АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22 -7416/2014р.
Головуючий у І інстанції Виниченко
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 08 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа, Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю "Гарантія" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року представник
ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, СТзДВ"Гарантія" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 23
березня 2012 року з вини відповідача
,який керуючи автомобілем “
Шевролет”  держномер НОМЕР_2 по вулиці
Карбишева в м. Києві порушив вимоги
пункту 10.1 Правил дорожнього руху :
перед початком руху не переконався ,
що це буде безпечним і не створить
перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху сталася
дорожньо-транспортна пригода, у
результаті якої був пошкоджений
автомобіль МАЗДА  держномер  НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_2

Оскільки цивільно - правова
відповідальність відповідача у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди
ОСОБА_1 застрахована в Страховому
товаристві з додатковою
відповідальністю " Гарантія"( далі -
Страхове товариство) позивач просила
стягнути з Страхового товариства на
користь позивача страхове
відшкодування в сумі 18 413,02 грн. та
витрати на проведення дослідження у
сумі 1 200,00 грн. 00 коп., а з ОСОБА_1 -
моральну шкоду у сумі 300 грн. та
судовий збір з відповідачів.

Під час розгляду справи позивач
уточнив свої вимоги, оскільки Страхове
товариство повідомило , що ОСОБА_1 не
повідомив його про настання
страхового випадку, а тому позивач
просила стягнути з ОСОБА_1 на її
користь заподіяну внаслідок ДТП
майнову шкоду в сумі 15 145,26 грн., втрату
товарної вартості автомобіля в сумі 3
267,76 грн. , витрати на проведення авто
товарознавчої експертизи у сумі 2 942,40
грн. та витрати на проведення авто
товарознавчого дослідження у сумі 1 200
грн. і на відшкодування моральної
шкоди 1500 грн.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 08 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю "Гарантія" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
майнову шкоду , завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі 18
413, 02 грн., витрати на проведення авто
технічної експертизи в розмірі 2 942, 40
грн., витрати на проведення авто
товарознавчого дослідження в сумі 1 200
грн., моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.
та судовий збір в сумі 458, 80 грн., а
всього суму 24 014, 23 грн.

В решті вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволені позову
відмовити в повному обсязі, оскільки
судом неповно з'ясовані обставини
справи та порушені норми
матеріального і процесуального права.

Належним чином повідомлені
представники сторін , а в силу п.5 ст. 76
ЦПК України вважаються повідомленими і
сторони , у судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили , а тому колегія суддів
дійшла висновку про можливість
слухати справу у їх відсутності, до
того ж представники сторін в
судовому засіданні Апеляційного суду
м. Києва уже давали пояснення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги і дослідивши
висновок експертів за результатами
проведення судової авто технічної
експертизи , колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

Згідно ч. 1, 2 , ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі ( право власності , інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Положенням ч.1 ст. 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Судом встановлено , що 23 березня 2012
року на вулиці Карбишева в м. Києва
сталася дорожньо-транспортна пригода
внаслідок якої автомобіль “Мазда 3”
держномер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3
та автомобіль Шевроле” держномер
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1
зіткнулися. В результаті зіткнення
автомобілі отримали технічні
пошкодження.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 11 лютого 2013 року, яка
постановою Апеляційного суду м. Києва
від 26 березня 2013 року залишена без змін,
провадження в справі про вчинення
ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю
події і складу адміністративного
правопорушення (а.с.10-15).

Під час розгляду адміністративної
справи № 3/2604/6156/2012 про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за скоєння правопорушення,
передбаченого статтею 124 КпАП України
Дніпровським районним судом м. Києва
було призначено судову авто технічну
експертизу на вирішення якої було
постановлено питання про те , дії
якого з водіїв призвели до даної ДТП
та є в причинному зв'язку з його
настанням.

Згідно висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 10676/12-52 від 31 січня 2013 року
за встановлених обставин зближення та
контактування транспортних засобів
(удар лівою передньою частиною
автомобіля Шевроле в праву бокову
частину автомобіля Мазда ), водій
автомобіля Мазда ОСОБА_3 міг бути
позбавлений технічної можливості
своєчасно виявити маневр автомобіля
Шевроле ліворуч та відповідно
технічної можливості уникнути даної
ДТП. Відтак, в даному випадку в
причинному зв'язку з виникненням даної
ДТП з технічної точки зору могли
знаходитись дії водія автомобіля
Шевроле ОСОБА_1, які не відповідали
вимогам п.10.1(а.с.16-21).

Відповідно до висновку ТОВ "Агенція
"Експертиза та оцінка" № 0153 від 17
квітня 2013 року матеріальний збиток,
завданий власникові Mazda 3 державний
номер НОМЕР_1 в результаті його
пошкодження при ДТП станом на 23.03.2012
року складає 18 413,02 грн.(а.с.24-30).

Згідно ремонтної калькуляції
Агенції"Експертиза та оцінка" № 0153 від
17.04.2013 року ремонтні роботи автомобіля
Мазда 3 дежномер НОМЕР_1 складає 15 145, 26
грн.(а.с. 34-36).

26.10.2011 року між СТзДВ " Гарантія" та
ОСОБА_1 було укладено договір
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів, що
підтверджується полісом № АВ/0382753
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів( а.с.52).

Відповідно до укладеного договору
ОСОБА_1 застрахував свою
відповідальність і збитки третій
особі зобов'язувалася відшкодувати
СТзДВ"Гарантія" в межах ліміту
відповідальності , тобто в межах 50 000
грн.

Згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/0382753 від
26.10.2011 року забезпеченим транспортним
засобом за цим договором є автомобіль
марки "Chevrolet Tacuma", держномер НОМЕР_2 (а.с.
52).

Зі змісту заяви представника СТзДВ "
Гарантія " Пономарьова А.О. випливає, що
ОСОБА_1 не повідомляв СТзДВ " Гарантія "
про настання страхового випадку (
а.с.97).

04 травня 2012 року представник
позивача звернувся до СТзДВ"Гарантія"
з повідомленням про настання
страхового випадку по договору
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а у червні 2013
року ОСОБА_2 звернулася з заявою до
СТзДВ"Гарантія" щодо страхового
відшкодування (а.с. 53-54,55).

Проте відповіді на зазначену заяву та
повідомлення від страхової компанії ні
позивачем ні її представником не
отримано.

Згідно з пунктом 33.1, підпунктом 33.1.4.
статті 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання дорожньо
транспортної пригоди, письмово
надати страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ), повідомлення
про

дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду Україїни з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 16 постанови " Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки " від 01.03.2013 року №
4 , що відповідно до статті 21 Закону №
1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

З огляду на те , що ОСОБА_1 не повідомив
СТзДВ " Гарантія" у строк встановлений
статтею 33 названого Закону про
настання страхового випадку, суд
обґрунтовано стягнув з нього
заподіяну позивачу майнову шкоду та
витрати на проведення авто технічної
експертизи і авто товарознавчого
дослідження .

При вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди, суд
правильно виходив з обставин справи,
характеру і тривалості моральних
страждань завданих позивачу у зв'язку з
пошкодженням автомобіля та
неможливістю позивачем користуватися
автомобілем за призначенням і її
розмір визначив з урахуванням вимог
розумності і справедливості.

Посилання в апеляційній скарзі на те ,
що суд безпідставно поклав обов'язок
по відшкодуванню майнової та моральної
шкоди на відповідача , оскільки вина
останнього не доведена, не
заслуговують на увагу , так як судом
апеляційної інстанції за клопотанням
представника позивача для всебічного
і повного з'ясування обставин справи
було призначено судову авто технічну
експертизу.

Згідно висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 8555/14-52 від 10.09.2014 року в
даній дорожній обстановці у
причинному зв'язку з виникненням даної
ДТП, з технічної точки зору,
знаходяться дії водія автомобіля
“Шевролет Такума” д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1,
які не відповідали вимогам п.10.1 ПДР
(а.с.184-187).

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на те , що в матеріалах
справи відсутні докази , які б
спростовували цей висновок
експертизи і такі докази не були
надані відповідачем суду першої та
апеляційної інстанції , колегія суддів
бере його до уваги і вважає доведеним
наявність вини відповідача у
заподіянні шкоди позивачу.

Судом з'ясовані обставини , що мають
значення для справи, висновки суду
відповідають вимогам закону та
обставинам справи, а тому колегія
суддів не вбачає підстав до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

Під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції була призначена
судова авто технічна експертиза і
позивачем сплачено за її проведення 2
767,50 грн., що підтверджується актом
здачі - приймання висновку судових
експертів № 8555/14-52 від 10 вересня 2014
року та квитанцією № 12458206 від 01
вересня 2014 року( а.с. 182,209 ).

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

За таких обставин, суд вважає , що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню понесені позивачем
витрати з проведенням судової авто
технічної експертизи в сумі 2 767,50 грн.

Керуючись ст. 303,304,307,308, 315 ЦПК
України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 08 квітня 2014
року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати,пов'язані з проведенням
судової авто технічної експертизи в
сумі 2 767,50 грн.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: