Справа №672/964/14-ц
Провадження №2/672/330/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014 року Городоцький районний
суд Хмельницької області в складі:

головуючого - Сакенова Ю.К.

при секретарі - Ратушняк Л.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Городок справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
додаткових витрат на лікування дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про стягнення додаткових
витрат на лікування дитини, мотивуючи
свої вимоги тим, що з 11.10.1997 року вона
проживала з ОСОБА_4 в зареєстрованому
шлюбі, від якого у них народилось двоє
дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які в даний час проживають
разом з матір'ю.

Згідно рішення Городоцького районного
суду Хмельницької області від 12.03.2013
року з ОСОБА_4 стягуються аліменти на
утримання дітей в розмірі 1/3 частини
всіх видів його заробітку, щомісячно,
починаючи з 12.02.2013 року до досягнення
ними повноліття, але мінімальний
розмір на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Згідно із рішенням ЛКК Городоцької ЦРЛ
Хмельницької області №207/3 від 21.10.2009
року ОСОБА_6 встановлено діагноз -
плоско-вальгусна деформація обох стоп.
Згідно консультативного висновку
інституту ПАГ АМН України від 25.08.2011
року ОСОБА_6 встановлено діагноз -
дитячий церебральний параліч,
спастична диплегія і він перебуває на
диспансерному обліку з діагнозом:
Хронічний пієлонефрит.

Відповідно до виписок із історій
хвороб, висновків ЛКК, ОСОБА_6 є
інвалідом з дитинства і потребує
постійного лікування, яке відповідно
до наданих суду платіжних документів
складає близько 4000 грн. на місяць.

Відповідач жодної участі у додаткових
витратах на лікування дитини не несе.
Тому позивач звернулась до суду та
просить задовольнити позов.

Представник відповідача позов не
визнала і пояснила, що відповідач
відповідно до рішення суду сплачує
аліменти на утримання ОСОБА_6 та ОСОБА_5
Крім того ним у лютому 2014 року
перераховано позивачці 4000 грн.
додаткових витрат на лікування ОСОБА_6,
що підтверджується відповідною
квитанцією. З наданих позивачкою
платіжних документів, відповідач
визнає лише її витрати на суму 5409 грн., з
яких він погасив 4000 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що у задоволенні даного позову
слід відмовити з таких підстав. Судом
встановлено, що з 11.10.1997 року ОСОБА_3
проживала з ОСОБА_4 в зареєстрованому
шлюбі, від якого у них народилось двоє
дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які в даний час проживають
разом з матір'ю.

Згідно рішення Городоцького районного
суду Хмельницької області від 12.03.2013
року з ОСОБА_4 стягуються аліменти на
утримання дітей в розмірі 1/3 частини
всіх видів його заробітку, щомісячно,
починаючи з 12.02.2013 року до досягнення
ними повноліття, але мінімальний
розмір на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Згідно із рішенням ЛКК Городоцької ЦРЛ
Хмельницької області №207/3 від 21.10.2009
року ОСОБА_6 встановлено діагноз -
плоско-вальгусна деформація обох стоп.
Згідно консультативного висновку
інституту ПАГ АМН України від 25.08.2011
року ОСОБА_6 встановлено діагноз -
дитячий церебральний параліч,
спастична диплегія і він перебуває на
диспансерному обліку з діагнозом:
Хронічний пієлонефрит.

Відповідно до виписок із історій
хвороб, висновків ЛКК, ОСОБА_6 є
інвалідом з дитинства і потребує
постійного лікування.

Згідно наданих суду платіжних
документів додаткові витрати позивача
на лікування ОСОБА_6 за лютий 2014 року
становили 5654.96 грн., за квітень 2014 року -
1700,03 грн. З цих сум суд не бере до уваги
такі витрати: за лютий 2014 року - 230,85 грн.,
оскільки згідно квитанції позивачка
купувала станок жіночий одноразовий,
інгаліпт, нурофен, грипринозин, воду
мінеральну - ліки від простудних
захворювань, які не стосуються до
лікування, визначеному вищевказаними
рішеннями ЛКК, а також половину витрати
на проїзд на залізничному транспорті в
сумі 77,66 грн., оскільки в трьох з них не
зазначена ціна квитка і крім того на
ім'я ОСОБА_6 бралось на один поїзд два
місця, що представник позивача не зміг
пояснити суду.

Також суд не бере до уваги витрати
позивача за квітень 2014 року в сумі 1700,03
грн. по двох квитанціях на придбання
палива для машини в ПАТ «УКРНАФТА»,
оскільки позивачем не доведено, що ці
витрати понесені нею.

Таким чином додаткові витрати позивача
на лікування ОСОБА_6 за лютий 2014 року
становили 5346.45 грн., з яких відповідач
сплатив 4000 грн., що підтверджується
відповідною квитанцією від 11.02.2014 року.

В п.18 Постанови ПВС України від 15.05.2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
вказано, що слід звернути увагу судів
на те, що до передбаченої ст. 185 СК
України участі в додаткових витратах
на утримання дитини, викликаних
особливими обставинами (розвитком її
здібностей, хворобою, каліцтвом тощо),
можна притягати лише батьків. У цих

випадках ідеться про фактично зазнані
або передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі.

Таким чином відповідач за лютий
2014 року поніс свою частину витрат на
додаткове на лікування ОСОБА_6
Існування інших витрат на лікування
дитини на час пред'явлення позову
позивачем не доведено. Тому в
задоволенні даного позову слід
відмовити.

Керуючись ст.185 СК України, ст.10,
57, 60, 88, 209, 213, 214, 215,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення додаткових витрат на
лікування дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
у твердій грошовій сумі - 2000 грн.,
щомісячно, до ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя