягнення
грошових коштів у розмірі 40 650 євро та
стягнення судових витрат з ОСОБА_7,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 40 650
євро, що є еквівалентом 428 170,52 грн. та
судові витрати в розмірі 1 820 грн. У
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7
відмовлено. У решті рішення суду
залишено без змін. Так як, ОСОБА_4
рішення суду не виконала та грошові
кошти не повернула, то позивач просив
суд стягнути відсотки за користування
безпідставно набутими коштами в сумі 10
723,20 євро, 4 218,93 грн., інфляційні втрати в
розмірі 55 556,09 грн. та три відсотки
річних в сумі 17 961,81 грн.

Судом 1-ї інстанції не взято до уваги
даних фактів, не враховано та не надано
належної оцінки доводам заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів забезпечення позову з
урахуванням того, що за своїм змістом
забезпечення позову як заходи
цивільного процесуального припинення
дій, які можуть утруднити виконання
майбутнього рішення суду чи зробити
його виконання неможливим, повинні
гарантувати можливість реалізації
позовних вимог у разі їх задоволення,
не порушуючи при цьому збалансованості
інтересів сторін.

З урахуванням встановлених обставин
справи та беручи до уваги предмет спору
і зміст заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
скасувати ухвалу Оболонського
районного суду міста Києва від 03
листопада 2014 року та постановити нову
ухвалу, якою заяву позивача ОСОБА_3 про
забезпечення задовольнити частково та
в порядку забезпечення позову накласти
арешт на садовий будинок АДРЕСА_1.

При цьому судова колегія вважає, що
арешт садового будинку АДРЕСА_1 до
розгляду справи по суті, відповідно до
ч.3 ст.152 ЦПК України є співмірним
заходом забезпечення позову, не
порушуватиме прав власника даного
майна і не призведе до будь-яких
незворотних негативних наслідків для
відповідача.

Підстав для застосування інших обраних
позивачем засобів забезпечення позову
колегія суддів не вбачає, оскільки
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на садовий будинок АДРЕСА_1
повністю захистить оспорювані права та
інтереси ОСОБА_3 у випадку задоволення
його позову судом.

Помилковими є висновки суду 1-ї
інстанції про те, що необхідності у
накладенні арешту на садовий будинок
АДРЕСА_1, немає, оскільки 05 серпня 2013
року державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в місті Києві вже було
проведено опис та арешт майна ОСОБА_4,
оскільки державним виконавцем
накладено арешт на майно в порядку
здійснення виконавчих дій по виконання
рішення суду по іншій справі, а позивач
просить забезпечити виконання
можливого рішення суду у даній
цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала Оболонського
районного суду міста Києва від 03
листопада 2014 року про відмову в
задоволенні заяви про забезпечення
позову в цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
часткове задоволення заяви та
накладення арешту на садовий будинок
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 303, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3
задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду
міста Києва від 03 листопада 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу
наступного змісту.

Заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення
позову в цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти
арешт на садовий будинок АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог заяви
позивача ОСОБА_3 про забезпечення
позову відмовити.

Ухвала набуває законної сили з 11
грудня 2014 року та підлягає негайному
виконанню.

Копію ухвали для виконання направити
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві.

Термін пред'явлення до виконання один
рік.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: