ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів на
відшкодування шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 18 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що 10 грудня 2012 року в с. Одаї
Тисменицького району
Івано-Франківської області сталася
дорожньо-транспортна пригода, у якій
було пошкоджено належний їй
транспортний засіб марки «Toyota Auris»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, і цими
діями завдано майнову шкоду, яка
відповідно до калькуляції становить
69 437 грн. 05 коп. Постановою
Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 12
лютого 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, унаслідок чого було
пошкоджено її автомобіль.
Цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована у НАСК
«Оранта». У межах ліміту в розмірі 50
тис. грн. та без урахування франшизи 510
грн. страхова компанія відшкодувала їй
49 490 грн. Посилаючись на вищевикладене,
просила стягнути на свою користь з
відповідача суму збитків не покриту
страховим відшкодуванням та суму
франшизи в розмірі 19 847 грн. 05 коп. та
судовий збір.

Рішенням Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 7
серпня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 19 947
грн. 05 коп. у рахунок відшкодування
шкоди, завданої порожньо-транспортною
пригодою.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 18 вересня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що майнова шкода
позивачу відшкодована не в повному
обсязі, а тому відповідач повинен
сплатити на користь ОСОБА_3 різницю між
фактичним розміром шкоди та страховим
відшкодуванням.

Апеляційний суд скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові,
виходив із того, що позивач у порушення
вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надала
належних доказів, які б підтверджували
вартість спричиненої їй матеріальної
шкоди, завданої пошкодженням
автомобіля, та того, що остання
зверталась до страхової компанії за
виплатою страхового відшкодування та
виплати такого відшкодування, а тому
відсутні підстави для покладення
обов'язку сплати відповідачем різниці
між фактичним розміром шкоди та
страховим відшкодуванням, й відповідно
відсутні підстави для задоволення
позову.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Судом установлено, що 10 грудня 2012 року о
9 год. 20 хв. ОСОБА_4
керуючи транспортним засобом марки
«Volksvagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2
у с. Одаї по вул. Центральній
Тисменицького району
Івано-Франківської області
проїжджаючи ліве заокруглення дороги,
не урахував дорожню обстановку, не
обрав безпечної швидкості руху,
проявив неуважність, унаслідок чого
виїхав на смугу зустрічного руху, де
допустив зіткнення з автомобілем марки
«Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1
під керуванням ОСОБА_5 У результаті
зіткнення зазначені автомобілі
отримали механічні пошкодження.
Транспортний засіб марки «Toyota Auris»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 належить
ОСОБА_3

Вина ОСОБА_4 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 12
лютого 2013 року, відповідно до якої
ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу (а.с. 4).

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Отже, передбачена зазначеною статтею
презумпція заподіювача шкоди означає,
що докази відсутності його вини має
подати сам відповідач. Потерпілий
подає докази, що підтверджують факт
завдання шкоди за участю відповідача,
розмір завданої шкоди, а також докази
того, що відповідач є заподіювачем
шкоди або особою, яка в силу закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Позивач на обґрунтування позову
зазначила, відповідач є винною особою у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, та повинен у відповідності із
ст. 1194 ЦК України сплатити їй різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою, яку їй виплатила
страхова компанія.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

У порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України
не роз'яснив позивачу право надати
докази на підтвердження заявлених
вимог, та не сприяв всебічному і
повному з'ясуванню усіх обставин
справи.

Так, апеляційний суд відмовляючи в
позові у порушення
вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України доводів
позивача належним чином не перевірив:
не дослідив чи була застрахована
відповідальність ОСОБА_4
(про що зазначала позивач), не перевірив
умови договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів та чи зверталась
позивач до страховика за виплатою
страхового відшкодування, при
визначенні розміру суми відшкодування,
не врахував відповідальності
страховика й відповідно, не з'ясував
яка саме сума завданої позивачу шкоди
згідно з умовами договору
обов'язкового страхування була
виплачена НСК «Оранта», та у залежності
від цього не встановив, яка сума
завданої позивачу шкоди підлягає
стягненню з ОСОБА_4

Будь-які мотиви з цього приводу в
рішенні суду апеляційної інстанції
відсутні.

Так, апеляційний суд встановивши, що
саме відповідач винний у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
відмовив в позові про стягнення
матеріальної шкоди без належного
з'ясування обставин справи, та фактично
залишив спір не вирішеним.

Разом із тим, як убачається з
матеріалів справи відповідач у своїх
запереченнях на позов виявив незгоду з
розміром завданих збитків.

Однак, у разі незгоди з розміром
завданих збитків чи з самим фактом
завдання таких збитків саме його діями,
ОСОБА_4 міг скористатися своїм
процесуальним правом і заявити
клопотання про призначення експертизи
для вирішення зазначених питань, що
останнім ні під час розгляду справи
судом першої інстанції ні в
апеляційному суді зроблено не було, на
що судом апеляційної інстанції уваги
не звернуто.

За таких обставин ухвалене апеляційним
судом судове рішення не може вважатися
законним й обґрунтованим, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18
вересня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко