Справа №477/2956/13-ц 04.09.2014 04.09.2014 04.09.2014
Провадження №22-ц/784/2056/14
Головуючий у 1 інстанції Полішко В.В.
Доповідач апеляційного суду Козаченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого
Козаченка В.І.,

суддів:
Царюк Л.М., Колосовського С.Ю.

при секретарі судового засідання
Богуславській О.М.,

за участю: прокурора Кірієнко Р.В.,
представника відповідачки ОСОБА_2 та
представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2,
представника відповідачки ОСОБА_4, на
рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 20 травня 2014
року за позовом прокурора Жовтневого
району Миколаївської області (далі -
Прокурор) в інтересах територіальної
громади Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області (далі - Територіальна громада)
до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_5, про витребування земельної
ділянки із чужого незаконного
володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

22 жовтня 2013 року Прокурор в інтересах
Територіальної громади звернувся до
суду з пізніше уточненим позовом до
ОСОБА_4 про витребування від неї та
передачу у власність територіальної
громади Лиманівської сільської ради
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,65 га з кадастровим номером
:01:028:0013, вартістю 10269,73 грн.,
розташованої по АДРЕСА_1 (далі - спірна
земельна ділянка).

Позивач зазначав, що рішенням
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 22 січня 2013
року у справі 2/477/2/13, яке набрало
законної сили 2 лютого 2013 року,
скасовано рішення Лиманівської
сільської ради від 15 жовтня 2002 року в
частині передачі ОСОБА_6, як первісному
власнику, права власності на спірну
земельну ділянку та державний акт ЯЗ №
243573, виданий на його ім'я 8 травня 2009
року, тобто право власності на цю
нерухомість повернуто Територіальній
громаді, а тому вказана земельна
ділянка підлягає витребуванню від
ОСОБА_4, як теперішнього власника, та
повернення у власність Територіальної
громади.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 20 травня 2014
року позов задоволено повністю.
Витребувано із незаконного володіння
ОСОБА_4 та передано у власність
Територіальної громади спірну
земельну ділянку.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення вимог
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 15 жовтня 2002 року спірна
земельна ділянка була виділена ОСОБА_6
для ведення особистого селянського
господарства. А 8 травня 2009 року він
отримав державний акт на право
власності на цю земельну ділянку серії
ЯЗ № 243573.

14 вересня 2012 року ОСОБА_6 продав спірну
земельну ділянку ОСОБА_5 по договору
купівлі-продажу, посвідченому
приватним нотаріусом Жовтневого
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_7

В подальшому, 26 липня 2013 року, ОСОБА_5
продав вказану земельну ділянку своїй
тещі, ОСОБА_4, уклавши з нею договір
купівлі-продажу № 885, посвідчений тим
же приватним нотаріусом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Між тим, рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 22 січня
2013 року, яке набрало законної сили 2
лютого 2013 року, скасовано рішення
Лиманівської сільської ради від 15
жовтня 2002 року в частині безоплатного
надання ОСОБА_6, як первісному власнику,
права власності на спірну земельну
ділянку та державний акт ЯЗ № 243573,
виданий йому 8 травня 2009 року, на право
його власності на вказану земельну.

Отже, названим судовим рішенням право
власності на спірну землю повернуто
Територіальній громаді, виконавчий
орган якої діяв всупереч її волі та
чинного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 Конституції
України земля є об'єктом права
власності українського народу, від
імені якого права власника здійснюють
органи державної влади а органи
місцевого самоврядування в межах
визначених Конституцією.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування, зокрема,
сільські ради та їх виконавчі органи
(ст. 140 Конституції України, ст. 2 ЦК
України).

Отже, власником земельних ділянок в
межах с. Лимани Жовтневого району
Миколаївської області є територіальна
громада даного села, а тому звернення
Прокурора до суду з позовом в інтересах
Територіальної громади про повернення
земельної ділянки є правомірним,
оскільки позивач вимагає повернення
майна відчуженого третіми особами за
договором, учасником якого позивач не
був. Тому належним способом захисту є
витребування майна від нинішнього його
володільця шляхом віндикації (ст. ст. 387,
388 ЦК України) (постанова Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 ,,Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними").

Відповідно до положень статей 387, 388 ЦК
України власник майна має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним, а також і від
добросовісного набувача.

Така ж правова позиція викладена в
Постановах Верховного Суду України в
справах № № 6-25 цс 12, 6-14 цс 13, 6-57 цс та 6-67
цс 14.

Спірна земельна ділянка була передана
ОСОБА_6 безоплатно та з порушенням
порядку, встановленого законодавством,
яке діяло на той час, а також без
дійсної волі власника земельної
ділянки, Територіальної громади, що
встановлено названим рішенням
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 22 січня 2013
року, В зв'язку з чим, відповідно до
вказаних положень ст. 388 ЦК України
спірна земля підлягає витребуванню у
теперішнього власника, ОСОБА_4, та
повернута Територіальній громаді.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції не врахував той факт, що
земельна ділянка перейшла у власність
ОСОБА_6 за доброї волі Лиманівської
селищної ради і він не мав обмежень по
її розпорядженню, а теперішній власник
ділянки є добросовісним набувачем і
підстав для витребування у нього майна
згідно ст. 388 ЦК України не має, не
заслуговують на увагу, оскільки
зводяться до переоцінки доказів і
висновків місцевого суду не
спростовують, а тому не можуть бути
підставою для скасування правильного
по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника
відповідачки ОСОБА_4, відхилити, а
рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 20 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Головуючий

Судді: