АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8638/14
Головуючий 1 інст. - Пчолкін С.А.
Справа №1225/771/12
Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сватівського районного суду
Луганської області від 28 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Сватівської райдержадміністрації до
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав, стягнення аліментів, призначення
опіки, та за зустрічним позовом ОСОБА_1
до Служби у справах дітей Сватівської
райдержадміністрації про попередження
біологічного батька щодо необхідності
змінити ставлення до виховання
неповнолітньої дочки, поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконання ним батьківських обов'язків,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року Сватівська
райдержадміністрація Луганської
області звернулася до суду в інтересах
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом до
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав, стягнення аліментів, призначення
опіки.

В обгрунтування позовних вимог
Сватівська райдержадміністрація
Луганської області вказувала, що
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
матір якої померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб
між батьками дитини був розірваний ще 08
липня 2004 року, майже 7 років донька з
батьком не спілкувалися. ОСОБА_2
проживає з ОСОБА_3, яка є родичкою
дитини. Протоколом засідання від 25
січня 2012 року районна комісія з питань
захисту прав дитини прийняла рішення
про можливість та доцільність
призначення ОСОБА_3 опікуном над
ОСОБА_2, служба у справах дітей надала
відповідний висновок. Крім того, з
урахуванням мінливого доходу
відповідача, Сватівська
райдержадміністрація вважає за
доцільне визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Тому, Сватівська райдержадміністрація
Луганської області просила суд
позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по
відношенню до малолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути аліменти
з відповідача на користь ОСОБА_2 у
твердій грошовій сумі, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку,
починаючи з дня подання до суду
позовної заяви до досягнення дитиною
повноліття на її картковий рахунок;
встановити опіку ОСОБА_3 над ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до Служби у
справах дітей Сватівської
райдержадміністрації про попередження
біологічного батька щодо необхідності
змінити ставлення до виховання
неповнолітньої дочки, поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконання ним батьківських обов'язків.

В обгрунтування зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 вказував, що він від
батьківських обов'язків не ухиляється,
бажає приймати участь у вихованні
дитини; крім того, матеріально
підтримує доньку.

Тому, ОСОБА_1 просив суд ухвалити
рішення, яким попередити його, як
біологічного батька дитини, про
необхідність зміни ставлення до
виховання неповнолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на органи опіки
та піклування контроль за виконанням
ним батьківських обов'язків.

Рішенням Сватівського районного суду
Луганської області від 28 липня 2014 року
позовні вимоги Сватівської
райдержадміністрації задоволено у
повному обсязі. Позбавлено
батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню
до малолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто аліменти з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі ?
частини від доходів відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2012
року та до досягнення дитиною
повноліття на її картковий рахунок
НОМЕР_1, відкритий у Сватівському
відділенні Луганської філії
ПриватБанку. Встановлено опіку над
малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Призначено опікуном ОСОБА_3 над
малолітньою ОСОБА_2 В задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким відмовити у задоволенні
первісного позову, а його зустрічний
позов задовольнити; вирішити питання
про судові витрати.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зазначає, що позбавлення його
батьківських прав є крайнім засобом
сімейно-правового характеру, підстав
для якого не має.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги за
первісним позовом та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини про що свідчить також і зміст
його зустрічного позову.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів повністю
погодитись не може.

Згідно ст. 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, піклувальник,
особа, в сім'ї якої проживає дитина,
заклад охорони здоров'я або навчальний
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки і піклування, прокурор, сама
дитина, яка досягла 14 років.

Сімейний кодекс України детально
регулює питання застосування такого
засобу захисту дитини, її прав та
інтересів від посягань з боку її
власних батьків , як позбавлення
батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є
заходом відповідальності батьків за
невиконання або неналежне виконання
ними своїх батьківських обов'язків.
Головною метою такого заходу є захист
інтересів малолітніх або
неповнолітніх дітей і стимулювання
батьків щодо належного виконання своїх
обов'язків.

Статтею 150 СК України передбачені
обов'язки батьків щодо виховання та
розвитку дитини. Стаття 164 Сімейного
кодексу України передбачає
підстави для позбавлення батьківських
прав, це ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
жорстокого поводження з дитиною, коли
вони є хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладання на них
відповідальності, встановленої
законом.

Частиною 1 ст.164 СК України встановлено,
що мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування; 2)
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини; 3)
жорстоко поводяться з дитиною; 4) є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; 5) вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини. Тобто, перелік підстав
позбавлення батьківських прав є
вичерпним.

Згідно з п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 20 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав»(далі Постанова)
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_1
та ОСОБА_4 (а.с.6 т.1). Шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 розірвано 08 липня 2004 року (а.с.8
т.1). Мати дитини ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7 т.1).

Після смерті матері дитина проживала з
тіткою (сестрою матері) ОСОБА_3,
навчалася у Сватівській ЗОШ І-ІІІ
ступенів №1 (а.с.11 т.1).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.32
т.1), паспорт отримала за місцем
реєстрації. Актом обстеження
житлово-побутових умов проживання
дітей від 03 грудня 2011 року встановлено,
що умови для проживання дитини у
вищевказаній квартирі створено
належним чином (а.с.139).

Протоколом засідання від 25 січня 2012
року районна комісія з питань захисту
прав дитини прийняла рішення про
можливість та доцільність призначення
ОСОБА_3 опікуном над ОСОБА_2, служба у
справах дітей надала відповідний
висновок, а протоколом від 22 березня 2012
року комісія зазначила, що вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
відповідача по відношенню до доньки,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15-18, 20 т.1).

За правилами ст..19 СК України висновок
органу опіки та піклування не є для
суду обов'язковим, а підлягає оцінці
поряд з іншими доказами.

Крім того, відповідно до висновку
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації від 25 травня
2012 року ОСОБА_1 недоцільно позбавляти
батьківських прав відносно доньки, а
рекомендовано надати психологічну
допомогу неповнолітній ОСОБА_2 з метою
встановлення контакту з батьком для
налагодження сімейних стосунків (а.с.
67-68 т.1).

Інформаційною довідкою про
психологічно-діагностичну роботу з
ОСОБА_1 встановлено, що останній прагне
бачитись з дитиною, протипоказань для
зустрічей з донькою у відповідача
немає (а.с.141-143 т.1).

Відповідно до п.15 Постанови
позбавлення батьківських прав ( тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін..), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'ктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року,
ратифікованою постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року №
789-XII, держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення
батьківських прав спрямоване
насамперед на захист інтересів
малолітніх та неповнолітніх дітей та є
засобом стимулювання батьків щодо
належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від
23 лютого 2006 року «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права. Практика Європейського
суду з прав людини свідчить про те, що
питання позбавлення батьківських прав
мають ґрунтуватись на оцінці
особистості відповідача та його
поведінці. Факт оскарження
відповідачем заяви про позбавлення
батьківських прав також може свідчити
про його інтерес до дитини (рішення від
07 грудня 2006 року у справі «Хант проти
України»).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

До матеріалів справи не надано доказів
того, що відповідач негативно
характеризується, жорстоко поводиться
з дитиною, є алкоголіком чи наркоманом,
або своєю поведінкою негативно впливає
на виховання доньки.

Таким чином, суд першої інстанції
необґрунтовано задовольнив позовні
вимоги Служби у справах дітей
Сватівської районної державної
адміністрації Луганської області,
оскільки відповідач - батько
неповнолітньої дочки проявляє інтерес
до неї, бажає щоб вона проживала з ним
створивши всі необхідні матеріально -
побутові умови за місцем її
реєстрації, не відмовляється від
матеріальної допомоги.

Що стосується зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 про попередження
біологічного батька щодо необхідності
змінити ставлення до виховання
неповнолітньої дочки, поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконання ним батьківських обов'язків,
- вказані вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснення, дані у п.18
Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав" зважаючи
на те, що позбавлення батьківських прав
є крайнім заходом, суд може у
виняткових випадках при доведеності
винної поведінки когось із батьків або
їх обох з урахуванням її характеру,
особи батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог про позбавлення
батьківських прав, підстав для
задоволення зустрічного позову не
вбачається.

Доводи апеляційної скарги частково
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції змінити.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.3ч.1ст.307, ст.309,
313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду
Луганської області від 28 липня 2014 року -
змінити.

В позові Сватівської
райдержадміністрації до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів, призначення
опіки, - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: