Справа № 640/8444/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні вм.Харкові цивільну справу
за позовом ПАТ «Райфайзен банк Аваль»
до ОСОБА_1, 3-ті особи ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

встановив:

Позивач, ПАТ «Райфайзен банк Аваль»,
звернувся у суд з позовом до
відповідача, ОСОБА_1, 3-ті особи ФОП
ОСОБА_2, ОСОБА_3 після уточнень якого
просить суд визнати відповідача
іпотекодавцем, звернути стягнення
заборгованості за договором кредиту
№010-2/07/1-700-07 від 12.06.2007р. в сумі 451844 дол.
США, на предмет іпотеки - нежитлові
приміщення 2-ого поверху АДРЕСА_1.
Спосіб реалізації майна визначити
шляхом продажу на прилюдних торгах, з
початковою ціною не нижчою за звичайні
ціни на цей , на підставі оцінки майна
проведеній у виконавчому провадженні.

В обґрунтування своїх вимог банк
зазначає, що між банком та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір за яким
банк надав кредитні кошти. В
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором, між банком та
ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки,
предметом якого є спірне майно. В
подальшому ФОП ОСОБА_2 була визнання
судом банкрутом та розпочата
ліквідація. В процесі ліквідації,
ліквідатором було реалізоване
іпотечне майно на аукціоні, переможцем
якого стала ОСОБА_1 Враховуючи, що банку
кошти від реалізації предмета іпотеки
не надійшли, куди поділися кошти
встановити не можливо, банк на
підставі ст.23 ЗУ «Про іпотеку» просить
визнати ОСОБА_1 іпотекодавцем та
оскільки наявна заборгованість за
договором кредиту, звернути стягнення
заборгованості на предмет іпотеки.

Відповідач - ОСОБА_1, у запереченнях
проти позову та її представники у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували,
зазначаючи, що ОСОБА_1 придбала спірне
майно коли іпотека з нього була знята,
судовим рішення, тому вона не може бути
визнана іпотекодавцем.

3-ті особи - ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3, у судове
засідання не з'явились, заперечень
проти позову не надати, повідомлялись
судом належним чином.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи вважає за необхідне в
задоволені позову відмовити виходячи з
наступного.

Матеріали справи свідчать,що 12.06.2007р.
між ВАТ «Райфайзен банк Аваль» (згідно
статуту змінив найменування на ПАТ )та
ОСОБА_3 був укладений договір кредиту
№010-2/07/1-700-07 про надання кредитних
коштів в сумі 344000 дол. США, за умови
повернення та сплати відсотків. В
подальшому укладались додаткові
договори.

В забезпечення виконання зобов'язань
за договором кредиту між Райфайзен
банк Аваль та ОСОБА_2 був укладений
договір іпотеки №010-2/07/1-700/1-07 від
20.06.2007р., предметом якого є нежитлові
приміщення 2-ого поверху АДРЕСА_1. В
подальшому були укладені додаткові
договори.

Постановою Господарського суду
Харківської області від 24.04.2012р. ФОП
ОСОБА_2 була визнана банкрутом,
відкрита ліквідаційна процедура. Також
вказаною постановою скасовані усі
арешти, що накладені на майно боржника
і інші обмеження щодо розпорядження
майном боржника у тому числі податкові
застави. Вказана постанова набула
чинності та на теперішній час
ліквідаційна процедура триває, банк
приймає участь у справі про
банкрутство у якості кредитора.

В процесі ліквідації ФОП ОСОБА_2
ліквідатором Самойленко Ольгою
Миколаївною на аукціоні продала
нежитлові приміщення 2-ого поверху
АДРЕСА_1, покупцем стала ОСОБА_1, що
підтверджується договором
купіві-продажу від 18.05.2012р.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг" від
22.09.2011 р. внесені зміни до ч.7 ст.48 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", відповідно
яких у разі визнання
громадянина-підприємця банкрутом до
складу ліквідаційної маси не
включається майно
громадянина-підприємця, на яке згідно з
чинним законодавством України не може
бути звернено стягнення, та майно, яке
перебуває у заставі за підставами, не
пов'язаними із здійсненням такою
особою підприємницької діяльності.

Проте, згідно Прикінцевих положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг", дія
цього закону не поширюється на
кредитні договори, укладені до
набрання ним чинності.

Як свідчать матеріали справи,
кредитний договір, в забезпечення
якого укладений іпотечний договір
вказаного вище майна банкрута,
укладені до набрання чинності Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг".

Згідно ст.30 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"(в
редакції на час продажу майна), після
проведення інвентаризації та оцінки
майна банкрута ліквідатор розпочинає
продаж майна банкрута на відкритих
торгах, якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції на час визнання судом
банкрутом, згідно перехідних положень)
з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном боржника.

Таким чином, з моменту відкриття щодо
боржника ФОП ОСОБА_2 ліквідаційної
процедури всі без винятку обтяження
його активів підлягали скасуванню, в
тому числі і обтяження іпотекою. На
момент укладення договору
купівлі-продажу нежитлові приміщення
2-ого поверху АДРЕСА_1, обтяження
іпотекою було скасовано, тому
відповідач не є іподекодавцем
вищевказаного майна, тому положення ст.
23 ЗУ «Про іпотеку» в даному випадку
застосовані бути не можуть.

Посилання банку на відчуження предмету
іпотеки без його згоди , судом не
приймається, оскільки згоди
іпотекодержателя на відчуження
предмета іпотеки за договором, що
укладається під час ліквідаційної
процедури боржника, яка здійснюється в
межах справи про банкрутство,
положеннями Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин) не
передбачено (Постанова ВСУ №6-58/13ц).

Крім того, суд зазначає , що ті
обставини, що від продажу предмету
іпотеки кошти на рахунок банку не
надійшли, ліквідатор Самойленко О.М.,
яка відчужила іпотечне майно,
звільнена від виконання повноважень
ліквідатора у справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_2, нотаріус, який посвідчував
договір припинив у м. Харкові свою
діяльність та згідно відомостей
Головного управління у Харківській
області на депозитному рахунку
нотаріуса кошти відсутні - не є
підставою для визнання ОСОБА_1
іпотекодавцем та стягнення
заборгованост із адоговром кредиту в
сумі 451844 дол. США на спірне майно,
оскільки у відповідності до положень
ст. 25 ЗУ "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом"
відповідальність за збереження майна
банкрута - несе ліквідатор,
відповідальність за збереження коштів,
які надійшли на депозитний рахунок
нотаріуса відпродажу майна у
відповідності до ст.ст.27,85 ЗУ «Про
нотаріат» - несе нотаріус, тобто банком
обраний не вірний спосіб захисту своїх
прав, що також підставою для відмови в
задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом

десяти днів з дня його проголошення,
через суд першої інстанції. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги.

Суддя
Бородіна Н.М.