Справа № 199/9256/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді
- Руденко В.В.

при секретарі
- Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом громадської організації
«Незалежна Правозахисна Громадська
Організація «Право на захист» в
інтересах членів організації ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 до комунального
закладу «Центр первинної
медико-санітарної допомоги №11»
Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради,
Управління Державної казначейської
служби України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська, третя особа:
головний лікар комунального закладу
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги №11» Департаменту охорони
здоров'я Дніпропетровської міської
ради ОСОБА_18 про відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в інтересах
своїх членів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 із позовом до комунального
закладу «Центр первинної
медико-санітарної допомоги №11»
Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради,
Управління Державної казначейської
служби України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог, позивач посилається на
те, що постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 березня
2014 року було визнано протиправними дії
головного лікаря комунального закладу
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги №11» Департаменту охорони
здоров'я Дніпропетровської міської
ради ОСОБА_18 щодо надання відповіді від
15.10.2013 року за № 71206, яка не містить
запитуваної інформації в запиті ГО
НПГО «Право на захист» від 10 жовтня 2013
року № 61 та зобов'язано останню надати
відповідь на інформаційний запит.
Більше року триває напружене судове
протистояння між членами ГО НПГО
«Право на захист», якими є: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, та розпорядником
інформації - керівником відповідача по
справі, яка продовжує незаконно
приховувати публічну інформацію від
фізичних осіб. Цей судовий процес
тримав у напружені громадське
об'єднання: треба було складати та
відправляти поштовим зв'язком
процесуальні документи, ходити у
багаточисленні судові засідання,
витрачати кошти, папір, час, знання та
досвід, обслуговувати, ремонтувати
комп'ютери, сканери, копіювальну
техніку, тощо, суворо дотримуватись
процесуальних вимог та строків, аби
реалізувати законне справо 17 членів
організації на отримання публічної
інформації. Протиправними діями
керівника відповідача-розпорядника
публічної інформації - членам
організації була нанесена моральна
шкода, яку кожен її член оцінив у 1000 грн.
Просить суд стягнути з розрахункового
рахунку відповідача комунального
закладу «Центр первинної
медико-санітарної допомоги №11»
Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради на
корить вищевказаних членів позивача по
1000 грн. моральної шкоди, а всього 17000
грн., а також зобов'язати Управління
Державної казначейської служби
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська здійснити
перерахування грошових коштів з
розрахункового рахунку іншого
відповідача поштовим переказом.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили суд їх
задовольнити, надали суду пояснення
аналогічні викладеним у позові.

Представники відповідача -
комунального закладу «Центр первинної
медико-санітарної допомоги №11»
Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради
ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у судовому
засіданні проти позову заперечували,
зазначивши, що позивачами не надано
будь-яких доказів спричинення позивачу
моральних страждань з боку
відповідача.

Представник іншого відповідача, а
також третя особа до суду не з'явились,
повідомлені належним чином про
слухання справи.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Судом встановлено, що постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 18.03.2014
року по адміністративній справі за
позовом громадської організації
««Незалежна Правозахисна Громадська
Організація «Право на захист» до
головного лікаря комунального закладу
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги № 11» департаменту охорони
здоров'я Дніпропетровської міської
ради ОСОБА_18 про визнання дій
протиправними у зв'язку із порушенням
права на отримання публічної
інформації та зобов'язання вчинити
певні дії, задоволено вимоги позивача,
визнано протиправними дії відповідача
щодо надання відповіді від 15.10.2013 року
за № 71206, яка не містить запитуваної
інформації в запиті ГО НПГО «Право на
захист» від 10 жовтня 2013 року № 61 та
зобов'язано відповідача головного
лікаря комунального закладу «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№11» Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради ОСОБА_18
в п'ятиденний строк з дня набрання
постановою законної сили надати
відповідь за вказаний запит
громадської організації в порядку і
строки визначені Законом України «Про
доступ до публічної інформації».
Постанова суду набрала чинності 05.08.2014
року.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
від 13.01.2011 року № 2939-VІ, громадянин,
право та законні інтереси якого
порушені розпорядником інформації, має
право на відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в порядку, визначеному
законом.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995
року обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Рішенням Конституційного Суду України
від 28.11.2013 року № 12-рп/2013 зазначено, що
громадська організація може захищати в
суді особисті немайнові та майнові
права як своїх членів, так і права та
охоронювані законом інтереси інших
осіб, які звернулися до неї за таким
захистом, лише у випадках, якщо таке
повноваження, передбачено у її
статутних документах та якщо
відповідний закон визначає право
громадської організації звернутися до
суду за захистом прав та інтересів
інших осіб.

Правові та організаційні засади
діяльності громадських організацій
визначені в Законі України «Про
громадські об'єднання» від 22 березня 2012
року № 4572-VІ. Громадська організація -
це добровільне об'єднання фізичних
осіб для здійснення та захисту прав та
свобод, задоволення суспільних,
зокрема економічних, соціальних,
культурних, екологічних, та інших
інтересів (частина перша, третя статті 1
Закону № 4572). Частиною 1 статті 11
вищевказаного Закону визначено, які
саме відомості має у собі мітити статут
громадської організації. При цьому
частиною третьою вказаної статті
зазначено, що статут громадського
об'єднання, яке має намір здійснювати
діяльність без статусу юридичної особи
(у разі, якщо наявність статуту такого
об'єднання передбачена рішенням про
його утворення), може не містити лише
положень, передбачених пунктами 5-8
частини першої цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно вимог ст. 60 ЦПК України суду
громадською організацією «Незалежна
Правозахисна Громадська Організація
«Право на захист» не був наданий
статут організації, відповідно до
якого ця громадська організація має
право звертатись до суду за захистом
прав та інтересів інших осіб, як і не
було надано згоди на подачу даного
позову членами позивача. До того ж, як
свідчить згадувана вище постанова
Амур-Нижньодніпровського суду від 18
березня 204 року, на яку посилається
позивач, громадська організація, на
користь якої було задоволено позов,
зверталась як до розпорядника
публічної інформації з інформаційним
запитом, так і до суду за захистом своїх
прав самостійно в межах своїх
повноважень відповідно до Закону
України «Про громадські об'єднання»
від 22 березня 2012 року № 4572-VІ, а не в
інтересах будь-кого зі своїх членів.

Таким чином, на підставі
викладеного, вимоги громадської
організації «Незалежна Правозахисна
Громадська Організація «Право на
захист» в інтересах своїх членів про
відшкодування моральної шкоди є
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне судові витрати
віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 23,1167 ЦК України, ст. 24
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», ст.ст.10, 60,81,88, 130,
214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах громадської
організації «Незалежна Правозахисна
Громадська Організація «Право на
захист» в інтересах членів
організації ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 до комунального закладу «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№11» Департаменту охорони здоров'я
Дніпропетровської міської ради,
Управління Державної казначейської
служби України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська, третя особа:
головний лікар комунального закладу
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги №11» Департаменту охорони
здоров'я Дніпропетровської міської
ради ОСОБА_18 про відшкодування
моральної шкоди,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржена до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.В. Руденко