Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-88/12
Головуючий у 1-й інст.
Зубчук Інна Володимирівна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Худякова А.М.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Релігійної
громади Української православної
Церкви Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії, третя особа
Станишівська сільська рада
Житомирського району, Житомирська
районна державна адміністрація про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та зустрічною
позовною заявою Релігійної громади
Української православної Церкви
Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії до виконавчого
комітету Станишівської сільської ради,
Станишівської сільської ради,
управління Держземагенства у
Житомирському районі, ОСОБА_1, третя
особа на стороні позивача Житомирська
районна державна адміністрація про
скасування рішення виконкому
Станишівської сільської ради та
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку

за апеляційними скаргами ОСОБА_1
та Бондарчук Людмили Анатоліївни -
представника Релігійної громади
Української православної Церкви
Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 21 березня 2014
року,-

в с т а н о в и л а
:

У січні 2011 року ОСОБА_1
звернувся до суду з названим позовом. В
обґрунтування вимог зазначав, що
рішенням виконавчого комітету
Станишівської сільської ради
Житомирського району від 18 серпня 1994
року йому було виділено земельну
ділянку площею 0,20 га під будівництво
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_2. Також було виготовлено
державний акт про право приватної
власності на зазначену земельну
ділянку. Відповідач без будь-якого
дозволу виконує монтажні роботи по
зведенню цегляного будинку на його
земельній ділянці і користується нею
для власних потреб, чим порушує його
/позивача/ право на користування та
розпорядження майном. У зв»язку з цим
просив відновити умови користування
земельною ділянкою, що перебуває у його
приватній власності шляхом прибирання
із земельної ділянки будівельних
матеріалів і переносу фрагментів
капітальної будівлі за межі його
земельної ділянки.

У грудні 2011 року Релігійна
громада Української православної
Церкви Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії звернулась до
суду з зустрічною позовною заявою про
скасування рішення виконкому
Станишівської сільської ради та
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку. В
обґрунтування вимог вказувала, що
зазначена земельна ділянка була
виділена общині для розташування
церкви за межами с. Бистри, на якій в
подальшому було побудовано церкву.
Земельна ділянка та державний акт на
право приватної власності на землю на
ім»я ОСОБА_1 видано з порушенням вимог
чинного законодавства, оскільки надана
земельна ділянка під будівництво та
обслуговування житлового будинку
частково розміщена за межами
населеного пункту. А тому просила
скасувати рішення Станишівської
сільської ради від 17.11.1994 року та
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий на ім»я ОСОБА_1

Рішенням Житомирського
районного суду Житомирської області
від 21 березня 2014 року в позові ОСОБА_1 та
зустрічному позові Релігійної
громади Української православної
Церкви Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить частково скасувати рішення
суду в частині відмови в задоволенні
його позову до Релігійної громади
Української православної Церкви
Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії щодо усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою площею 0,20 га, що розташована
по АДРЕСА_2 та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог.
Вказує, що рішенням Станишівської
сільської ради від 17.11.1994 року йому
передана у власність земельна ділянка
під будівництво та обслуговування
житлового будинку, державний акт про
право власності на землю зареєстровано
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю. В
той же час при обстеженні земельної
ділянки позивача спеціалістом
Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель
Житомирського району 15.05.2009 року
встановлено, що суміжним
землекористувачем, тобто відповідачем
у даній справі, була зайнята його
земельна ділянка площею 0,038 га.
самовільно і самовільно збудований на
ній об»єкт нерухомості, який має форму
храму.

В апеляційній скарзі Бондарчук
Л.А. - представник Релігійної громади
Української православної Церкви
Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії просить
виключити з мотивувальної частини
рішення висновок суду про те, що ОСОБА_1
на законних підставах володіє на праві
власності спірною земельною ділянкою,
скасувати рішення суду в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову та ухвалити нове рішення про
повне задоволення їх позовних вимог, з
поновленням, як пропущеного з поважних
причин, процесуального строку для
подачі цих позовних вимог та стягнути з
ОСОБА_1 понесені судові витрати.
Вказує, що ОСОБА_1 був власником
земельної ділянки площею 0.06 га для
обслуговування житлового будинку в с.
Скоморохи, а тому він мав право на
отримання у власність в порядку
приватизації ще 0,19 га землі для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. Однак, у порушення
вимог законодавства, рішенням
Станишівської сільської ради від 18.08.1994
року ОСОБА_1 надана у приватну
власність земельна ділянка площею 0,20
га у межах населеного пункту с. Бистри
по вул. И.Соломко під будівництво
житлового будинку. Вказує, що фактично
частина земельної ділянки ОСОБА_1
знаходиться за межами населеного
пункту, проте рішення районної ради
про надання землі ОСОБА_1 за межами
населеного пункту с. Бистри відсутнє.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не
підлягають до задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи
рішенням виконавчого комітету
Станишівської сільської ради від 18
серпня 1994 року ОСОБА_1 надано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,20
га у межах населеного АДРЕСА_2 під
будівництво індивідуального житлового
будинку /т.1а.с.7/.

Рішенням виконавчого комітету
Станишівської сільської ради №75 від
17.11.1994 року ОСОБА_1 передано безкоштовно
у приватну власність земельну ділянку
площею 0,20га, яка раніше була йому
надана у межах населеного пункту
/т.1а.с.141,142/.

На підставі зазначеного рішення
виконкому 11.08.1995 року ОСОБА_1, мешканцю
АДРЕСА_1, видано державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІV-ЖТ № 022382 площею 0,20га /т.1 а.с.9/.
Земельна ділянка розташована на
території с. Бистри Станишівської
сільської ради та призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Згідно опису меж, наявному у державному
акті, земельна ділянка ОСОБА_1 межує по
лінії від А до Б з вулицею, від Б до В - із
землями Житомирської райспоживспілки
(магазин), від В до Г - із землями резерву
с. Бистри (випас), від Г до А - із землями
гр. ОСОБА_4./т.1 а.с.9/.

Матеріалами справи також
підтверджується, що 10.10.1994 року ОСОБА_1
виготовив план забудови зазначеної
земельної ділянки /т.1 а.с.10/.

Проте, до цього часу будівництво не
проведено, земельна ділянка ОСОБА_1 у
будь-який спосіб не використовувалась,
межова територія, шляхом зведення
паркану або в інший спосіб, не
зафіксована.

Рішенням №239 41-ї сесії V скликання
Станишівської сільської ради від 22
жовтня 2009 року скасовано рішення
виконкому цієї ради №53 від 18.08.1994 року
та №75 від 17.11.1994 року в частині передачі
земельної ділянки площею 0,20га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських споруд у
приватну власність ОСОБА_1 у зв"язку із
знаходженням частини земельної
ділянки орієнтовною площею 0,126га за
межами населеного пункту /т.1 а.с.31/.

Постановою Житомирського районного
суду Житомирської області від 08.11.2011
року вищезазначене рішення
Станишівської сільської ради
скасовано /т.1а.с.68/. Постанова є чинною.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_1 має законне право володіння
земельною ділянкою, переданою йому у
приватну власність.

Судом також встановлено, що позивачу за
зустрічним позовом - Релігійній
громаді Української православної
Церкви Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії рішенням 32-ї
сесії ІV скликання Станишівської
сільської ради Житомирського району
від 8 вересня 2005 року надано згоду на
вибір та обстеження земельної ділянки
орієнтовною площею 0,20га для
розташування приміщення церкви за
межами с. Бистрі (бувший господарський
двір)/т.1 а.с.129/.

Розпорядженням голови Житомирської
районної державної адміністрації №142
від 24.02.2006 року надано дозвіл
Свято-Воздвиженській парафії на вибір
земельної ділянки орієнтовною площею
0,20га для будівництва церкви за межами
с. Бистрі (бувший господарський двір)
на території Станишівської сільської
ради /т.1 а.с.130/.

Рішенням №112 сьомої сесії шостого
скликання Житомирської районної ради
від 24 травня 2011 року затверджено
технічну документацію по визначенню
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки площею 0,20га, яка надається в
оренду Свято-Воздвиженській парафії/т.1
а.с.122/, а 27 січня 2012 року між
Житомирською районною державною
адміністрацією та
Свято-Воздвиженською парафією
укладено договір оренди землі, за
умовами якого парафії, на підставі
розпорядження Житомирської
райдержадміністрації №4 від 5 січня 2012
року, передається в оренду на 10 років
земельна ділянка загальною площею
0,20га, в тому числі під будівлями і
дворами - 0,20га, яка знаходиться на
території Станишівської сільської
ради за межами с. Бистрі (землі
запасу)/т.1а.с.115-120/.

19 липня 2012 року Свято-Воздвиженська
парафія Житомирської єпархії в особі
релігійної громади Української
православної церкви в с. Бистри
Житомирського району на підставі
рішення виконкому Станишівської
сільської ради від 17.05.2012 року за №49
отримала свідоцтво про право
власності, яке зареєстровано в КП
Житомирського обласного МБТІ 06.08.2012
року/а.с.192,193/.

Встановивши такі обставини справи, суд
першої інстанції надав їм правильну
оцінку та дійшов обгрунтованого
висновку про відмову в задоволенні як
основного так і зустрічного позову.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов"язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном /ст.391 ЦК
України/.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1
просив відновити умови користування
земельною ділянкою, що перебуває у його
приватній власності шляхом прибирання
із земельної ділянки будівельних
матеріалів і переносу фрагментів
капітальної будівлі за межі його
земельної ділянки. При цьому посилався
на Акт обстеження земельної ділянки
спеціалістом Держземінспекції у
Житомирській області № 072/50 від 15
травня 2009 року, яким встановлено , що
суміжний землекористувач самовільно
зайняв частину його земельної ділянки
на площі 0,038га, на якій складовані
будівельні матеріали та будується
капітальна будівля церкви /т.1а.с.12/.

Водночас за повідомленням
управління Держкомзему у
Житомирському районі №2577 від 08.10.2012
року технічна документація із
землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_1
в АДРЕСА_2 відсутня /т.1 а.с.202/.

Відсутність технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянкою площею 0,20га, яка
належить на праві власності ОСОБА_1 та
каталогу координат поворотних точок
меж зазначеної земельної ділянки /т.2
а.с.11,15/ унеможливило проведення по
справі експертизи.

З"ясувавши такі обставини справи суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що ОСОБА_1 не надав суду
доказів на підтвердження існування
факту самовільного зайняття суміжним
землекористувачем
Свято-Воздвиженською парафією с.
Бистри частини земельної ділянки, що
належить йому на праві приватної
власності, а відтак відсутні підстави
для задоволення його вимог про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

Колегія суддів повністю погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову в задоволенні зустрічного
позову з підстав не встановлення факту
порушення прав позивача за зустрічним
позовом, як землекористувача земельної
ділянки, розташованої на території
Станишівської сільської ради за межами
с. Бистри Житомирського району та
області загальною площею 0,20га.

Доводи, наведені в апеляційних скаргах
сторін, висновків суду не спростовують
і не впливають на правильність його
прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення на підставі наданих сторонами
та досліджених у судовому засіданні
доказів, повно і всебічно з"ясувавши
обставини, на які посилаються сторони
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л
и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Бондарчук Людмили Анатоліївни -
представника Релігійної громади
Української православної Церкви
Свято-Воздвиженської парафії
Житомирської єпархії відхилити.

Рішення Житомирського
районного суду Житомирської області
від 21 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді