АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №753/5681/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/10115/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Кириченко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 04
листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
при секретарі
Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 20 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення
суми боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути із
ОСОБА_5 598 512 грн. основної
заборгованості, 2 407,98 грн. - інфляційних
витрат, 39 758,60 грн. - 3% річних, 34 064,93 грн. -
неустойки, 1 000 грн. витрати на правову
допомогу та 20 000 грн. моральної шкоди.
Посилається на те, що 11 червня 2007 року
він надав у позику ОСОБА_5 кошти в
розмірі 343 4000 грн., що за курсом
Національного банку України складало 68
000 дол. США строком до 11.06.2008 року. ОСОБА_3
зазначає, що з метою надання
відповідачу вказаних коштів його
донька ОСОБА_6 уклала з АКІБ
«УкрСиббанк» договір про надання
споживчого кредиту від 08.06.2007 року та
отримала під заставу своєї
трикімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1 - 100 000 дол. США. Відповідно він,
позивач, взяв у неї 343 400 грн. та надав
ОСОБА_5, що підтверджується Договором
позики та Актом прийому-передачі
грошових коштів у позику від 11.06.2007
року, які підписані особисто ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 До цього часу ОСОБА_5 прийняті на
себе зобов'язання не виконав у повному
обсязі, а повернув лише 8 800 дол. США, у
зв'язку з чим ОСОБА_3 просив стягнути з
відповідача відповідну суму
заборгованості.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 20 червня 2014 року позов
задоволено частково; стягнуто із
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок
стягнення боргу - 275 350 грн., в рахунок
відшкодування 3% річних - 55 379 грн., в
рахунок відшкодування інфляційних
витрат - 26 663 грн., в рахунок
відшкодування судових витрат - 3 573,92
грн., в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 598
512 грн. основної заборгованості, 55 379
грн. - 3% річних, 26 663 грн. - інфляційних
витрат, 34 064,93 грн. неустойки, 1 000 грн. -
правова допомога, 20 000 грн. - моральна
шкода, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи.
Зазначає, що суд не врахував того, що за
умовами договору позики ОСОБА_5
зобов'язався повернути ОСОБА_3 68 000 дол.
США до 11.06.2008 року, а повернув лише 8 800
дол. США. Відповідно 59 200 дол. США, що на
час подання позову становить 598 512 грн.
позивач просив стягнути в судовому
порядку. А також згідно ст. 258 ЦК України
позивач вимагає від відповідача
неустойку за останній рік у розмірі 34
064,93 грн.. Крім того, за умовами ст. 84 ЦПК
України та Договору про надання
юридичних (адвокатських) послуг від
20.11.2013 року, підписаного між адвокатом
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, останній має право на
відшкодування оплаченої правової
допомоги в розмірі 1 000 грн. Щодо
обґрунтування відшкодування моральної
шкоди в розмірі 20 000 грн. позивач
зазначає, що внаслідок протиправної
поведінки відповідача у нього різко
погіршився стан здоров'я, він змушений
був проходити стаціонарне лікування,
постійно приймати дорогі ліки. Крім
того, розпалася сім'я його доньки
ОСОБА_6, яка з метою погашення кредиту
змушена була по заниженій ціні продати
свою квартиру, що перебувала у заставі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4., перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За умовами ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України,
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

За умовами ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів
справи, 11.06.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5
уклали договір позики, за умовами якого
ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_5
грошові кошти в розмірі 343 400 грн., які
ОСОБА_5 зобов'язався повернути 11.06.2008
року (а.с.12). Факт передачі коштів
відповідачу за вказаним договором
підтверджується актом прийому -
передачі коштів у позику від 11 червня
2007 року (а.с.13).

ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_5
частково повернув кошти, а саме 68 050
грн., а тому враховуючи, що сума позики
чітко вказана в розмірі 343 400 грн., а
також грошове зобов'язання відповідно
до положень ст.533 ЦК України має
виконуватися у гривнях, суд прийшов до
вірного висновку про стягнення з
відповідача залишку боргу за договором
в розмірі 275 350 грн..

Вимоги ОСОБА_3 про стягнення на
його користь неустойки в розмірі 34 064,93
грн. та моральної шкоди у розмірі 20000
грн. безпідставні, оскільки умовами
укладеного між сторонами договору
позики не передбачені.

Відповідно до п. 7 договору позики,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний, на вимогу
позикодавця, сплатити суму позики з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Відповідно до ст.84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

За умовами договору про надання
юридичних (адвокатських) послуг, оплата
буде погодинною і вартість однієї
години витраченого часу адвоката буде
становити 100 грн.. Проте, позивачем не
надано до суду першої інстанції
відповідного розрахунку вартості
виконаних робіт з урахуванням вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.04.2006 року №590, відповідно до якої
граничний розмір таких витрат складає
40% від мінімальної заробітної плати за
годину роботи. Розрахунок вартості
виконаних робіт повинен бути
обчислений відповідно до «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №100 від
08.02.1995 року.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
впливають на законність ухваленого
рішення. Підстав для скасування
рішення з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК
України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-