АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лекос» на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 23 червня 2014 року про
забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лекос», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Магік»,
третя особа - Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
звернення стягнення на частину майна
товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі,

встановила:

18 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Лекос»,
ТОВ «Магік», третя особа: Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про звернення стягнення на
частину майна товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі.

20 червня 2014 року до суду надійшла заява
ОСОБА_2 про забезпечення вказаного
позову, у якій позивач просить
накласти арешт та заборонити
відчуження:

- приміщення №5 загальною площею 221,00
кв.м, приміщення №6 загальною площею 104,8
кв.м, що складає 15/100 частини від
нежитлового будинку загальною площею
2227,4 кв.м, що є відокремленими та
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що
належать ТОВ «Магік» на праві
власності;

- нежиле приміщення, загальною площею
367, 5 кв.м., що складає 14/100 частин
нежилого приміщення-магазину, яке
розташоване на І поверсі в будинку
АДРЕСА_1 та належить ТОВ «Магік» на
праві власності;

- нежитлової будівлі загальною
площею 73,5 кв.м., якарозташована за
адресою: АДРЕСА_2 та належить ТОВ
«Магік» на праві власності;

- нежитлових приміщень торговельного
комплексу, загальною площею 7243,70 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_3, що
належать ТОВ «Лекос» на праві
власності.

Вимоги заяви про забезпечення
позову мотивовано тим, що рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області стягнуто з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
борг у сумі 6 063 555 грн. 70 коп. Однак
вказане рішення боржник не виконує,
тому позивач звернулась до суду із
даним позовом про виділ його частки у
статутному капіталі ТОВ «Магік» та ТОВ
«Лекос», звернення стягнення на неї та
визнання за позивачем права власності
на частку майна вказаних товариств, що
відповідає розміру частки відповідача
ОСОБА_3 у статутному капіталі вказаних
товариств. Позивач зазначає, що
відповідачі на даний час мають всі
законні можливості розпорядитись
нерухомим майном, що знаходиться на
балансі підприємств, та відчужити його
на користь інших осіб, для ухилення від
виконання рішення суду, що в свою чергу
ускладнить або взагалі зробить
неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 червня 2014 року заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено частково.

Накладено арешт та заборонено
відчуження :

- 1/2 частини приміщення №5 загальною
площею 221, 00 кв.м., приміщення №6
загального площею 104,8 кв.м, що складає
15/100 частини від нежитлового будинку
загальною площею 2227,4 кв.м., що є
відокремленими та знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві
власності ТОВ «Магік» (м. Київ, бульвар
Дарницький, 5, ).

- 1/2 частини нежилих приміщень: підвалу:
приміщення 1 площею 13,1 кв.м., приміщення
3-23,7 кв.м., приміщення 6-15,3 кв.м.,
приміщення 7-16,00 кв.м., приміщення 8-23,7
кв.м., частина приміщення 2-20,00 кв.м.
(приміщення 2 загальною площею 20,8 кв.м.),
всього по підвалу - 111,8 кв.м.; І поверх:
приміщення І площею 6,8 кв.м., приміщення
2 - 89,2 кв.м., приміщення 3 - 32,2 кв.м.,
приміщення 4 - 6,8 кв.м., приміщення 5-2,0
кв.м., приміщення 6-3,4 кв.м., приміщення
7-1,3 кв.м., приміщення 10-16,1 кв.м.,
приміщення 11-9,1 кв.м., приміщення 12 - 2,8
кв.м., приміщення 13-5,8 кв.м., приміщення
14-11,0 кв.м., приміщення 15 - 6,2 кв.м.,
приміщення 16 - 49,8 кв.м., МЗК: приміщення 9
- 2,5 кв.м., приміщення 10 - 10,7 кв.м., всього
по І поверху - 255,7 кв.м., загальна площа
об'єкту становить 367,5 кв.м., що складає
14/100 частин нежилого
приміщення-магазину, яке розташоване
на І поверсі в будинку АДРЕСА_1 та
належить на праві власності ТОВ
«Магік» .

- 1/2 частини нежитлової будівлі
загальною площею 73,5 кв.м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та
належить на праві власності ТОВ
«Магік» .

- 1/4 частини нежитлових приміщень
торговельного комплексу з №1 по №7
(групи приміщень №6), №1 (групи
приміщень №7), з №1 по №24 (групи
приміщень №8), з №1 по №ХІV підвалу, з №1
по №24 (групи приміщень №1), з №1 по №ХVІ
поверху №І, з №1 по №9 (групи приміщень
№2), з №І по №VІ поверху №ІІ,з №1 по №10
(групи приміщень №3), №№І, II, III, IV
поверху №ІІІ, №І,II, III, IV поверху №ІV, з
№1 по №10 (групи приміщень №5), №№ І, II, III
поверху №V, з №1 по №ХІІІ технічного
поверху, загальною площею 7243,70 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_3, що
належать на праві власності ТОВ
«Лекос».

В іншій частині заяви про забезпечення
позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ТОВ «Лекос»
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати ухвалу суду,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт вказує, що судом при вжитті
заходів забезпечення позову не було
всебічно з'ясовано всі обставини, що
можуть порушити право позивача або
ускладнити виконання судового рішення
в майбутньому, оскільки позивачем не
подано будь-яких доказів, що вказували
б про можливість порушення його права.
Вартість арештованого майна значно
перевищує боргові зобов'язання ОСОБА_3,
які при цьому не мають ніякого
відношення до майна відповідачів ТОВ
«Лекос» та ТОВ «Магік».

Також наявність вжитих заходів
забезпечення позову має наслідком
порушення діяльності ТОВ «Лекос» та
обмежує право на здійснення поточної
господарської діяльності, зокрема
права на отримання банківського
кредиту, укладання нотаріально
посвідчених договорів оренди
нерухомого майна. Вжитими заходами
здійснюється пряме втручання у
господарську діяльність товариства.
Крім того, судом першої інстанції було
порушено норми ч.4 ст.153 ЦПК України
оскільки вжиті заходи забезпечення
позову є неспівмірними та
перебільшують розмір ціни позову.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити. Представник
відповідача ТОВ «Магік» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явились, про день,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. В день
судового засідання - 11.09.2014 року позивач
подала до канцелярії суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
її відрядженням за межі м. Києва. При
цьому будь-яких доказів на
підтвердження цих обставин не надала і
не послалась на них у заяві. Відповідно
до вимог ст. 305 ЦПК України колегією
суддів визнано за можливе розглянути
справу у відсутності позивача,
оскільки зазначені нею у заяві причини
неявки визнані неповажними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про часткове
задоволення заяви про забезпечення
позову, суд першої інстанції керувався
положеннями ст. 151- 153 ЦПК України та
виходив з наступного: - матеріалами
справи доведено належність ТОВ Магік»
та ТОВ «Лекос» зазначеного у заяві
нерухомого майна;

- розмір внеску ОСОБА_3 до статутного
фонду ТОВ «Лекос» становить 5 425 000 грн.,
що становить 25% статутного капіталу
товариства; розмір внеску ОСОБА_3 до
статутного фонду ТОВ «Магік» становить
600 000 грн., що становить 50 % статутного
капіталу товариства;

- оскільки позивач ставить питання у
позовній заяві про визнання за нею
права власності на частки нерухомого
майна, то слід вжити заходів
забезпечення позову у вигляді арешту
часток цього майна, пропорційних
часткам ОСОБА_3 у статутних капіталах
товариств;

- накладення арешту на майно та
оголошення заборони його відчуження є
саме тими видами забезпечення позову,
які зможуть запобігти невиконанню
рішення суду або утрудненню його
виконання.

Однак погодитись у повному обсязі з
такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може,
враховуючи наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_2 посилалась на те, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22.10.2013 року на її
користь з ОСОБА_3 стягнуто 6 063 555 грн. 70
коп., що складається із боргу за
договором позики ( 6 000 000 грн.), відсотків
за користування позикою та судових
витрат.

На час звернення позивача з даним
позовом рішення суду не виконане,
оскільки у ОСОБА_3 відсутнє нерухоме чи
інше майно, на яке може бути звернуто
стягнення.

Виходячи із положень ст. 149 ЦК України,
яка передбачає порядок звернення
стягнення на частину майна товариства
з обмеженою відповідальністю,
пропорційну частці учасника
товариства у статутному капіталі,
позивач просила:

- виділити частину майна ТОВ «Лекос» (
) , пропорційну всій
частці учасника товариства - ОСОБА_3 у
статутному капіталі , що становить 25 %
статутного капіталу товариства; -
звернути стягнення на частину майна
ТОВ «Лекос», пропорційну всій частці у
статутному капіталі учасника
товариства ОСОБА_3, що становить 25 %, на
користь позивача ОСОБА_2;

- визнати за позивачем право власності
на 25 %, тобто 1/4 частину нежилих
приміщень торгівельного комплексу,
загальною площею 7243,7 кв.м,
розташованого за адресою АДРЕСА_3, що
належить ТОВ «Лекос»;

- виділити частину майна ТОВ «Магік» (
), пропорційну всій
частці учасника товариства - ОСОБА_3 у
статутному капіталі, що становить 50%
статутного капіталу товариства; -
звернути стягнення на частину майна
ТОВ «Магік», пропорційну всій частці
учасника товариства у статутному
капіталі ОСОБА_3, що становить 50 %, на
користь позивача ОСОБА_2;

- визнати за позивачем право власності
на 50%, тобто 1/2 частину приміщення №5,
площею 221 кв.м., приміщення № 6, площею
104,8 кв.м., що складає 15/100 частини від
нежитлового будинку, загальною площею
2227,4 кв.м., що є відокремленими та
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і
належить ТОВ «Магік»;

- визнати за позивачем право власності
на 50 %, тобто 1/2 частину від 14/100 частин
нежилого приміщення - магазину,
розташованого на 1 поверсі в будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 367,5 кв.м.

- визнати за позивачем право власності
на 1/2 частину нежитлової будівлі,
загальною площею 73,5 кв.м., що
розташована за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає
співвідношення судом негативних
наслідків від вжиття заходів до
забезпечення позову з тими негативними
наслідками, які можуть настати в
результаті невжиття цих заходів, з
урахуванням відповідності права чи
законного інтересу, за захистом яких
заявник звертається до суду, вартості
майна, на яке він заявляє клопотання
накласти арешт, чи майнових наслідків
заборони відповідачу здійснювати
певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При вирішенні питання про
забезпечення позову суд першої
інстанції вказаних роз'яснень не
врахував.

Визначаючи співмірність заявлених
позовних вимог та виду забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач заявила вимоги про
визнання за нею права власності на 1/2
частину нерухомого майна, що належить
ТОВ «Магік», та 1/4 частину нерухомого
майна, що належить ТОВ «Лекос».

Однак, підставою звернення до суду з
даним позовом позивач зазначила
положення ст. 149 ЦК України, відповідно
до якої звернення стягнення на частину
майна товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі, за його особистими боргами
допускається лише у разі недостатності
у нього іншого майна для задоволення
вимог кредиторів. Кредитори такого
учасника мають право вимагати від
товариства виплати вартості частини
майна товариства, пропорційної частці
боржника у статутному капіталі
товариства, або виділу відповідної
частини майна для звернення на нього
стягнення. Частина майна, що підлягає
виділу, або обсяг коштів, що становлять
її вартість, встановлюється згідно з
балансом, який складається на дату
пред'явлення вимог кредиторами.

Відтак, при встановленні
відповідності виду забезпечення
позову заявленим позовним вимогам та
їх співмірності визначальним фактором
є розмір особистого боргу відповідача
ОСОБА_3, визначений рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 22.10.2013 року, який становить 6
063 555 грн. 70 коп., та виходячи з якого
можуть бути вжиті заходи забезпечення
позову.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України
передбачено, що у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

З аналізу положень статті випливає, що
відомості про вартість майна, на яке
накладається арешт, та чи належать
об'єкти нерухомого майна на праві
власності відповідачу, є необхідними
для забезпечення позову.

Разом з тим, у порушення вимог ст.
ст. 151, 152 ЦПК України, позивачем у заяві
не зазначено вартості вищевказаного
нерухомого майна ( чи його часток), не
вказано, чи є зазначена вартість
співмірною із розміром заборгованості
ОСОБА_3; не надано будь-яких доказів на
визначення співмірності виду
забезпечення позову із заявленими
позовними вимогами.

Задовольняючи частково заяву та
накладаючи арешт на частки усіх
зазначених позивачем об'єктів
нерухомого майна, суд першої інстанції
не перевірив співмірності заявлених
позовних вимог і вартості майна, на яке
накладається арешт, тоді як з
матеріалів справи вбачається, що
зазначені об'єкти нерухомого майна є
приміщеннями торгівельних комплексів,
мають велику площу ( відповідно 325,8
кв.м.; 367,5 кв.м.; 7243,7 кв.м.) та значну
вартість.

Вказуючи про належність відповідачу
ТОВ «Магік» на праві власності
нежитлової будівлі, площею 73,5 кв.м. по
АДРЕСА_2, суд першої інстанції не
звернув уваги, що рішення постійно
діючого третейського суду не є
правовстановлюючим документом, що
підтверджує право власності на
нерухоме майно, передбаченим діючим
законодавством ( Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від
22.06.2011 р.).

Крім того, доводи заяви про
забезпечення позову є
необґрунтованими належним чином,
оскільки забезпечення позову можливе
лише у разі достатньо обґрунтованого
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може у майбутньому
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

За змістом п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Враховуючи викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції було порушено порядок,
встановлений для вирішення заяви про
забезпечення позову, а тому
оскаржувану ухвалу необхідно
скасувати в частині задоволення заяви
про накладення арешту та заборону
відчуження часток нерухомого майна,
належного на праві власності ТОВ
«Магік» та ТОВ «Лекос», питання
вирішення заяви в цій частині
необхідно передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лекос» -
задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 23 червня 2014 року - скасувати в
частині задоволення заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту та заборону відчуження часток
нерухомого майна, належного на праві
власності Товариству з обмеженою
відповідальністю «Магік» та
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Лекос», питання
вирішення заяви про забезпечення
позову в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий : Судді: