Справа № 576/1886/14-ц,
Глухівський міськрайсуд Сумської
області в особі судді Демченка О.С., при
секретарі Бірюк О.І., з участю заявника
ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,
представника стягувача у виконавчому
провадженні - ОСОБА_3 та представника
відділу державної виконавчої служби
Глухівського міськрайонного
управління юстиції (далі - ДВС) Бурноса
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про
визнання незаконними дій посадових
осіб відділу ДВС щодо подальшого
проведення виконавчих дій у
виконавчому провадженні та
зобов'язання відділ ДВС закінчити
виконавче провадження,
За змістом поданої ОСОБА_1 до
Глухівського міськрайсуду 06 серпня
2014 року підтриманої в суді
скарги та пояснень ОСОБА_1 і його
представника (дружини) - ОСОБА_2, в суді
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять суд визнати
неправомірними дії посадових осіб
відділу державної виконавчої служби
Глухівського міськрайонного
управління юстиції, вчинені після 21
січня 2014 року у виконавчому
провадженні ВП № 41451171, відкритому 17
січня 2014 року за виконавчим листом
№ 2/576/1/13 на виконання рішення
Глухівського міськрайсуду від 28
жовтня 2013 року в частині зобов'язання
ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у
користуванні господарською спорудою
(льохом) та земельною ділянкою АДРЕСА_1,
а також зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Глухівського
міськрайонного управління юстиції
прийняти в зазначеному виконавчому
провадженні рішення про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку із
фактичним виконанням ОСОБА_1
наведеного рішення суду. При цьому
сторона заявника посилається на те, що
після того, як 21 січня 2014 року державним
виконавцем Бурносом Олександром
Валерійовичем у зазначеному
виконавчому провадженні був складений
акт, за змістом якого виявлено, що
ОСОБА_1 не чинить ОСОБА_5 перешкод у
користуванні льохом та земельною
ділянкою за зазначеною адресою,
виконавча служба, виходячи з положень
Закону України «Про виконавче
провадження», мала прийняти рішення
про закінчення зазначеного
виконавчого провадження у зв'язку із
фактичним виконанням боржником
рішення суду, і що усі наступні, вчинені
після 21 січня 2014 року представниками
відділу державної виконавчої служби
дії, спрямовані на примушення ОСОБА_1
на вчинення інших не зазначених у
вказаному рішенні суду дій, які
продовжуються до цього часу, мали і
мають неправомірний характер,
оскільки виходили і виходять за межі
покладених на ОСОБА_1 рішенням
суду зобов'язань.

При розгляді скарги судом представник
ОСОБА_6 (як стягувачки у зазначеному
виконавчому провадженні) - ОСОБА_3, та
представник ДВС - Бурнос Олександр
Валерійович, за змістом їх пояснень в
суді, просять залишити без задоволення
скаргу ОСОБА_1, посилаючись на те, що
ОСОБА_1 не виконав і не виконує рішення
суду щодо нечинення перешкод ОСОБА_5 у
користуванні належними їй льохом та
земельною ділянкою, розташованими
АДРЕСА_1, оскільки для фактичного
виконання зазначеного рішення суду
необхідно знести паркан, ворота та
перенести хвіртку, побудовані ОСОБА_1
посередині і впродовж належної ОСОБА_5
земельної ділянки.

Дослідивши матеріали зазначеного
виконавчого провадження та інші
надані сторонами у спорі документи, суд
дійшов переконливого висновку про
обґрунтованість скарги ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Глухівського міськрайсуду від 28 жовтня
2013 року ОСОБА_1 зобов'язаний не чинити
ОСОБА_5 перешкоди у користуванні
господарською спорудою (льохом) та
земельною ділянкою АДРЕСА_1 (а.с. 15-17). За
виданим судом за цим рішенням
виконавчим листом № 2/576/1/13 17 січня 2014
року ДВС було відкрито виконавче
провадження ВП № 41451171.

21 січня 2014 року державним виконавцем
Бурносом О.В., у провадженні якого
перебувало вказане виконавче
провадження, був складений вже
наведений у цій ухвалі акт (а.с. 54), за
змістом якого державний виконавець
констатував, що ОСОБА_1 не чинить
ОСОБА_5 перешкод у користуванні
зазначеними у рішенні суду льохом та
земельною ділянкою, оскільки ним
наданий вільний доступ для
користування ними. Але після складання
цього акту, у зв'язку з надходженням
скарг від імені ОСОБА_5, (за змістом
пояснень Бурноса О.В. в суді) рішення
про закінчення зазначеного
виконавчого провадження прийнято не
було.

27 січня 2014 року державний виконавець
Бурнос О.В. звернувся до Глухівського
міськрайсуду із заявою, якою просив суд
роз'яснити йому наведене рішення суду
від 28 жовтня 2013 року. При цьому Бурнос
О.В. в своїй заяві доводив до суду, що
боржник ОСОБА_1 добровільно надав
ОСОБА_5 доступ до льоху зі сторони
вулиці Київський шлях, знявши для
цього у своїй огорожі хвіртку з петель,
але ОСОБА_5 такий доступ до льоху не
влаштовує, так як вона вважає, що для
задоволення її вимог ОСОБА_1
зобов'язаний знести паркан, який
побудований ним між суміжними
земельними ділянками за адресами
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (відповідно - ОСОБА_1
і ОСОБА_5), для надання їй (ОСОБА_5)
вільного доступу у користуванні
льохом та земельною ділянкою. Окрім
цього, в заяві до суду Бурнос О.В.
повідомляв суд про те, що наявний між
вказаними земельними ділянками паркан
в абрисі земельної ділянки ОСОБА_5 не
зазначений, але він (паркан) зазначений
в кадастровому плані на земельну
ділянку ОСОБА_1; що раніше на виконання
рішення Глухівського міськрайсуду від
18 жовтня 2006 року ОСОБА_1 був
зобов'язаний не чинити ОСОБА_5 і ОСОБА_7
перешкод у користуванні льохом АДРЕСА_1
шляхом знесення паркану і надання
доступу до льоху для подальшого
користування, поточного ремонту та
догляду за спорудою - один метр, а для
входу в льох - три метри; що вказане
рішення Глухівського міськрайсуду від
18 жовтня 2006 року було виконано, паркан
між суміжними земельними ділянками
ОСОБА_7 і ОСОБА_1 був знесений, а в
подальшому - знов побудований. Своєю
заявою до суду Бурнос О.В. просив суд
роз'яснити: боржник зобов'язаний не
чинити стягувачці перешкод в
користуванні якою земельною ділянкою -
тією, яка знаходиться під льохом для
його обслуговування та поточного
ремонту - в один метр та для входу в
льох у три метри (виходячи з рішення
Глухівського міськрайсуду від 18 жовтня
2006 року, чи тією, яка зазначена в
Державному акті на право власності на
земельну ділянку АДРЕСА_1 та межує із
земельною ділянкою АДРЕСА_2. Бурнос О.В.
тією ж заявою просив суд також
роз'яснити чи є самовільно зведений між
зазначеними суміжними земельними
ділянками паркан перешкодою для
користування ОСОБА_5 льохом та
земельною ділянкою.

Ухвалою Глухівського міськрайсуду від
06 лютого 2014 року державному виконавцю
Бурносу О.В. було відмовлено у
роз'ясненні рішення Глухівського
міськрайсуду від 28 жовтня 2013 року. При
цьому, відмовляючи Бурносу О.В. у
роз'ясненні рішення суду від 28 жовтня
2013 року суддя Васянович В.М. (який й
ухвалював вказане рішення) в ухвалі
зазначав, що він вважає, що рішення суду
від 28 жовтня 2013 року є зрозумілим,
оскільки з долученого до заяви Бурноса
О.В. акту державного виконавця від 21
січня 2014 року вбачається, що боржник
ОСОБА_1 не чинить ОСОБА_5 перешкод в
користуванні льохом та земельною
ділянкою, яка знаходиться під льохом, й
ним надано доступ для користування цим
льохом зі сторони вулиці Київський
шлях.

Ухвала судді Васяновича В.М. від 06
лютого 2014 року ніким не оскаржувалась,
але в подальшому ДВС вчинялись різні
дії (в тому числі - й протягом розгляду
судом даної справи за скаргою ОСОБА_1),
спрямовані на примушення ОСОБА_1 на
вчинення інших, незазначених у рішенні
Глухівського міськрайсуду від 28 жовтня
2013 року дій, які він, на думку
представників ДВС, зобов'язаний
вчинити для задоволення вимог ОСОБА_5
та її представника - ОСОБА_3 в контексті
зазначеного рішення суду.

Так, 14 березня 2014 року державним
виконавцем Бурносом О.В. був складений
акт (а.с. 55), за змістом якого ним
(Бурносом О.В.) виявлено, що (далі
дослівно з акту) «на території АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_5, стоїть
побудований паркан, який належить
ОСОБА_1, який на мою думку і є перешкодою
в користуванні даною земельною
ділянкою та господарською спорудою
льохом», а постановою державного
виконавця Бурноса О.В. від 17 березня 2014
року на боржника ОСОБА_1 був накладений
штраф у розмірі 170 грн. за невиконання
рішення Глухівського міськрайсуду від
28 жовтня 2013 року. Але вказана постанова
Бурноса О.В. була оскаржена ОСОБА_1 в
порядку адміністративного
судочинства, і Постановою Глухівського
міськрайсуду (як адмінсуду) від 16 липня
2014 року (суддя Васянович В.М.) скасована
як протиправна. При цьому в наведеній
Постанові судді Васяновича В.М.
констатовано, що фактично рішення суду
щодо надання ОСОБА_5 доступу для
користування льохом та земельною
ділянкою ОСОБА_1 виконано, і державний
виконавець Бурнос О.В. не довів
зворотнього.

04 серпня 2014 року в о. начальника ДВС
Бірюк С.М. була винесена постанова, якою
(за її змістом) у зв'язку з виникненням
обставин, що ускладнюють виконання
рішення Глухівського міськрайсуду від
28 жовтня 2013 року, утворена виконавча
група у складі державних виконавців
Кондратюк О.М. і Кучерини Т.А. та самої
Бірюк С.М. (а.с. 58). При цьому, у цій
постанові Бірюк С.М. взагалі відсутнє
посилання на будь-які конкретні
обставии, що ускладнюють виконання
рішення суду.

04 серпня та 14 серпня 2014 року державним
виконавцем ДВС Кондратюк О.М. із
залученням представників інших служб
проводились обстеження
будинковолодінь ОСОБА_5 і ОСОБА_1, за
результатами яких складались акти, в
яких викладені висновки і міркування
щодо невиконання ОСОБА_1 рішення суду
(а.с. 56-57).

За змістом ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) в діючій
редакції виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом ч. 1 ст. 6 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, а за змістом ч. 1 ст. 11
цього ж Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

За змістом ч.ч. 1 та 3 ст. 49 Закону № 606-XIV
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом, про що
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Статтею 75 Закону № 606-XIV визначені умови
виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення. За
змістом частини 4 цієї статті державний
виконавець під час виконання
рішення про заборону вчиняти певні
дії або про утримання від вчинення
певних дій доводить до відома
боржника резолютивну частину такого
рішення, про що складає відповідний
акт, а після складення акта виносить
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

За змістом рішення Глухівського від 28
жовтня 2013 року суд вирішив (далі
дослівно з резолютивної частини
рішення) «Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити
ОСОБА_5 перешкоди у користуванні
господарською спорудою (льохом) та
земельною ділянкою АДРЕСА_1», тобто
даним рішенням ОСОБА_1 був зобов'язаний
утриматись (утримуватись) від вчинення
будь-яких дій, спрямований на чинення
ОСОБА_5 перешкод у користуванні льохом
та земельною ділянкою, розташованих за
конкретною адресою. Інших зобов'язань
чи будь-яких інших конкретних приписів
ОСОБА_1 щодо нечинення перешкод ОСОБА_5
у користуванні льохом та земельною
ділянкою (знесення паркану, воріт,
перенесення фіртки тощо) вказане
рішення суду в собі не містить, а відтак
- це рішення суду підлягає виконанню у
примусовому порядку саме відповідно до
положень ч. 4 ст. 75 Закону №
606-XIV, і державний виконавець на
виконання зазначеного рішення суду мав
довести до боржника (ОСОБА_1)
резолютивну частину рішення суду, про
що скласти акт, після чого винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Наведені дії, вчинені представниками
ДВС після 21 січня 2014 року - після
виявлення, встановлення державним
виконавцем Бурносом О.В. факту, що
ОСОБА_1 не чинить ОСОБА_5 перешкод у
користуванні льохом і земельною
ділянкою, з урахуванням наведених
положень Закону № 606-XIV, носили
неправомірний характер, оскільки з
надуманих мотивів виходили за межі
резолютивної частини судового рішення,
на підставі якого судом був виданий
виконавчий лист.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 293,
283 та 387 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

у х в а л
ю є .

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити у
повному обсязі.

Визнати неправомірними дії
посадових осіб відділу державної
виконавчої служби Глухівського
міськрайонного управління юстиції,
вчинені після 21 січня 2014 року у
виконавчому провадженні ВП № 41451171,
відкритому 17 січня 2014 року за
виконавчим листом № 2/576/1/13 на виконання
рішення Глухівського міськрайсуду від
28 жовтня 2013 року в
частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
ОСОБА_5 перешкоди у користуванні
господарською спорудою (льохом) та
земельною ділянкою АДРЕСА_1, та
зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Глухівського
міськрайонного управління юстиції
прийняти в зазначеному виконавчому
провадженні рішення про закінчення
виконавчого провадження відповідно до
положень пункту 8 частини 1 статті 49 та
положень ч. 1 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Сумської області
шляхом подання до Глухівського
міськрайсуду апеляції на ухвалу. Така
апеляція може бути подана протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Глухівського міськрайсуду
О.С.
Демченко

Повний текст даної ухвали
виконаний суддею 10 вересня 2014 року.