Справа № 161/8746/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/1822/14 Категорія: 53 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі Захаровій Н.А.

з участю представника відповідача
Рущака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Волинської
державної сільськогосподарської
дослідної станції Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України про зобов'язання
видати наказ про звільнення з роботи за
власним бажанням, внести відповідний
запис до трудової книжки та видати
трудову книжку за апеляційною скаргою
відповідача Волинської державної
сільськогосподарської дослідної
станції Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України на заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 02 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 02 липня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2 до Волинської державної
сільськогосподарської дослідної
станції Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України про зобов'язання видати наказ
про звільнення з роботи за власним
бажанням, внести відповідний запис до
трудової книжки та видати трудову
книжку задоволено.

Зобов'язано Волинську державну
сільськогосподарську дослідну станцію
Інституту сільського господарства
західного полісся Національної
академії аграрних наук України видати
наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи за
власним бажанням з 11 квітня 2014 року.

Зобов'язано Волинську державну
сільськогосподарську дослідну станцію
Інституту сільського господарства
західного полісся Національної
академії аграрних наук України внести
запис до трудової книжки ОСОБА_2 про
звільнення з роботи за власним
бажанням з 11 квітня 2014 року та видати
ОСОБА_2 трудову книжку.

Не погоджуючись із ухваленим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу. Покликається на неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

В даному судовому засіданні
представник відповідача Рущак В.М.
апеляційну скаргу підтримав. Позивач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
хоча був належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.38
КЗпП України подав заяву про
звільнення у письмовій формі
уповноваженому органу. В порушення
вимог норм КЗпП України позивач не
звільнений з посади директора,
оскільки не видано наказ про його
звільнення за власним бажанням, не
ознайомлено його із таким наказом, не
внесено запис в трудову книжку та
трудова книжка йому не видана.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Судом встановлено що 27 серпня 2004
року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на
посаді директора в Дослідне
господарство «Рокині», яке в
подальшому було перейменоване в
Державне підприємство «Дослідне
господарство «Рокині» Волинського
інституту агропромислового
виробництва Української академії
аграрних наук ( Далі - ДП «ДГ «Рокині»
ВІАПВ»).

21 березня 2006 року із ОСОБА_2, як з
керівником, було укладено контракт на
термін з 21 березня 2006 року по 21 березня
2009 року. Необхідність укладення
контракту була передбачена і пунктом 6.5
статуту ДП «ДГ «Рокині» ВІАПВ». Після
закінчення контракту останній
продовжував працювати.

14 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
директора Волинської державної
сільськогосподарської дослідної
станції Інституту сільського
господарства західного полісся
Національної академії аграрних наук
України із заявою про звільнення з
роботи за власним бажанням на підставі
ст. 38 КЗпП України.

27 березня 2014 року ОСОБА_2 повторно
надіслав директору Волинської
державної сільськогосподарської
дослідної станції Інституту
сільського господарства західного
полісся Національної академії
аграрних наук України повторну заяву
про звільнення з роботи за власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

Не зважаючи на заяви ОСОБА_2 про
звільнення, наказ про звільнення
відповідно до вимог законодавства не
видавався, що не заперечується
сторонами, з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відомості про
позивача як керівника ДП «ДГ «Рокині»
ВІАПВ» не виключено.

Покликання відповідача на нанесення
позивачем під час роботи збитків
господарству не заслуговує на увагу,
оскільки ці питання вирішуються в
іншому порядку і не стосуються даного
позову.

Є безпідставними також доводи
відповідача щодо відсутності трудової
книжки позивача, оскільки відповідно
до п. 4 постанови Кабінету Міністрів
«Про трудові книжки працівників»
обов'язок видачі, зберігання і ведення
трудових книжок покладається на
власника підприємства, установи,
організації або уповноваженого ним
органу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами,
прийшов до вірного висновку про
задоволення позову.

Рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги є власним
трактуванням апелянтом чинного
законодавства та не спростовують
висновків суду і не впливають на
законність оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Волинської державної
сільськогосподарської дослідної
станції Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України відхилити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 02 липня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: