Справа № 354/977/13-ц
Провадження по справі № 2/354/27/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року
м.Яремче

Яремчанський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді
Гребик
Л.В.

секретаря

Мельник Н.М.

з участю: прокурора
Лещенко
О.І.

представника третьої особи

з самостійними вимогами
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Яремче
справу за позовом Івано-Франківського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері до виконавчого
комітету Поляницької сільської ради,
ОСОБА_3, треті особи на стороні
відповідачів, які не заявляють
самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5, про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0, 25 га в с. Поляниця, виданого
03.09.2003 року ОСОБА_3 та за позовом
третьої особи з самостійними вимогами
Державного підприємства "Ворохтянське
лісове господарство" до виконавчого
комітету Поляницької сільської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 , ОСОБА_3, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,25 га в с. Поляниця, виданого 03.09.2003 року
на ім"я ОСОБА_3, про визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку площею 0,25 га в
с.Поляниця, виданого 06.07.2006 року на ім"я
ОСОБА_4, визнання недійсним договору
дарування земельної ділянки площею 0,25
га , укладеного 18.12.2003 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, визнання недійсним договору
дарування земельної ділянки площею 0,25
га, укладеного 14.08.2006 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5,-

в с т а н о в и в:

Івано-Франківський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері
звернувся з позовом до відповідачів
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради, ОСОБА_3 , треті особи на
стороні відповідачів, які не заявляють
самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0,25 га в с.Поляниця, виданого
03.09.2003 року ОСОБА_3

Прокурор мотивує позовні вимоги
тим, що відповідач ОСОБА_3 одержав
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0.2500 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на підставі рішення
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради № 27 від 10.07.2003 року.
Названим рішенням вилучено земельну
ділянку Поляницького лісництва
Ворохтянського держлісгоспу в землі
запасу Поляницької сільської ради,
змінено цільове призначення і
переведено з лісового фонду в землі
житлової та громадської забудови.
Проте вказане рішення виконавчим
комітетом Поляницької сільської ради
не приймалося і земельна ділянка
ОСОБА_3 не передавалася. Вироком
Галицького районного суду від 20.04.2011
року , який набрав законної сили 08.04.2013
року , встановлено, що колишній
сільський голова с.Поляниця ОСОБА_6
склав та видав завідомо неправдиве
рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради від 10.07.2013 р.
№27. Отриманий відповідачем державний
акт є таким, що виданий з порушеннями
діючого законодавства. Прокурор
вважає, що порушені інтереси держави,
тому просить визнати недійсним
державний акт серії ІФ № 083739 на право
власності на земельну ділянку площею
0.2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1,
видаий 03.09.2003 року ОСОБА_3

Прокурор в судовому засіданні
позов підтримав і просить його
задоволити.

19.05.2014 року третя особа з
самостійними вимогами Державне
підприємство "Ворохтянське лісове
господарство" звернулося з позовом до
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3
про визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку площею 0,25 га в с.Поляниця,
виданого 03.09.2003 року на ім"я ОСОБА_3, про
визнання недійсним державного акту
про право власності на земельну
ділянку площею 0,25 га в с.Поляниця,
виданого 06.07.2006 року на ім"я ОСОБА_4,
визнання недійсним договору дарування
земельної ділянки площею 0,25 га ,
укладеного 18.12.2003 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, визнання недійсним договору
дарування земельної ділянки площею 0,25
га, укладеного 14.08.2006 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Позовні вимоги Державне
підприємство "Ворохтянське лісове
господарство" мотивує тим , що 19.11.2001
року Ворохтянському держлісгоспу
Поляницькою сільською радою видано
Державний акт на право постійного
користування землями для ведення
лісового господарства. В ході
проведення Івано-Франківською
міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері перевірки
додержання та застосування вимог
земельного законодавства , проведеної
у 2012 році, було встановлено , що
відповідач ОСОБА_3 одержав державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0.2500 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
підставі рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради №27 від
10.07.2003 року. Вказаним рішенням
виконкому вилучено земельну ділянку
Поляницького лісництва Ворохтянського
держлісгоспу в землі запасу
Поляницької сільської ради, змінено
цільове призначення і переведено з
лісового фонду в землі житлової та
громадської забудови. Однак , рішення
виконкому № 27 від 10.07.2003 року фактично
не приймалося у встановленому законом
порядку, є підробленим колишнім
головою Поляницької сільської ради , що
встановлено вироком Галицького
районного суду від 20.04.2011 року, в
зв»язку з чим державний акт, виданий
на ім»я ОСОБА_3, підлягає визнанню
недійсним. За змістом п. 34 ст. 26 ЗУ « Про
місцеве самоврядування в Україні»
питання земельних відносин
вирішується виключно на пленарних
засіданнях сільських рад . Сільські
ради відповідно до вищезгаданої
вимоги закону не мають права
передавати органам державної
виконавчої влади чи виконавчим
органам місцевого самоврядування
повноваження щодо передачі , надання
чи вилучення земельних ділянок . У
зв»язку з тим , що рішення не
приймалося на пленарному засіданні
сільської ради можна констатувати
факт відсутності рішення, яким би
земельна ділянка передавалася
набувачу, що є підставою визнання
недійсним державного акту , виданого
ОСОБА_3 В подальшому на підставі
вказаного державного акту на земельну
ділянку між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18.12.2003
року було укладено договір дарування
земельної ділянки площею 0,25 га в
с.Поляниця Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області . 06.07.2006
року на підставі договору дарування
земельної ділянки від 18.12.2003 року
ОСОБА_4 одержав державний акт серії ЯГ
№ 308476 на право власності на земельну
ділянку площею 0,2500 га в с. Поляниця
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель. 14.08.2006 року ОСОБА_4 на підставі
вказаного державного акту уклав із
ОСОБА_5 договір дарування вказаної
земельної ділянки. Підставою
виникнення права власності на
земельну ділянку у ОСОБА_5 було право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3
та ОСОБА_4, яке було незаконно набуте.
Відповідно до наведеного, ч. 1 ст. 203 , ст.
215 ЦК України , вважає, що договір
дарування земельної ділянки,
укладений від 18.12.2003 між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, та договір дарування ,
укладений 14.08.2006 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є недійсними, оскільки
суперечать положенням цивільного
законодавства та інтересам держави і
суспільства , адже спрямовані на
незаконне вибуття із державної
власності спірної земельної ділянки.
Отже, вищевказані договори дарування
також підлягають визнанню недійсними .
Враховуючи наведене, в судовому
засіданні представник ДП
«Ворохтянське лісове господарство»
ОСОБА_1 просить позов задоволити та
визнати недійсним державний акт
серії ІФ № 083739 на право власності на
земельну ділянку площею 0.2500 га в
АДРЕСА_1, виданого Поляницькою
сільською радою 03.09.2003 року ОСОБА_3 ;
визнати недійсним договір дарування
земельної ділянку площею 0,2500 га ,
розташованої в АДРЕСА_1 , укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 18.12.2003 року ;
визнати недійсним державний акт
серії ІФ № 308476 на право власності на
земельну ділянку площею 0.2500 га в
АДРЕСА_1, виданого Поляницькою
сільською радою 06.07.2006 року ОСОБА_4;
визнати недійсним договір дарування
земельної ділянку площею 0,2500 га ,
розташованої в АДРЕСА_1, укладений
14.08.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Представник виконавчого комітету
Поляницької сільської ради ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов прокурора та
позов третьої особи з самосттійними
вимогами визнала з підстав, наведених
позивачем та третьої особи з
самостійними вимогами.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_7 , відповідач
ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 ,
відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_4, представник
відповідача ОСОБА_7 , представник
відповідача ОСОБА_8 звернулися з
клопотанням про відкладення розгляду
справи , однак не надали суду жодного
доказу на підтвердження поважності
причин неявки до суду, що відповідно до
вимог ст.169 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи у відсутності
відповідачів та їх представників .

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_8 03.09.2014 року надіслав суду
письмове пояснення , в якому зазначає ,
що державний акт на право власності на
земельну ділянку був отриманий ОСОБА_3
на підставі рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
від 10.07.2003 року №27, яке скасоване
рішенням Поляницької сільської ради
від 09.02.2005 року «Про розгляд протесту
першого заступника прокурора
Івано-Франківської області. Зазначене
рішення скасоване постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014 року,
яке набрало законної сили 29.07.2014 року.
Судовим рішенням встановлено, що
рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради № 27 від
10.07.2003 року є дійсним, оскільки не
скасовано судом, як того вимагає
законодавство України, а відтак видані
на його підставі державні акти не
можуть бути скасовані без скасування в
судовому порядку рішення №27 від 10.07.2003
року. Вирок Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 20
квітня 2011 року , яким засуджено
посадових осіб Поляницької сільської
ради , свідчить лише про недбалість
цих посадових осіб при виконанні
наданих їм функцій і не може бути
підставою для позбавлення громадян
власності.

Суд заслухавши осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази та оцінивши досліджені докази
в сукупності, вважає, що позов
прокурора підлягає задоволенню , а
позов третьої особи з самостійними
вимогами до часткового задоволення з
наступних підстав.

Як встановлено , на підставі
рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради №27 від 10
липня 2003 року відповідачу ОСОБА_3 03.09.2003
року видано державний акт серії ІФ №
083739 на право власності на земельну
ділянку площею 0.2500 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Державний акт видано відповідачу
ОСОБА_3 з порушенням вимог закону,
внаслідок зловживання своїм службовим
становищем посадовими особами
Поляницької сільської ради, що є
підставою для визнання його недійсним.

Так, згідно вироку Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 20.04.2011 року, який
набрав законної сили відповідно до
ухвали Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 08.04.2013
року, ОСОБА_6, будучи сільським головою
с. Поляниця , спільно з підлеглим йому -
спеціалістом-землевпорядником ОСОБА_9
склали та видали неправдиві рішення
виконкому Поляницької сільської ради ,
зокрема №27 від 10.07.2003 року , та додатки
до них про вилучення земельних ділянок
Поляницького лісництва Ворохтянського
ДЛГ нібито в землі запасу сільської
ради, зміни цільового призначення і
переведення з лісового фонду в землі
житлової та громадської забудови.
Однак, вказане рішення фактично
виконкомом у встановленому законом
порядку не приймалося.Протягом 2003 року
ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 було складено
та видано додатки до рішення виконкому
, в які ними внесено завідомо
неправдиві відомості стосовно
надання у приватну власність
земельних ділянок, зокрема, і ОСОБА_3

Підставами неправомірності рішення
виконкому Поляницької сільської ради
№27 від 10.07.2003 року є відсутність
повноваження виконавчого органу на
врегулювання земельних відносин та
відсутність згоди землекористувача на
вилучення земельних ділянок.

Частина 2 ст.19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні » , в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, зазначено, що до
виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад входить
вирішення відповідно до закону питань
з врегулювання земельних відносин.
Такі повноваження сільської ради не
можуть бути делеговані.

Частиною першою та другою статті 116 ЗК
України визначено , що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації
громадянами земельних ділянок
встановлено ст. 118 Земельного кодексу
України , згідно положень якої рішення
про передачу земельної ділянки у
власність приймає сільська рада , а не
виконавчий орган місцевого
самоврядування.

У відповідності до правової позиції
Верховного Суду України ( справа 6-57 цс13
від 19.06.2013 року ) державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами , що посвідчують право
власності і видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах , пов»язаних з правом
власності на земельні ділянки ,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення
прав;визнання угоди недійсною;визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків;застосування інших,
передбачених законом, способів.

Визнання недійсними державних
актів на право власності є законним ,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку .

Оскільки судом установлено , що
відповідач ОСОБА_3 набув право
власності на земельну ділянку за
відсутності рішення органу місцевого
самоврядування на підставі
незаконного , підробленого рішення
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради , який не мав
повноважень розпоряджатися землями,
які перебували у користуванні
Ворохтянського держлісгоспу,
державний акт, виданий відповідачу
ОСОБА_3, слід визнати недійсним.

Як установлено, в подальшому на
підставі державного акту на земельну
ділянку ОСОБА_3 подарував земельну
ділянку ОСОБА_4, уклавши з ним
нотаріально посвідчений договір
дарування земельної ділянки від 18.12.2003
року , зареєстрований в реєстрі за №
2695. 06.07.2006 року на підставі договору
дарування земельної ділянки від 18.12.2003
року ОСОБА_4 одержав державний акт
серії ЯГ № 308476 на право власності на
земельну ділянку площею 0,2500 га в с.
Поляниця для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель. 14.08.2006 року
ОСОБА_4 на підставі вказаного
державного акту уклав із ОСОБА_5
договір дарування вказаної
земельної ділянки.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом , такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Тобто вимога
про визнання оспорюваного правочину
недійсним може бути заявлена як однією
із сторін правочину , так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушені
вчиненням правочину . Відповідно до ч. 1
ст.203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу , іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам .

Оскільки оспорюваним договором
дарування земельної ділянки ,
укладеним 18.12.2003 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, порушено права та законні
інтереси ДП «Ворохтянське лісове
господарство», зміст правочину
суперечить чинному законодавству ,
позаяк майно відчужене особою, яка не
мала на це права, позовні вимоги
третьої особи з самостійними вимогами
в цій частині підлягають до
задоволення і зазначений правочин
слід визнати недійсним.

Права особи, яка вважає себе власником
майна , не підлягають захистові шляхом
задоволення позову до добросовісного
набувача з використанням правового
механізму , установленого ст.ст. 215, 216 ЦК
України .

Згідно із ст.330 ЦК України якщо майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього , якщо
відповідно до ст.. 390 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього .

Згідно роз»яснень , викладених в
п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 « Про судову
практику розгляду цивільних справ
про визнання правочинів недійсними»
не підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна , які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи , яка не є стороною
недійсного правочину шляхом подання
віндикаційного позову , зокрема від
добросовісного набувача - з підстав ,
передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України .

Зважаючи на наведене, в решті
позовних вимог третьої особи з
самостійними вимогами слід відмовити
.

Представник відповідача ОСОБА_5
звернувся до суду з заявою про
застосування строку позовної
давності та відмову у позовних вимогах
до нього з цих підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України ,
перебіг позовної давності починається
від дня , коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу , яка його порушила
.

Як вбачається з матеріалів
справи, прокурор та третя особа з
самостійними вимогами позовні вимоги
про визнання недійсними державних
актів та укладених на їх підставі
правочинів обгрунтовують тим, що
спірна земельна ділянка вибула з
землекористування ДП «Ворохтянське
лісове господарство» на підставі
незаконного, підробленого рішення
виконкому Поляницької сільської
ради № 27 від 10.07.2003 року. Факт внесення
в рішення завідомо неправдивих
відомостей встановлено вироком
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 20.04.2011
року, який набрав законної сили
відповідно до ухвали Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 08.04.2013
року.Тому перебіг позовної давності
для позовних вимог прокурора та
третьої особи з заявлених ними підстав
розпочався з дня набрання законної
сили вироком суду, тобто з 08.04.2013 року і
не є пропущеним.

На підставі ч. 1 ст. 203 , ст. ст. 15, 215,
216, 261, 330 ЦК України , ст.ст.12,116, 118, 152 ЗК
України, 360-7 ЦПК України Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в:

первісний позов задовольнити
повністю , позов третьої особи з
самостійними вимогами задовольнити
частково.

Визнати недійсним державний
акт серії ІФ № 083739 на право власності
на земельну ділянку площею 0.2500 га, яка
розташована в АДРЕСА_1, який видано
Поляницькою сільською радою 03.09.2003 року
ОСОБА_3, і зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 000048,
кадастровий номер земельної ділянки
220020022.

Визнати недійсним договір
дарування земельної ділянк площею 0,2500
га , розташованої в АДРЕСА_1 , укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який посвідчений
18.12.2003 року приватним нотаріусом
Яремчанського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 , реєстраційний №: 2695.

В решті позовних вимог третьої
особи з самостійними вимогами
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід
держави 243 грн. 60 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь Державного підприємства
"Ворохтянське лісове господарство" по
121 грн. 80 коп. понесених витрат по
сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні протягом
10 днів з дня отримання копії рішення,
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Яремчанський міський суд.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом

Рішення в повному обсязі складене
10.09.2014 року .

Суддя: Л. В. Гребик