Справа № 2/200/7148/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Кудрявцевої Т.О.

при секретарі
Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Третя
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
постійного проживання із спадкодавцем,
-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
вказаною заявою, в обґрунтування якої
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її дідусь - ОСОБА_2, після смерті якого
відкрилася спадщина на належну йому
частку в квартирі АДРЕСА_1, яка належала
на праві спільної власності: заявнику
ОСОБА_3 (прізвище змінено на ОСОБА_3 у
зв'язку з укладенням шлюбу 19.04.2003 року, у
теперішній час ОСОБА_3 у зв'язку з
укладенням шлюбу 23.06.2012 року), її бабусі
ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на
житло виданого Державним житлово -
комунальним підприємством «Південне»
на підставі розпорядження за № 1289/89 від
29.06.1998 року. Рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 30.10.2009 року розмір
часток в праві спільної сумісної
власності на вищезазначену квартиру
між нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визначений у
розмірі 1/3 частки за кожним
співвласником. Єдиним спадкоємцем
після смерті дідуся ОСОБА_2 відповідно
до ст. 1258 ЦК України залишилася тільки
вона, оскільки дружина ОСОБА_2 та її
бабуся - ОСОБА_4 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2,
а їх син та її батько - ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті дідуся ОСОБА_2 вона у
встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк до нотаріальної
контори не зверталася, оскільки на час
відкриття спадщини постійно мешкала з
дідусем за місцем свого проживання за
адресою: АДРЕСА_4. 10.12.2013 року вона
звернулася до Третьої
дніпропетровської нотаріальної
контори з заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом після
смерті свого дідуся ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, але постановою державного
нотаріуса ОСОБА_6 їй було відмовлено в
отриманні відповідного свідоцтва,
оскільки вона у встановлений
шестимісячний строк з 13.12.2011 р. по 13.06.2011
р. з заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не зверталася, а
згідно довідки про реєстрацію місця
проживання (перебування) особи ОСОБА_2
на день смерті був зареєстрований один,
тобто факт прийняття спадщини спільним
проживанням та реєстрацією не
підтверджений, в наслідок чого
нотаріусом їй було рекомендовано
звернутися до суду. Оскільки
місце постійного проживання
нотаріусом встановлювалося згідно
довідок про реєстрацію дідуся ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_2, та реєстрацію
місця її проживання за адресою:
АДРЕСА_4, але фактично дідусь ОСОБА_2 з
травня 2007 року, та до часу його смерті
мешкав за місцем її проживання і
реєстрації, тому вона вимушена
звернутися до суду з заявою про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем дідусем
ОСОБА_2, оскільки іншим шляхом, цей факт
підтвердити, або визнати вона не має
можливості.

Заявник посилається на те, що факт
її постійного проживання з дідусем
ОСОБА_2 за місцем її проживання і
реєстрації за адресою: АДРЕСА_4
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська підтверджується тимё
що після смерті її бабусі ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, вона була
вимушена перевезти до свого помешкання
на постійне проживання свого дідуся
ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що він був
лежачим хворим, страждав низкою
захворювань (атеросклероз, та іншими),
які позбавляли його можливості
рухатися, та потребував за собою
опікування, а саме надання звичайних
фактичних послуг щодо медичного
догляду, лікування, приготування їжі,
прибирання квартири, прання білизни
тощо. У зв'язку з чим в період часу
з травня 2007 року по час смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь ОСОБА_2 знаходився
на диспансерному обліку за її місцем
проживання в поліклініці розташованій
по АДРЕСА_6, під наглядом лікаря
терапевта ОСОБА_7, яка постійно
надавала медичну допомогу та в
подальшому констатувала факт смерті
ОСОБА_2, а вона отримувала відповідне
лікарське свідоцтво про смерть дідуся
ОСОБА_2

Заявник посилається на теё що вона не
зверталася до нотаріальної контори за
прийняттям спадщини, так як фактично
заволоділа майном померлого дідуся
ОСОБА_2, як єдиний спадкоємець, взяла
особисті документи, предмети
домашнього вжитку, меблі, постільну
білизну, килими, посуд, що було
власністю дідуся і перейшло до неї як
спадкове майно, що розповсюджується на
інші об'єкти спадкового майна у тому
числі і 1/3 частку спадкової квартири.
Таким чином, вона вважає, що відповідно
до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона може
вважатися спадкоємцем, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, та таким, що
прийняв спадщину, оскільки від цього
факту залежить виникнення її
особистих, та майнових прав, у зв'язку з
чим вимушено звертається до суду з
заявою про встановлення факту
постійного проживання заявника зі
спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_4 починаючи з травня 2007 року і по
день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник просить встановити факт
постійного її проживання разом зі
спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_4, починаючи з травня 2007 року і по
день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати
її такою, що прийняла спадщину після
смерті дідуся ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК
України.

В судовому засіданні заявник з
представником, посилаючись на
обставиниё викладені в заяві, заявлені
вимоги підтримали, в дане судове
засідання заявник не з"явилася, її
представник надав заяву про розгляд
справи у її відсутність.

Представник заінтересованої особи в
судове засідання не з»явився, про
розгляд справи повідомлявся належним
чином, надав заяву про розгляд справи у
її відсутність.

Вислухавши заявника з представником,
свідків, дослідивши докази у справі,
суд вважає, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України
заява фізичної особи про встановлення
факту, що має юридичне значення,
подається до суду за місцем її
проживання.

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Згідно до ст.1218 ЦК
України до складу спадщини входять всі
права та обов"язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно до ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови у її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 30 травня 2008 року № 7
наведеними у пункті 3 «місцем відкриття
спадщини є останнє місце проживання
спадкодавця, яке визначається за
правилами статті 29, частини другої
статті 1212 ЦК України. Якщо спадкодавець
мав кілька місць проживання, місцем
відкриття спадщини вважається останнє
місце реєстрації спадкодавця».

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому
засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь
заявниці - ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим 20.12.2011 року Відділом державної
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис за № 8598.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина на належну йому частку в
квартирі АДРЕСА_1, яка належала на праві
спільної власності: заявниці ОСОБА_3 (в
подальшому прізвище змінено на ОСОБА_3
у зв'язку з укладенням шлюбу 19.04.2003 року,
у теперішній час прізвище змінено на
ОСОБА_3 у зв'язку з укладенням шлюбу
23.06.2012 року), її бабусі ОСОБА_4, згідно
свідоцтва про право на житло виданого
Державним житлово-комунальним
підприємством «Південне» на підставі
розпорядження за № 1289/89 від 29.06.1998 року.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
30.10.2009 року, яке вступило в законну силу,
визначено, що ОСОБА_3., ОСОБА_2, ОСОБА_4,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, належить кожному
по 1/3 частини у власності на квартиру
АДРЕСА_3 з припиненням їх права
спільної сумісної власності на вказану
квартиру.

Єдиним спадкоємцем після смерті дідуся
ОСОБА_2 відповідно до ст. 1258 ЦК України
залишилася тільки заявник, оскільки
дружина ОСОБА_2 та її бабуся - ОСОБА_4
померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2, а їх син та
батько заявниці - ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про його смерть серії
НОМЕР_2.

Після смерті дідуся ОСОБА_2
заявник у встановлений ст. 1270 ЦК
України шестимісячний строк до
нотаріальної контори не зверталася,
оскільки на час відкриття спадщини
постійно мешкала з ним за місцем свого
проживання за адресою: АДРЕСА_4.

10.12.2013 року заявник звернулася до
Третьої дніпропетровської
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті свого дідуся
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, проте
постановою державного нотаріуса
ОСОБА_6 від 16.12.2013 року їй було
відмовлено у видачі відповідного
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_2, з
посиланням на теё що вона у
встановлений шестимісячний строк з
13.12.2011 р. по 13.06.2011 р. з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори не зверталася, а згідно довідки
про реєстрацію місця проживання
(перебування) особи ОСОБА_2 на день
смерті він був зареєстрований один,
тобто факт прийняття спадщини спільним
проживанням та реєстрацією не був
підтверджений, в наслідок чого
нотаріусом їй було рекомендовано
звернутися до суду.

Відповідно до матеріалів справи
дідусь заявника ОСОБА_2 на час смерті
був зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, а місцем реєстрації
проживання заявника ОСОБА_1 є адреса:
АДРЕСА_4.

Разом з цим, судом встановлено, що
фактично дідусь заявника ОСОБА_2 з
травня 2007 року та до часу його смерті
мешкав за місцем проживання і
реєстрації заявника, де вони проживали
однією сімєю.

Факт постійного проживання
заявника з дідусем ОСОБА_2 за місцем її
проживання і реєстрації за адресою:
АДРЕСА_4 в м. Дніпропетровську
підтверджується тимё що після смерті
бабусі заявника ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, вона була вимушена
перевезти до свого помешкання на
постійне проживання свого дідуся
ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що він був
лежачим хворим, хворів на атеросклероз
та інші захворювання, які позбавляли
його можливості рухатися, та
потребував за собою опікування та
догляду, а саме надання звичайних
фактичних послуг щодо медичного
догляду, лікування, приготування їжі,
прибирання квартири, прання білизни
тощо.

У зв'язку з зазначеним в період
часу з травня 2007 року по час смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь ОСОБА_2 знаходився
на диспансерному обліку за місцем
проживання заявника в поліклініці,
розташованій по АДРЕСА_6, під наглядом
лікаря терапевта ОСОБА_7, яка постійно
надавала йому медичну допомогу та в
подальшому констатувала факт його
смерті. Після смерті дідуся заявник
отримала відповідне лікарське
свідоцтво.

Вказане підтверджуються
медичними документами, постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи, від 16.12.2011 року, винесеною
Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області за фактом
перевірки заяви заявника про смерть
ОСОБА_2, де зазначено, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_4;
довідкою з квартального комітету №15
від 13.01.2014 року, відповідно до якої
ОСОБА_2 на день своєї смерті проживав за
місцем проживання ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_4, був лежачим хворим,
утримувався та доглядався за даною
адресою.

Встановлено, що заявник не зверталася
до нотаріальної контори за прийняттям
спадщини, оскільки на день смерті
дідуся ОСОБА_2 постійно проживала з ним
однією сім"єю, фактично заволоділа
майном померлого дідуся, як єдиний
спадкоємець, отримала у власність
особисті документи, предмети
домашнього вжитку, меблі, постільну
білизну, килими, посуд, які належали
дідусю і перейшли до неї як спадкове
майно, що розповсюджується на інші
об'єкти спадкового майна у тому числі і
1/3 частку спадкової квартири.

Вказане підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9
пояснилаё що вона з 1969 року проживає за
адресою АДРЕСА_5, тобто по сусідству з
ОСОБА_1, часто приходить до неї в гості.
Після смерті бабусі заявниці вона в
травні 2007 року забрала свого дідуся з
квартири по АДРЕСА_7 проживати до себе
додому за адресою АДРЕСА_4, оскільки він
був лежачим хворим та потребував її
допомоги та піклування. В квартирі за
місце мешкання ОСОБА_1 він проживав до
дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і там же
помер, за його життя він з ОСОБА_1 за
вказаною адресою проживали однією
сім"єю, у дідуся була своя кімната,
ОСОБА_1 піклувалася про нього та
здійснювала за ним догляд.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10
пояснивё що він з 2000 року знайомий з
ОСОБА_1 та знав її дідуся ОСОБА_2 та
бабусю ОСОБА_4 Після того, як в 2007 році
померла бабуся заявниці, вона в травні
2007 року перевезла свого дідуся з
квартири по АДРЕСА_7 проживати до себе
додому за адресою АДРЕСА_4, оскільки він
був лежачим хворим та потребував її
допомоги та піклування. Крім того, вона
перевезла його речі, зокрема
холодильник, кровать. В квартирі
заявниці ОСОБА_2 мав свою кімнату, він
його відвідував, дідусь з онукою ОСОБА_1
проживали за цією адресою однією
сім"єю, і там же він помер.

Відповідно до спадкової справи №886/2013
року, заведеної Третьою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_2, з заявою про отримання спадщини
після померлого звернулася до
нотаріальної контори лише ОСОБА_1

Таким чином, з огляду на встановлені
обставиниё суд вважає можливим
встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією
сім»єю за адресою АДРЕСА_4 з травня 2007
року та по день його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати її такою, що
прийняла спадщину після смерті
ОСОБА_11

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією
сім»єю за адресою АДРЕСА_4 з травня 2007
року та по день його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла
спадщину після смерті дідуся ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.О. Кудрявцева