Справа № 168/1018/14
Пр.№ 2/168/291/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2014року Старовижівський районний
суд Волинської області

В складі : головуючої судді -Кошелюк Л.О

при секретарі - Сулеві
Н.С.

за участю: позивача -
ОСОБА_1 у присутності її дочки - ОСОБА_2,

відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Стара Вижівка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
такими, що втратили право
користування жилим приміщенням ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 покликається на те, що є
власником житлового будинку у
АДРЕСА_1, у якому зареєстрований
відповідач ОСОБА_3 зі своєю сім"єю. З
жовтня 2005 року відповідачі у смт.
Стара Вижівка, де винаймають квартиру.
Крім цього, дружина відповідача має
власний будинок у с. Любохини по вул.
Василя Коржана.

Просить визнати їх такими, що
втратили право користування цим
будинком, оскільки участі у його
ремонті та оплаті послуг не беруть.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала з наведених підстав.
Пояснила, що протягом останніх 9 років
проживає одиноко . Відповідачі ніякої
допомоги не надають. А вона за станом
здоров"я її потребує. Тому хоче
подарувати своє житло дочці, яка
протягом того часу постійно доглядає
її. Чого не може зробити у зв"язку з
реєстрацією у спірному житлі
відповідачів.

Разом з тим, не заперечує щодо
відшкодування синові його частки.

Відповідачі ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6 у
судове засідання не з"явилися .
Попередньо подали письмові заяви про
розгляд справи у їх відсутності. А
ОСОБА_5 про це заявила у телефонному
режимі.

Відповідач ОСОБА_3 з позовом
погодився частково і
пояснив,що,дійсно, у серпні 2005 року з
сім"єю переїхав до матері у її
будинок. А в жовтні того ж року вибули
у Стару Вижівку, де проживають по
даний час, винаймаючи житло. Ствердив,
що у спірному будинку проживав
попередньо з часу народження до
осені 1999 року. Вважає,що має частку у
майні.

Заслухавши пояснення сторін , вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

У відповідності зі ст. ст. 71, 72 ЖК
України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім"ї за
ними зберігається жиле приміщення
протягом 6 місяців.

Визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться
в судовому порядку.

А ст. 405 ч.2 ЦК України зазначено , що
член сім"ї власника житла втрачає
таке право у разі відсутності члена
сім"ї без поважної причини понад 1 рік,
якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
житла або законом.

Позивач свій позов доводить такими
доказами : копіями: паспортів сторін;
довідками про склад сім"ї та про
реєстрацію відповідачів і їх
непроживання ; письмовими поясненнями
сусідів сторін по с. Любохини (
підписи яких посвідчені самоврядним
органом) та свідоцтвом про право
власності на будинок і державним актом
на землю (для обслуговування будинку).

Відповідач повністю визнає те, що з
сім"єю проживав у будинку матері лише
з серпня 2005 року по жовтень 2005 року. А
надалі вибули у смт. Стара Вижівка
разом зі своїм майном, де проживають
по даний час. Житло винаймають і
реєстрацію у спірному будинку матері
зберігають. Ствердив, що між матір"ю і
дружиною не склалися відносини.
Малолітніх дітей формально
реєстрували у батьківському будинку.
Ніяких витрат по ньому не несуть.

З врахуванням викладеного слідує, що
дружина і діти відповідача права як
такого на житло не мали і не мають.
Ним не користуються з жовтня 2005 року
без поважної причини. А тому є такими,
що втратили право на користування
спірним житлом.

Що стосується відповідача ОСОБА_3, який
є рідним сином позивача, то з
пояснень сторін з"ясовано, що у даному
будинку проживав з часу народження по
1999 рік. Батьки були колгоспниками (
батько працював трактористом, а мати -
ланковою) і господарство відносилось
до суспільної групи колгоспного
двору. Сім"єю вели спільне
господарство. Отже, відповідно до
діючого на той час законодавства
(ст.120,121 ЦК України 1963 р.) набув певну
частку у цьому дворі, майно якого
належало його членам на праві
сумісної власності.

І згідно зі ст. 17, 13 Загальної
Декларації прав людини кожна людина
має право володіти майном як
одноособово, так і разом з іншими.

Ніхто не може бути безпідставно
позбавлений свого права.

Кожна людина має право вільно
пересуватися і обирати місце
проживання у межах кожної країни.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 не
втратив права користування спірним
житлом, у даному випадку. Позивач
набула права власності на цей
будинок з часу реєстрації
нерухомості, тобто з 02.09.2014 року.

Ст. 7 ч.1 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" передбачено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

І відповідно до ст.167 ч.2 ЖК України ...
член сім"ї , який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Тобто, дружина відповідача і
повнолітні діти таке право втрачають
з жовтня 2005 року, а малолітні (ОСОБА_7 і
ОСОБА_8)- з дня їх реєстрації у
спірному будинку.

З врахуванням викладеного суд вважає,
що позов підлягає до часткового
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-213 ЦПК
України,ст.ст.71,72,167 ЖК України,ст.405 ЦК
України

суд-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати такими, що втратили право
користування жилим приміщенням - по
АДРЕСА_1 ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, з жовтня
2005 року, а ОСОБА_7 - з 12 грудня 2005 року і
ОСОБА_8 - з 19 лютого 2011 року.

Рішення набирає законної сили через 10
днів з дня проголошення, якщо протягом
цього часу не поступить апеляційна
скарга до апеляційного суду Волинської
області через Старовижівський райсуд
.

Суддя: Л. О. Кошелюк