Справа № 373/2902/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого судді Колодко
Л.В.

при секретарі
Тітровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з названим
позовом в суд.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що
відповідач ОСОБА_2 взяла у нього в борг
кошти в розмірі 7500 доларів США, що
станом на 24.10.2014 року складає 97125,00
гривень, про що склала розписку, в якій
не зазначила кінцевої дати повернення
боргу і є безстроковою. 26.09.2014 року він,
позивач, пред'явив відповідачеві
письмову вимогу про повернення боргу,
але на даний період відповідач не
повернула борг.

Просив позов задовольнити та стягнути
з відповідача на свою користь борг в
розмірі 97125 (дев'яносто сім тисяч сто
двадцять п'ять) гривень та судові
витрати в сумі 971,25 гривень; витрати по
комісії за надання довідки про курс
валюти 50,00 гривень, а всього 98050,95
гривень.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги, викладені в позовній
заяві, підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності від 10.10.2014 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 і зареєстрованою в
реєстрі за №1318, позов не визнав,
посилаючись на те, що розписка складена
відповідачем про отримання 7500 доларів
США не підтверджує укладення договору
позики відповідачем.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові
докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.03.2010 року, ОСОБА_2 надала розписку про
отримання нею від ОСОБА_1 коштів у
розмірі 7500 доларів США.

На вимогу позивача повернути зазначену
суму коштів відповідач не реагує і не
виконує таку вимогу позивача.

Між сторонами склались правовідносини,
що регулюються главою 71 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей чи кількості речей.

У вищевказаній розписці, зазначено
сторони зобов'язання (позикодавець та
позичальник), грошова сума, яка
передається та особистий підпис
позичальника.

Строк повернення позики не
встановлено.

Ці обставини в судовому засіданні
визнав представник відповідача ОСОБА_2
- ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності від 10.10.2014 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 і зареєстрованою в
реєстрі за №1318..

Отже, між сторонами було досягнуто
згоди стосовно всіх істотних умов
договору позики. І розписка свідчить
про укладення такого договору,
відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

З матеріалів справи (а.с. 9, 10, 11)
вбачається, що позивач, 26.09.2014 року,
пред'явив відповідачу письмову вимогу
про повернення йому боргу в розмірі 7500
доларів США, в строк до 15.10.2014 року.

Таким чином, позивачем дотримано
вимоги ч.1 ст. 1049 ЦК України.

Відповідач в строк, передбачений ст. 1049
ЦК України, не повернула позивачу
позику.

Статтями 524, 533 ЦК України встановлено,
що зобов'язання, в тому числі грошове,
має бути виражене та виконане у
грошовій одиниці України - гривні.
Проте, сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

В силу ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Позивач просить прийняти до уваги курс
НБУ долара США до гривні станом на
03.10.2014 року, що складає 1 долар США до 1
гривні - 12,950006 гривень, про що свідчить
довідка з відділення ПАТ „Креді
Агріколь Банк" в місті
Переяслав-Хмельницькому від 09.10.2014 року
за №13738.

Таким чином, враховуючи курс долара США
по відношенню до гривні сума боргу
становить 97125,00 гривень (7500 х 12,95).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Посилання представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності від 10.10.2014 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 і зареєстрованою в
реєстрі за №1318, на те, що відповідач
брала у позивача кошти, в розмірі 7500
доларів, для надання послуг щодо
працевлаштування останнього,
безпідставні, необґрунтовані.

Позивач безперервно працює по даний
час, а відповідач ніколи не займала
посад по працевлаштуванню громадян у
відповідних установах і
працевлаштуванням громадян не
займалась, що визнав представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Окрім того, відповідач, в особі
представника ОСОБА_3, який діє на
підставі довіреності від 10.10.2014 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 і зареєстрованою в
реєстрі за №1318, посилаючись на
вищезазначені обставини мала би
оспорити договір позики з цих підстав.

Однак відповідач такого позову не
заявляла, а вищеназвані твердження
суперечать поясненням представника
ОСОБА_3, про те, що відповідач
отримувала від позивача 7500 доларів США,
про це написала власноручно розписку,
де особисто підписалась.

Зважаючи на вищевстановлені обставини,
суд приходить до висновку про
задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу в повному обсязі.

Позивач поніс судові витрати, що
складаються з судового збору розмірі
971,25 гривень та витрати, пов'язані з
розглядом справи в сумі 50,00 гривень, а
всього на загальну суму 1021,25 гривень.

Понесені позивачем судові витрати, в
силу ст. 88 ЦПК України, підлягають
стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 10,
60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 97125
(дев'яносто сім тисяч сто двадцять п'ять
) гривень і 1021,25 (одна тисяча двадцять
одна гривня 25 копійок) судових витрат

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Київської області через
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Л.В. Колодко

Складання рішення в повному обсязі
виконано 12.12.2014 року.