Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/8617/2014
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Кабанченко
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 19 грудня 2013 року

в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 19 грудня 2013 року задоволено
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № б/н від 5 липня 2006
року в сумі 39 018,62 грн., сплачений
судовий збір у розмірі 390,19 грн. .

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 13 січня 2014 року
відмовлено ОСОБА_2 у відкритті
апеляційного провадження в цивільній
справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
задоволено касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 13 січня 2014 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог з підстав закінчення строку
позовної давності. Вважає, що рішення
суду першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що у листопаді 2013 року
позивач звернувся з позов до суду з
вимогами, строк давності яких минув 1
березня 2011 року.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не прибули, про час та місце
розгляду справи повідомлені в
установленому законом порядку.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 5 липня 2006 року
відповідач за договором б/н отримав у
позивача кредит у розмірі 5 000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

.Відповідач підтвердив свою згоду на
те, що підписана ним заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою і Тарифами складають між ним та
Банком договір про надання банківських
послуг.

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що у зв'язку з
порушенням відповідачем зобов'язань за
кредитним договором у нього утворилась
заборгованість перед позивачем у
розмірі 39 018,62 грн., яка складається із: 7
998,32 грн. - заборгованості за кредитом; 28
695,08 грн. - заборгованості по процентам
за користування кредитом; а також
позивачем нараховано штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг - 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); - 1 834,22 грн. -
штраф (процентна складова).

Відповідач позов не визнав, просив
застосувати строк позовної давності до
вимог позивача..

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності, обґрунтованості та
відсутності підстав для застосування
положень закону про позовну давність,
оскільки відповідно до Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною договору, договір
діє протягом 12 дванадцяті місяців з
моменту підписання, після чого
автоматично пролонгується на такий же
термін , якщо жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, позичальником
у відповідності до п. 6.4 Умов не
подавалась заява про розірвання
договору, отже дія кредитного договору
продовжується, строк дії картки та
строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії картки.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він не
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 257 ЦПК України.).

За загальним правилом перебіг
загальної (ст. 257 ЦК України) і
спеціальної ( ч. 2 ст. 258 ЦК України)
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права,
за зобов'язаннями з визначеним
терміном виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч.1, ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Отже у разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором позовна давність за вимогами
кредитора про повернення кредитних
коштів та процентів за користування
кредитом, повернення яких визначено
договором у періодичними щомісячними
платежами, повинна обчислюватись з
моменту настання строку погашення
чергового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, відповідач не
виконав взятих на себе зобов'язань щодо
погашення боргу до 5 липня 2008 року
(строк дії картки), проте позивач
звернувся до суду з даним позовом лише
у жовтні 2013 року, тобто з пропуском
установленого ст. 257 ЦК України
трирічного строку позовної давності,
поважних причин пропуску цього строку
не встановлено, що є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Судова колегія вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що дія кредитного договору сторін
продовжується, строк дії картки та
строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії картки, оскільки
відповідно до п. 3.1.1 та п. 3.1.3 Правил
користування платіжною карткою (розділ
ІІ Умов і правил надання банківських
послуг) строк дії картки зазначений на
картці, яка дійсна до останнього
календарного дня вказаного місяця,
продовження дії картки на новий строк
здійснюється шляхом надання клієнту
картки з новим строком дії. Відповідно
до обставин справи, відповідачу картка
з новим строком дії не видавалась, отже
строк дії його картки після закінчення
5 липня 2008 року не продовжувався.

З огляду на наведене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 19 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства
КомерційнийБанк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором відмовити..

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: