Справа № 382/1445/14-ц Головуючий у І
інстанції Бурзель Ю.В.Провадження №
22-ц/780/6737/14 Доповідач у 2
інстанції ТаргонійКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходько К.П.,

за участю секретаря - Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
матеріали справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 21
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
такі обставини.

Згідно з вироком Яготинського
районного суду Київської області від
13 лютого 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 21 травня 2014 року,
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК
України, та стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 543 грн. витрат на
придбання ліків, 2644 грн. 29 коп.
втраченого заробітку, 3 тис. грн.
завданої моральної шкоди.

Посилаючись на те, що він по
кримінальній справі був потерпілим та
цивільним позивачем, вироком
Яготинського районного суду Київської
області від 13 лютого 2014 року не було
вирішено питання про судові витрати,
збитки, які він поніс внаслідок
отримання юридичної допомоги, виникли
через необхідність отримання правової
допомоги, у зв'язку з умисними діями
ОСОБА_3, просив на підставі ст. 1166 ЦК
України стягнути з відповідача на його
користь 2379 грн. 16 коп. витрат на правову
допомогу.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 21 жовтня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Так, серед доводів апеляційної скарги
позивач зазначає, що судом першої
інстанції невірно витлумачено норми
кримінально-процесуального
законодавства, а також безпідставним є
посилання суду на ухвалу Верховного
Суду України від 15 квітня 2009 року,
оскільки це є поодинокий випадок, та з
того часу кримінально-процесуальний
закон змінився.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вироком Яготинського районного суду
Київської області від 13 лютого 2014 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК
України, та призначено ОСОБА_3
покарання за цією статтею 200 годин
громадських робіт; позов ОСОБА_2
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 543 грн. витрат на
придбання ліків, 2644 грн. 29 коп.
втраченого заробітку, 3 тис. грн.
завданої моральної шкоди; позовні
вимоги ОСОБА_2 в частині витрат на
надання юридичної допомоги залишено
без розгляду, у зв'язку з недоведеністю
вимог.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 21 травня 2014 року вказаний
вирок залишено без змін.

Таким чином у вказаному кримінальному
провадженні ОСОБА_2 був потерпілим та
цивільним позивачем. За надання
юридичної допомоги ОСОБА_2 сплатив
адвокату ОСОБА_1 2500 грн. згідно
квитанції до прибуткового касового
ордера.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про стягнення витрат на
юридичну допомогу на підставі ст. 1166 ЦК
України. Вартість такої допомоги
розраховано ОСОБА_2 з огляду на
положення ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних правах».

Згідно довідки-розрахунку (а.с. 8)
тривалість участі представника ОСОБА_2
- адвоката ОСОБА_1 у судових засіданнях
по розгляду кримінальної справи
відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КК України
склала 17580 секунд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

За змістом до ч.ч. 5, 7 ст. 128 КПК України
цивільний позов у кримінальному
провадженні розглядається судом за
правилами, встановленим цим Кодексом.
Якщо процесуальні відносини, що
виникли у зв'язку з цивільним позовом,
цим Кодексом не врегульовані, до них
застосовуються норми Цивільного
процесуального кодексу України за
умови, що вони не суперечать засадам
кримінального судочинства.

Особа, цивільний позов якої залишено
без розгляду, має право пред'явити його
в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України
витрати на правову допомогу
відносяться до процесуальних витрат.

За змістом ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126
КПК України витрати, пов'язані з
оплатою допомоги представника
потерпілого, цивільного позивача та
цивільного відповідача, які надають
правову допомогу за договором, несе
відповідно потерпілий, цивільний
позивач, цивільний відповідач.

У разі ухвалення обвинувального вироку
суд стягує з обвинуваченого на користь
потерпілого всі здійснені ним
документально підтверджені витрати.

Суд вирішує питання щодо процесуальних
витрат у вироку суду або ухвалою.

За змістом ч. 1 ст. 128 КПК України особа,
якій кримінальним правопорушенням або
іншим суспільно небезпечним діянням
завдано майнової та/або моральної
шкоди, має право під час кримінального
провадження до початку судового
розгляду пред`явити цивільний позов до
підозрюваного, обвинуваченого або до
фізичної чи юридичної особи, яка за
законом несе цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння.

Крім того, за змістом ст. ст. 79, 84 ЦПК
України витрати на правову допомогу
відносяться до судових витрат і
граничний розмір компенсації таких
витрат встановлюється Законом України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах».

Таким чином, витрати на правову
допомогу потерпілому та цивільному
позивачу у кримінальному провадженні є
процесуальними (судовими) витратами,
питання про стягнення яких підлягає
вирішенню під час розгляду справи по
суті на підставі відповідних норм КПК
та ЦПК України, можливість стягнення
таких витрат за позовом про
відшкодування шкоди на підставі ст. 1166
ЦК України чинним законодавством не
передбачена, не зважаючи на те, що
вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення
витрат на правову допомогу залишені
без розгляду вироком Яготинського
районного суду Київської області від 13
лютого 2014 року.

Аналогічна правова позиція висловлена
в ухвалі колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 15 квітня 2009 року по справі
№6-3009св09 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/3560123).

Ураховуючи наведене, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 21 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: