Справа №585/2165/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковець О. Ф.Номер
провадження 22-ц/788/1464/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 59
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Дубровної
В. В. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області

на ухвалу Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 25 червня 2014
року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та
бездіяльність державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області Тумки Максима
Вікторовича

при примусовому виконанні заочного
рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 21 березня 2011
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Роменської
міської ради Сумської області,
Державного комітету в справах
ветеранів України про визнання
бездіяльності щодо забезпечення
житлом неправомірною та зобов'язання
відповідачів надати житлове
приміщення,

в с т а н о
в и л а:

13 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з скаргою на дії та бездіяльність
державного виконавця, мотивуючи її тим,
що 14 травня 2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Сумській області Тумкою М.В. винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження без виконання судового
рішення в цивільній справі №2-333/11, яку
він отримав 06 червня 2014 року.

Вважає, що зазначена постанова
державного виконавця є незаконною та
підлягає скасуванню з поновленням
виконавчого провадження на підставі
ст. 2 Закону України «Про державні
гарантії щодо виконання судових
рішень» та п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», так як
фактично судове рішення не виконане.

Посилається на висновки Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в справі №6-17285 св 13 від 7 серпня 2013
року, згідно яких фактичним
виконанням рішення Роменського
міськрайонного суду від 21 березня 2011
року у розумінні наведеної норми
закону є надання житла йому та його
сім'ї. Доводи щодо відсутності
бюджетних асигнувань як підстави
невиконання обов'язку щодо
забезпечення житлом його та родини
були досліджені та відхилені судом в
межах розгляду цивільної справи №2-333/11.

Перешкодою у виконанні судового
рішення, відповідно до матеріалів
виконавчого провадження, є
відсутність субвенцій з державного
бюджету чи відсутність житла,
переданого в розпорядження боржника.

Державний виконавець зобов'язав
боржника надати лист до Кабінету
Міністрів України на підставі ч. 3 ст.
143 Конституції України для виділення
коштів з Державного бюджету України
для придбання житла в м. Ромни
загальною площею 94,5 кв. м для
забезпечення виконання судового
рішення в цивільній справі №2-333/11.
Такий лист №03-26/3556 від 12 листопада 2012
року був направлений до Кабінету
Міністрів України, який є
розпорядником коштів, передбачених
державним бюджетом на відповідний рік
для забезпечення житлом
воїнів-інтернаціоналістів.

Кошти відповідно до даного листа з
державного бюджету не виділені, що є
причиною невиконання судового рішення,
заходи щодо стягнення даних коштів
державним виконавцем на були вжиті.

Вважає, що це свідчить про
бездіяльність державного виконавця,
який відповідно до ч.1 ст. 2, ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» відповідає за примусове
виконання судового рішення і мав
здійснити всі заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання судового рішення.
Відсутність субвенцій з державного
бюджету на виконання делегованих
повноважень щодо надання житла є
порушенням ч. 3 ст. 143 Конституції
України, що призвело до невиконання
судового рішення.

Просив визнати протиправною
бездіяльність відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Сумській області щодо тривалого не
виконання рішення Роменського
міськрайонного суду в цивільній
справі №2-333/11; визнати дії щодо
закриття виконавчого провадження з
примусового виконання рішення суду
в цивільній справі №2-333/11
протиправними; зобов'язати відділ
примусового виконання рішень поновити
виконавче провадження ВП №27081556 та
виконати в повному обсязі судове
рішення в цивільній справі №2-333/11;
зобов'язати вказаний відділ стягнути
в судовому чи іншому порядку чи
ініціювати стягнення іншим органом з
державного бюджету України на підставі
ч.3 ст. 143 Конституції України кошти,
необхідні для виконання судового
рішення в цивільній справі №2-333/11.

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду від 25 червня 2014 року частково
задоволена скарга ОСОБА_3; визнані дії
щодо закриття виконавчого провадження
з примусового виконання рішення
Роменського міськрайонного суду в
цивільній справі № 2-333/11 протиправними;
зобов'язано відділ примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Сумській області поновити виконавче
провадження ВП № 27081556 та виконати в
повному обсязі судове рішення в
цивільній справі № 2 - 333/11.

В задоволенні скарги в іншій частині
відмовлено (а. с. 38-40).

В апеляційній скарзі відділ
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Сумській області,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить ухвалу скасувати, а в
задоволенні скарги відмовити.

Вказує, зокрема, що 14 травня 2014 року
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 11 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», копію якої направлено
сторонам для відома та копію постанови
разом з виконавчим документом
направлено до суду для приєднання до
справи. Дії державного виконавця
проведені згідно Закону України «Про
виконавче провадження», Інструкції про
проведення виконавчих дій, діючої
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, а також чинного
законодавства України, що регулює дані
питання. Державний виконавець провів
відносно боржників весь повний
комплекс виконавчих дій, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження», спрямованих на примусове
повне, фактичне виконання рішення
Роменського міськрайонного суду у
справі №2-333/11, а тому на законних
підставах виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Сумській області, яка
підтримала скаргу з мотивів, в ній
викладених, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з того, що,
закінчивши виконавче провадження,
державний виконавець не дотримався в
повному обсязі вимог, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження», оскільки закінчення
виконавчого провадження можливе лише
після застосування всіх заходів,
спрямованих на реальне виконання
рішення суду.

Таке закінчення виконавчого
провадження суперечить вимогам ст. 55
Конституції України та ст. 6 Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що заочним рішенням
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 21 березня 2011 року
частково задоволено позов ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Роменської
міської ради, Державного комітету у
справах ветеранів війни про визнання
неправомірною бездіяльності щодо
забезпечення житлом та зобов'язання
надати жиле приміщення.

Визнано протиправною бездіяльність
виконавчого комітету Роменської
міської ради щодо незабезпечення
ОСОБА_3 та його сім'ї жилою площею
протягом двох років з дня взяття на
квартирний облік, зобов'язано
виконавчий комітет надати ОСОБА_3 та
членам його сім'ї житло для постійного
проживання згідно існуючих норм
житлової площі за рахунок житла, що
передається міністерствами, іншими
центральними органами державної
виконавчої влади, підприємствами та
організаціями у розпорядження
місцевих рад та державних
адміністрацій, або за рахунок
субвенцій з державного бюджету
протягом шести місяців з дня набрання
чинності судовим рішенням.

10 червня 2011 року державним виконавцем
була винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження та
встановлено строк добровільного
виконання до 17 червня 2011 року.

29 червня 2011 державний виконавець
направив виконавчому комітету
Роменської міської ради лист з вимогою
повідомити про стан виконання рішення
суду з наданням відповідних
документів.

07 липня 2011 року державний виконавець
виніс постанову про накладення на
боржника штрафу у розмірі 680,00 грн.,
надав новий строк для виконання до 17
липня 2011року.

11 липня 2011 року відділ примусового
виконання рішень отримав лист
Роменської міської ради № 03-24/1651 від 05
липня 2011 року про те, що центральними
органами державної виконавчої влади,
міністерствами, підприємствами,
організаціями жила площа у
розпорядження виконавчого комітету не
надавалась, субвенції для придбання
жилої площі з державного бюджету не
надходили.

24 липня 2011 року державний виконавець
виніс постанову про відкладення
провадження виконавчих дій до 02 серпня
2011року в зв'язку з зверненням
виконавчого комітету Роменської
міської ради до суду з заявою про
роз'яснення рішення суду. Відповідач
просив роз'яснити, чи підлягає
виконанню рішення суду протягом 6
місяців, як вказано в рішенні,
добровільно, і чи може виконуватись
рішення примусово у випадку
ненадходження субвенцій, за рахунок
яких надається таке житло.

Ухвалою суду від 18 серпня 2011 року
відмовлено виконавчому комітету в
роз'ясненні рішення суду.

18 серпня 2011 року державний виконавець
звернувся до суду з заявою про
роз'яснення рішення суду та виніс
постанову про зупинення виконавчого
провадження. Державний виконавець
просив роз'яснити, коли саме рішення
суду підлягає примусовому виконанню -
з моменту видачі виконавчого листа та
пред'явлення його до примусового
виконання чи після спливу шести
місяців з дня набрання чинності
судовим рішенням, тобто з 19 листопада
2011 року.

Ухвалою суду від 19 вересня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
26 вересня 2011 року, відмовлено в
роз'ясненні рішення.

26 жовтня 2011 року державним виконавцем
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження у зв'язку з
наданням відстрочки виконання рішення,
а саме, протягом шести місяців з дня
набрання чинності судовим рішенням,
тобто до 19 листопада 2011 року, а
постановою від 21 листопада 2011 року у
зв'язку із закінченням терміну
відстрочки поновлене виконавче
провадження.

13 грудня 2011 року за повторне
невиконанням боржником рішення суду
державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу у
подвійному розмірі -1360 грн.

4 січня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
відділу примусового виконання рішень
з заявою з проханням звернутись до суду
з заявою про зміну способу й порядку
виконання рішення.

07 березня 2012 року виконавчий комітет
Роменської міської ради звернувся до
суду з заявою, в якій просив
відстрочити та змінити спосіб
виконання рішення суду від 21 березня
2011 року, зобов'язавши виконавчий
комітет Роменської міської ради надати
ОСОБА_3 та членам його сім'ї житло для
постійного проживання згідно до
існуючих норм житлової площі, за
рахунок жилої площі, що передається
міністерствами, іншими центральними
органами державної виконавчої влади,
підприємствами та організаціями у
розпорядження місцевих рад протягом 2-х
місяців з дня отримання виконавчим
комітетом Роменської міської ради
такої жилої площі.

Ухвалою суду від 30 березня 2012 року в
задоволенні заяви виконавчого
комітету Роменської міської ради про
відстрочку та зміну способу виконання
рішення суду відмовлено.

12 березня 2012 року державний виконавець
звернувся до суду з заявою та просив
змінити спосіб виконання рішення суду
про зобов'язання виконавчого комітету
Роменської міської ради надати ОСОБА_3
та членам його сім'ї житло для
постійного проживання, згідно до
існуючих норм житлової площі, за
рахунок жилої площі, що передається
міністерствами, іншими центральними
органами ДВС, підприємствами та
організаціями у розпорядження
місцевих Рад та державних
адміністрацій, або за рахунок
субвенцій з державного бюджету,
протягом 6 місяців з дня набрання
чинності судовим рішенням на
стягнення грошової компенсації
замість не отриманого житла за судовим
рішенням в сумі 435897 грн. 31 коп. з
державного бюджету України в порядку,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України №845 від 3 серпня 2011
року.

Ухвалою суду від 30 березня 2012 року в
задоволенні заяви державного
виконавця про зміну способу і порядку
виконання рішення суду відмовлено.

08 травня 2012 року державний виконавець
надіслав до Роменської міжрайонної
прокуратури повідомлення про
порушення кримінальної справи
стосовно винних осіб та виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

17 липня 2012 року судом скасовано
постанову від 08 травня 2012 року про
закінчення виконавчого провадження.

При цьому суд зазначив, що Законом
України «Про Державний бюджет на 2012
рік» передбачені видатки за бюджетною
програмою «Забезпечення житлом
воїнів-інтернаціоналістів» в сумі 91
млн. грн. Розпорядником цих коштів є
Кабінет Міністрів України.
Повноваження виконавчого комітету
Роменської міської ради щодо надання
житла особам, які потребують
соціального захисту, відповідно до ст.
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», є
делегованими. Статтею 143 Конституції
України передбачено, що держава
фінансує здійснення делегованих
повноважень в повному обсязі, зокрема,
за рахунок коштів Державного бюджету
України. Кабінет Міністрів України
відповідно до ст. 116 Конституції
України забезпечує виконання
Конституції та законів України.
Водночас державним виконавцем не
вжито дієвих та реальних заходів, щоб
спонукати боржника ініціювати питання
перед відповідними органами державної
влади щодо виділення такої субвенції.

06 вересня 2012 року державний виконавець
виніс постанову про відновлення
виконавчого провадження і 25 жовтня 2012
року надіслав до виконавчого комітету
Роменської міської ради запит з
вимогою направити листа до Кабінету
Міністрів України з проханням
фінансувати придбання житла ОСОБА_3 та
членам його сім'ї.

05 листопада 2012 року до відділу
примусового виконання рішень надійшов
з Роменського міськрайонного суду
виконавчий лист № 2-333/2011 від 07 червня 2011
року у зв'язку з відновленням
виконавчого провадження.

Виконавчий комітет Роменської міської
ради, звертаючись до Кабінету
Міністрів України з листом від 08
листопада 2012 року №03-26/3534, просив
виділити кошти на придбання житла
ОСОБА_3 та членам його сім'ї в сумі 404 460
грн. Загальна площа трикімнатної
квартири складає 94,5 кв. м (а.с.7-8).

12 листопада 2012 року державний
виконавець в зв'язку з не отриманням
відповіді від виконкому Роменської
міської ради повторно направив йому
запит стосовно виконання зобов'язання.

23 листопада 2012 року на адресу відділу
надійшла копія листа № 03-26/3556 від 12
листопада 2012 року, в якому виконавчий
комітет Роменської міської ради
просить Кабінет Міністрів України
виділити кошти на придбання житла
ОСОБА_3 та членам його сім'ї в сумі 404
тис. 460 грн. Загальна площа трикімнатної
квартири складає 94,5 кв. м.

На вимогу державного виконавця
виконавчий комітет Роменської міської
ради листом № 03-24/12 від 02 січня 2013 року
повідомив, що станом на 02 січня 2013 року
відповідь на лист виконавчого комітету
до Кабінету Міністрів України не
надходила.

02 січня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження. Виконавчий
лист повернений до Роменського
міськрайонного суду

07 січня 2013 року ОСОБА_3 подана скарга до
суду на дії та бездіяльність
державного виконавця з проханням
визнати протиправною бездіяльність
державного виконавця та поновити
виконавче провадження.

Ухвалою суду від 25 січня 2013 року у
задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та
бездіяльність державного виконавця
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 17 вересня 2013 року скасована
ухвала Роменського міськрайонного
суду від 25 січня 2013 року, визнані
неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень відділу
ДВС Головного управління юстиції в
Сумській області Тумки М.В. щодо
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання заочного
рішення Роменського міськрайонного
суду від 21 березня 2011 року, скасовано
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 02 січня 2013 року,
зобов'язано старшого державного
виконавця поновити виконавче
провадження №27081556 та вжити всіх
заходів, необхідних для своєчасного та
в повному обсязі виконання заочного
рішення суду від 21 березня 2011 року.

02 жовтня 2013 року державним виконавцем
винесена постанова про відновлення
виконавчого провадження.

09 грудня 2013 року до відділу на запит від
19 листопада 2013 року надійшов лист №
03-24/3667 від 03 грудня 2013 року від
виконавчого комітету Роменської
міської ради, згідно якого, з 2006 року
виконавчий комітет не одержував
субвенцію на будівництво та придбання
житла окремим категоріям громадян з
Державного бюджету України і в
розпорядження жилу площу від
міністерств, центральних органів
державної виконавчої влади,
підприємств та організацій; виконати
рішення Роменського міськрайонного
суду від 21 березня 2011 року за позовом
ОСОБА_3 на цей час немає можливості.

28 січня 2014 року державний виконавець
звернувся до суду з поданням про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду, в задоволенні якого ухвалою суду
від 24 лютого 2014 року відмовлено.

05 лютого 2014 року державний виконавець
звернувся до суду з поданням та просив
змінити спосіб та порядок виконання
судового рішення від 21 березня 2011 року
шляхом стягнення суми відповідно до
площі житла, яка згідно розрахунку
складає 457758 грн.

З аналогічною заявою про зміну способу
та порядку виконання рішення суду
звернувся 13 лютого 2014 року ОСОБА_3

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду від 24 лютого 2014 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 25 березня 2014 року,
в задоволенні подання державного
виконавця про зміну способу і порядку
виконання рішення суду відмовлено.

08 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з заявою про зміну способу та
порядку виконання рішення суду від 21
березня 2011 року, просив зобов'язати
виконавчий комітет Роменської міської
ради надати йому та членам його сім'ї
житло для постійного проживання,
згідно існуючих норм житлової площі.

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду від 17 квітня 2014 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 29 травня 2014 року, у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив
з того, що заявник фактично просить не
встановити чи змінити спосіб виконання
судового рішення у розумінні положень
ст. 373 ЦПК України, а просить змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, виконання якого позивач сам
поставив в залежність від настання
певних подій, а саме - від наявності
житлової площі у відповідача, набутої
за рахунок жилої площі, що передається
міністерствами, іншими центральними
органами державної виконавчої влади,
підприємствами та організаціями у
розпорядження місцевих рад та
державних адміністрацій, або за
рахунок субвенцій з державного
бюджету. Тобто позовні вимоги ОСОБА_3
та рішення суду від 21 березня 2011 року
ґрунтувались на положеннях закону про
обов'язок відповідача забезпечити
позивача житлом за рахунок житла,
набутого відповідачем відповідно до
встановлених законом порядку та
джерел його придбання, а тому вимога
позивача про зобов'язання відповідача
при виконанні судового рішення надати
йому житло без зазначення джерел його
набуття, передбачених законом в даному
випадку, є безпідставною.

14 травня 2014 року, пославшись на
проведення всього комплексу
виконавчих дій, старший державний
виконавець Тумка М.В. виніс оскаржувану
постанову про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-333/2011, виданого 07
червня 2011 року Роменським
міськрайонним судом про зобов'язання
виконавчого комітету Роменської
міськради надати ОСОБА_3 та членам його
сім'ї житло для постійного проживання,
згідно до існуючих норм житлової
площі, за рахунок жилої площі, що
передається міністерствами, іншими
центральними органами державної
виконавчої влади, підприємствами та
організаціями у розпорядження
місцевих Рад та державних
адміністрацій, або за рахунок
субвенцій з державного бюджету,
протягом 6 місяців з дня набрання
чинності судовим рішенням ( а.с. 3).

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

За ч.1 ст. 2 Закону України «Про державні
гарантії щодо виконання судових
рішень» держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство,
установа, організація; юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 5, ч. 1 ст. 11,
ст. ст. 49-51 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом;
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
державну виконавчу службу» працівник
органу державної виконавчої служби
зобов'язаний сумлінно виконувати
службові обов'язки, не допускати в
своїй діяльності порушення прав
громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України.

Скасовуючи оскаржувану постанову
державного виконавця, суд обгрунтовано
зазначив, що статтею 143 Конституції
України передбачено, що держава
фінансує здійснення делегованих
повноважень в повному обсязі, зокрема,
за рахунок коштів Державного бюджету
України. Кабінет Міністрів України,
відповідно до ст. 116 Конституції
України, забезпечує виконання
Конституції та законів України.

Повноваження виконавчого комітету
Роменської міської ради щодо надання
житла особам, які потребують
соціального захисту, відповідно до ст.
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», є
делегованими, і посилання виконавчого
комітету міської ради на відсутність
субвенцій з державного бюджету на
придбання житла не свідчать про
законність дій державного виконавцю по
закінченню виконавчого провадження.

Рішення Роменського міськрайонного
суду в цивільній справі №2-333/11 не
виконане, наявності підстав для
винесення постанови про закриття
виконавчого провадження, що є
порушенням прав стягувача, відповідач
не надав.

Зокрема, вбачається, що звернення
боржника - виконавчого комітету з
відповідними листами до Кабінету
Міністрів України з питання виконання
рішення суду, залишились без відповіді
та відповідного реагування державного
виконавця.

Тому суд прийшов до вірного висновку
про те, що вимоги скаржника про
визнання протиправними дій державного
виконавця щодо закриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення суду та про зобов'язання
поновити виконавче провадження ВП№
27081556 і виконати в повному обсязі судове
рішення є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

В той же час суд обґрунтовано вважав, що
вимоги скаржника про зобов'язання
відділу примусового виконання рішень
стягнути в судовому чи іншому порядку
чи ініціювати стягнення іншим органом
з державного бюджету України на
підставі ч. 3 ст. 143 Конституції України
кошти, необхідні для виконання
судового рішення в цивільній справі
№2-333/11, задоволенню не підлягають,
оскільки рішення в даній справі вже
ухвалене судом, і суд не може вносити
зміни в судове рішення, а вказані
вимоги є фактично зміною судового
рішення від 21 березня 2011 року.

Таким чином, апеляційна скарга не
містить посилань на факти чи
обставини, які б могли бути підставою
для скасування чи зміни ухвали суду, її
доводи не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Обставини, на які посилається відділ
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Сумській області, були
предметом дослідження суду першої
інстанції і отримали об'єктивну оцінку.
Оскаржувана ухвала суду першої
інстанції є законною і обґрунтованою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
відхилити.

Ухвалу Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 25 червня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -