провадження 2/201/3841/2014
УХВАЛА

12 грудня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська Антонюк О.А.,
ознайомившись з матеріалами позовної
заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 та
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання недійсним звіту експертної
оцінки домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 грудня 2014 року
звернулися до суду з позовом до
відповідачів ФОП ОСОБА_3 та відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській
області про визнання недійсним звіту
експертної оцінки домоволодіння.

З позовної заяви та обставин, якими
позивачі обґрунтовують свої позовні
вимоги, витікає, що вони звернулися до
суду з позовною заявою в порядку
позовного провадження згідно норм ЦПК
України, але як вбачається з позовної
заяви спір між сторонами виник у з
в'язку з визначенням вартості об'єкта
оцінки, здійсненого в рамках
виконавчого провадження, однак
відповідно положень ЗУ «Про виконавче
провадження» оцінка майна є
процесуальною дією державного
виконавця, а тому з урахуванням вище
викладеного приписи вказаного Закону
надають учаснику виконавчого
провадження право на оскарження оцінки
майна, здійсненої в рамках виконавчого
провадження, як процесуальної дії
державного виконавця по оцінці майна,
тобто на звернення до суду скаргою
згідно розділу VI «Судовий контроль за
виконанням судових рішень».

Із справи вбачається, що позивачі
звернувся з зазначеним позовом до
вказаних у позовній заяві відповідачів
з приводу визнання недійсним звіту
експертної оцінки домоволодіння, тобто
спір виник з приводу нерухомого майна,
що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Белградська, 137 а,
тобто не у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська, однак ст. 114 ЦПК
України встановлена виключна
підсудність, зокрема в частині 1 цієї
статті зазначено, що позови, що
виникають з приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини, а тому
з урахуванням зазначеного не можуть
бути взяті до уваги посилання, що
позовна заява подана останніми за
місцезнаходженням одного з
відповідачів.

Також вбачається, що в провадженні
державної виконавчої служби на
виконанні знаходиться виконавчий лист,
який було видано
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, а тому з
наведеного свідчить, що вказаний спір
виник з приводу виконання вище
вказаного рішення суду та саме цим
судом і був виданий виконавчий
документ, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
захистом своїх, порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів слід звертатися до суду в
порядку встановленому ЦПК України,
тобто зі скаргою, однак згідно ч. 2 ст. 383
ЦПК України скарга подається до суду,
який видав виконавчий документ, а тому
з урахуванням зазначеного та вище
викладеного відсутні передбачені
законом підстави для розгляду справи
цим судом, оскільки вказана позовна
заява (скарга) не підсудна цьому суду.

Крім того п. 24 постанови № 6 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» визначено, що у справах за
скаргами стягувача чи боржника на дії
державного виконавця, пов'язані з
арештом і вилученням майна та
визначенням вартості й оцінки цього
майна, суд перевіряє відповідність цих
дій положенням статей 57, 58 Закону про
виконавче провадження. При цьому судам
необхідно враховувати, що визначення
вартості майна боржника проводиться
самим державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості, крім випадків,
коли застосовуються оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден. При складності
визначення вартості майна (окремих
предметів) чи наявності у боржника або
стягувача заперечень проти передачі
арештованого майна боржника для
реалізації за ціною, визначеною
державним виконавцем, до участі у
виконавчому провадженні і проведення
оцінки за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден залучається суб'єкт
оціночної діяльності - суб'єкт
господарювання, який провадить свою
діяльність відповідно до Закону
України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні». При цьому суди мають
враховувати, що суб'єкт оціночної
діяльності є учасником виконавчого
провадження, а не посадовою особою
державної виконавчої служби і його
звіт про оцінку майна є результатом
практичної діяльності
фахівця-оцінювача, а не актом
державного органу. Тому вимоги
заявника в частині оскарження оцінки
майна, визначеної за результатами
рецензування, підлягають розгляду у
порядку цивільного судочинства. Такі
вимоги сторони виконавчого
провадження розглядаються не у
позовному проваджені, а як оскарження
рішення державного виконавця про
оцінку майна в процесуальному порядку,
передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки
є процесуальною дією державного
виконавця незалежно від того, яка
конкретно особа (сам державний
виконавець, залучений ним суб'єкт
оціночної діяльності чи особа, яка
рецензувала звіт про оцінку майна)
здійснювала відповідні дії, так як
виконавчо-процесуальні відносини
виникли між сторонами виконавчого
провадження та державним виконавцем і
між державним виконавцем та суб'єктом
оціночної діяльності.

Крім того слід зазначити, що один з
позивачів, а саме: ОСОБА_1 вже звертався
до суду з антологічною позовною заявою
та ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 1 грудня 2014
року 2014 року позовна заява була
повернута та рекомендовано у
встановленому законом порядку
звернутися до належного суду.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала. Ухвала суду разом із заявою та
всіма додатками до неї надсилаються
позивачеві.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України
заява повертається у випадках, коли
справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, та з урахуванням вище
зазначеного, вважаю за необхідне
позовну заяву повернути позивачам та
рекомендувати звернутися у
встановленому законом порядку до
належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 114, ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121, ч. 2 ст. 384 ЦПК
України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 та
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання недійсним звіту експертної
оцінки домоволодіння вважати
неподаною і повернути позивачам та
рекомендувати звернутися у
встановленому законом порядку до
належного суду.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя