Справа №461/8606/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
Галицький районний суд міста Львова

в складі :
головуючого судді Волоско І.Р.

при секретарі Гром'як
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 за участю третьої особи - Першої
Львівської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним
договору дарування квартири , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 за участю третьої особи - Першої
Львівської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним
договору дарування квартири
покликаючись на те, що до 31.07.2008 року
була власником квартири АДРЕСА_1 в якій
до 21 січня 2008 року проживала з своїм
чоловіком ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
останній помер, що підтверджується
лікарським свідоцтвом про смерть за №
14/08. Через півроку після смерті
чоловіка приїхала з Риму її племінниця
- ОСОБА_2, та заявила, що буде допомагати
матеріально та морально, бере на себе
зобов'язання утримувати її до смерті,
взамін на даруваня квартири.
Враховуючи похилий вік, незадовільний
стан здоров'я, безперспективність
подальшого переживання без сторонньої
допомоги - 31.07.2008 року у Першій
Львівській державній нотаріальній
конторі між нею та відповідачем був
укладений договір дарування в
результаті чого остання стала
власником квартири АДРЕСА_1. Проте, за
спливом часу, починаючи з середини 2013
року відповідачка ухиляється від
виконання укладеного договору. По
сьогоднішній день не дбає про неї,
матеріально не допомагає, не сплачує
комунальних послуг. За таких обставин
усвідомила, що помилилась подарувавши
квартиру ОСОБА_2, а тому просить позов
задовольнити; поновити строк звернення
до суду; договір дарування квартири
АДРЕСА_1 визнати недійсним.

В судовому засіданні позивач вимоги
повністю підтримала, просить
задовольнити. Пояснення надані нею
аналогічні, викладеним у доводах
позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не
зявилась, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце слухання
справи. Надіслала на адресу суду
заперечення на позовні вимоги в яких
пояснила, що даний позов безпідставним
і таким що не підлягає до задоволення
оскільки в обґрунтуванні позову
відсутні будь-які пояснення в чому саме
полягала помилка при укладенні
договору дарування, та яке істотне
значення вона (помилка) мала для
укладення зазначеного правочину. Крім
того, вважає що спірні правовідносини
між сторонами є значно задавненими,
позивач пропустив строк позовної
давності без поважних причин. Просила в
задоволенні позову відмовити за
безпідставністю.

Третя особа в судове засідання не
зявилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце слухання
справи, наслідки неявки.

Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд
вважає за можливе розглянути справу у
їх відсутності оскільки в матеріалах
справи є достатньо належних доказів
про права, обов'язки та взаємовідносини
сторін.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши інші матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити.

Норма Статті 210 ЦК України передбачає
необхідність державної реєстрації
правочинів, лише у випадках,
встановлених законом однак ст. 719 ЦК
України, яка є спеціальною та чітко
регулює порядок укладення договорів
дарування, передбачає, що договір
дарування укладається у письмовій
формі та підлягає лише обов'язковому
нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа,
яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину,прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення.
Підтвердженням укладення оспорюваного
договору дарування у відповідності до
зазначеної норми, є витяг з Державного
реєстру правочинів.

Судом встановлено, що 31.07.2008 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2
укладено договір дарування квартири
АДРЕСА_1 який був посвідчений держаним
нотаріусом Першої львівської
державної нотаріальної контори Сулима
Н.Б.. Згідно вказаного договору позивач
передала в дарунок ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів справи,
спірний договір дарування від 31.07.2008
року був нотаріально посвідчений і в
ньому сторони чітко зазначили, що
укладення договору відповідає
інтересам сторін; волевиявлення є
вільним, усвідомленим і відповідає їх
внутрішній волі; умови договору є
зрозумілі і відповідають реальній
домовленості сторін; договір не
приховує іншого правочину і
спрямований на реальне настання
наслідків, які обумовлені в ньому.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, яеі
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо якиху сторін та інших
оіб, які беруть укчастьу справі ,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні позивачка
пояснила, що належну квартиру АДРЕСА_1
вона , в дарунок передавала в дарунок
внучці ОСОБА_2 добровільно; остання
повинна була її доглядати ; забезпечити
житлом, тощо. Однак, з середини 2013р.
онука припинила з нею спілкування, її
місце перебування невідомо,на
телефонні розмови не відповідає.
Допомогу їй надають сусіди та знайомі,
яким вона хоче подарувати спірну
квартиру. Відтак, просить визнати
недійсним оспорюваний договір,
оскільки лише зараз вона усвідомила,що
помилилась, подарувавши онуці
квартиру, яка її обманула.

Однак, суду не надано будь яких доказів
того, що відповідачка скористалася
збігом вказаних обставин, діяла по
відношенні до ОСОБА_1 недобросовісно.
Щодо свідків, яких просила позивач
допитати в судовому засіданні, то такі
були судом викликані, однак, не
з'явились; позивачка не настоювала на
їх допиті, т.я. вони відмовились на її
прохання з'явитись до суду для дачі
показань.

Як вбачається із умов договору ОСОБА_1
залишила за собою право безкоштовного
довічного проживання в АДРЕСА_1. Інших
зобов'язань сторін за договором
дарування не передбачено, тому такий не
породжує обов'язків по догляду та
утриманням позивача з сторони
відповідачки ОСОБА_2

Крім того, позивачем пропущений строк
позовної давності для звернення до
суду з вказаними позовними вимогами.
Причини пропуску строку, на які вона
посилається, а саме неналежне
виконання онукою усних зобов'язань,
починаючи з 2013 року, не можуть бути
визнані судом поважними.

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи які не
викликають сумніву у їх обєктивності.

Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи
докази у їх сукупності суд вважає, що
покликання позивача на недійсність
укладення оспорюваного договору
дарування є безпідставною, позовні
вимоги не знайшли свого ствердження у
судовому засіданні, позивачем не
представлено, а судом не здобуто жодних
переконливих доказів у їх
підтвердження, тому у задоволенні
позову слід відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212- 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 16, 210, 575, 639, 640, 717, 718, 719, 720,
722 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
за участю третьої особи - Першої
Львівської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним
договору дарування квартири -
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
І.Р.Волоско.