справа № 175/1813/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 року смт.
Ювілейне

Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого – судді Борисова С.А.,

при секретарі – Єльшиній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Територіальної громади в
особі ОСОБА_2 міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя особа
– ОСОБА_3, про визнання права власності
в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до
Територіальної громади в особі ОСОБА_2
міської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області,
третя особа – ОСОБА_3, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, в якому просить визнати за
нею право власності на 1/2 частину
домоволодіння за № 21, що розташоване за
адресою: Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, як частку в
спільній сумісній власності подружжя
та на 1/2 частину цього домоволодіння в
порядку спадкування за законом після
смерті її чоловіка ОСОБА_4. В
обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що з 29 вересня 1979
року вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4, у період якого,
проживаючи однією сім’єю, вони на
спільні кошти побудували
домоволодіння, розташоване за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, будинок 21.
Чоловік позивача ОСОБА_4 10 червня 2013
року помер. Після його смерті позивач
звернулася до державного нотаріуса
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на вищевказане
домоволодіння, однак отримала відмову
у зв'язку з відсутністю
правовстановлювальних документів на
дане спадкове майно. У зв’язку з
вищевикладеним, позивач просить
задовольнити її позовні вимоги,
визнавши за нею право власності на 1/2
частину домоволодіння за № 21, що
розташоване за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, як частку в
спільній сумісній власності подружжя
та на 1/2 частину цього домоволодіння в
порядку спадкування за законом після
смерті її чоловіка ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з’явилася, заздалегідь подавши до суду
заяву про розгляд справи без її участі,
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2
міської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області в
судове засідання не з’явився,
заздалегідь подавши до суду заяву про
розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання
не з’явився, був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, про причини неявки суд не
повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У силу статті 60, 63 Сімейного кодексу
України та ст. 368, 369 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, згідно із частиною
першою статті 61 Сімейного кодексу
України, може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Згідно зі статтею 70 Сімейного кодексу
України в разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, їх частки є
рівними.

За нормами ст. 370, 364 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними.
У разі виділу співвласником у натурі
частки майна, право спільної сумісної
власності на це майно припиняється, а
така особа набуває право власності на
виділене майно.

Судом встановлено, що 29 вересня 1979 року
позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу, виданого ОСОБА_2
селищною радою Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
серії ІІ КИ № 361582 від 29.09.1979 року (а.с. 10).
Від даного шлюбу є син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво
про народження серії ІV-КИ № 448689 від
21.05.1984 (а.с. 34)

У період знаходження в зареєстрованому
шлюбі та проживаючи однією сім’єю,
позивач з ОСОБА_4 на спільні кошти
побудували домоволодіння, розташоване
за адресою: Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, будинок 21, що
підтверджується рішенням виконкому
Дніпропетровської районної ради
Дніпропетровської області № 218 від 29
травня 1981 року про виділення земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку за вищевказаною адресою (а.с. 71),
дозволом № 156 від 29 травня 1984 року на
індивідуальне житлове будівництво на
підставі рішення селищної ради № 53 від
15 квітня 1981 року (а.с. 74), актом приймання
в експлуатацію закінченого
будівництвом житлового будинку, який
розташований за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, будинок 21,
завіреним рішенням Дніпропетровської
районної ради 15 жовтня 1992 року за № 117
(а.с. 12), а також технічним паспортом на
вказаний житловий будинок станом на 28
вересня 1992 року (а.с. 13-16).

10 червня 2013 року чоловік позивача
ОСОБА_4 помер згідно свідоцтва про
смерть серії І-КИ № 508991, виданого
ОСОБА_2 міською радою
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області 12.06.2013 року,
актовий запис № 147 (а.с. 11). Після його
смерті відкрилася спадщина, до складу
якої увійшов житловий будинок № 21,
розташований за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий.

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України право власності передбачає
можливість власника на свій розсуд
володіти, користатися і розпоряджатися
належним майном, робити у відношенні
свого майна будь-які дії, що не
суперечать Закону. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування» у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно ст.1216 ч.1 ЦК України спадкування
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно ст.1218 ч.1 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням. Незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Згідно матеріалів спадкової справи, 09
листопада 2013 року син позивача ОСОБА_1
та спадкодавця ОСОБА_4 звернувся до
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори з заявою про
відмову від належної йому частки
спадщини за законом, що залишилася
після смерті ОСОБА_4, на користь його
матері (а.с. 30).

Судом встановлено, що позивач у
встановлений законодавством строк
звернулася до Дніпропетровської
районної державної нотаріальної
контори з заявою про видачу свідоцтва
про право власності на спірний
житловий будинок, однак постановою
державного нотаріуса ОСОБА_5 від 18
квітня 2014 року позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на цей
житловий будинок у зв’язку з тим, що
відсутні правовстановлювальні
документи на спадкове майно (а.с. 17).

До початку судового засідання до суду
надійшла заява ОСОБА_6, яка є донькою
спадкодавця ОСОБА_4, засвідчена 05 липня
2014 року державним нотаріусом
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори ОСОБА_7,
зареєстрована в реєстрі за № 1-1713, у
якій вона зазначила, що строк для
прийняття спадщини пропустила, на її
оформлення не претендує. Інших осіб,
які можуть претендувати на спадкове
майно ОСОБА_4, судом не встановлено.

Таким чином, оскільки домоволодіння №
21, розташоване за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, було набуте
подружжям за час шлюбу, тому воно є їх
спільною сумісною власністю.
Враховуючи, що в разі виділу частки
майна, що є у спільній сумісній
власності, частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, право
спільної сумісної власності на майно
припиняється, а особа набуває право
власності на виділене майно, суд
приходить до висновку про можливість
визнання права власності за позивачем
на 1/2 частину цього домоволодіння як
частку в спільній сумісній власності
подружжя.

Суд також вважає можливим визнати за
позивачем право власності на 1/2 частину
домоволодіння № 21, розташованого за
адресою: Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, в порядку
спадкування за законом після смерті її
чоловіка, оскільки ОСОБА_1, яка є
спадкоємцем І черги після смерті
чоловіка ОСОБА_4, вчинила всі дії,
необхідні для видачі свідоцтва про
право на спадщину, однак у його видачі
позивачу було відмовлено з незалежних
від неї обставин. Крім того, при
встановленні кола спадкоємців за
законом, які можуть претендувати на
спадкове майно, суд бере до уваги заяву
сина спадкодавця ОСОБА_3 про відмову
від частки спадщини на користь матері
та заяву доньки спадкодавця ОСОБА_6 про
відмову від оформлення спадщини за
законом, інших спадкоємців, які б
претендували на спадкове майно, не
встановлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 41 Конституції України, ст. ст. 364, 368,
369, 370, 392, 1216, 1218, 1268 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 60, 61, 63, 70 Сімейного
кодексу України, ст. 67 Закону України
«Про нотаріат», постановою Пленуму ВСУ
№7 від 30.05.2008 року «Про судову практику
у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11,
60, 197, 209, 212, 214-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі ОСОБА_2
міської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області,
третя особа – ОСОБА_3, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт
серії АЕ № 521610, виданий
Дніпропетровським РВ УМВС України в
Дніпропетровській області 17.02.1997 року,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на домоволодіння за № 21, що
розташоване за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
провулок 2-ий Широкий, а саме: на 1/2
частину цього домоволодіння як на
частку в спільній сумісній власності
подружжя та на 1/2 частину зазначеного
домоволодіння як за спадкоємцем першої
черги за законом, загальна площа
будинку «А1-Ж» складає 159,2 кв.м., житлова
площа – 61,6 кв.м. та складаєтся з: 10.
коридору площею 4,6 кв.м.; 11. коридору
площею 7,1 кв.м.; 12. комори площею 1,9 кв.м.;
13. санвузла площею 4,0 кв.м.; 14. кухні
площею 10,3 кв.м.; 15. житлової кімнати
площею 8,5 кв.м.; 16. житлової кімнати
площею 17,2 кв.м.; 17. житлової кімнати
площею 8,9 кв.м.; 18. житлової кімнати
площею 27,0 кв.м.; І – коридору площею 3,8
кв.м.; ІІ – веранди площею 6,4 кв.м.; ІІІ –
веранди площею 3,9 кв.м.; ІV – комори
площею 13,6 кв.м.; V – котельні площею 15,3
кв.м.; VІ – комори площею 13,3 кв.м.; VІІ –
комори площею 13,4 кв.м. До складу
домоволодіння входять такі господарчі
та інші споруди, а саме: прибудова «а-1»,
веранда «а», ганок, цокольний поверх
Ц/П, сарай «Б», погріб «ПГ», гараж «В»,
літній душ Г, вбиральня Д, сарай Е, навіс
Ж, сарай З, вхід в погріб И, колодязь К,
зливна яма З/Я, ворота № 1, хвіртка № 2,
огорожа № 3,огорожа № 4, хвіртка № 5,
замощення 1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов