АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Побірченко Т.І., Саліхова В.В.

при секретарі:
Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 та Чернікової Любові
Ігорівни в інтересах ТОВ «Кредитні
ініціативи» на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014
року у цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа:
Орган опіки та піклування
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про визнання кредитора
таким, що прострочив прийняття
виконання зобов'язання за договором,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/13774/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Кривов’яз А.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Невідома Т.О.в с т а н о в и л
а :

В липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» (далі по тексту - ТОВ
«Кредитні ініціативи») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. В
обґрунтування заявленого позову
зазначило, що 23 червня 2008 року між
ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» було укладено
кредитний договір № 2631/0608/45-011, за
умовами якого ОСОБА_2 було надано
кредит у сумі 95 000 доларів США. Також, з
метою забезпечення виконання
зобов'язання 23 червня 2008 року між
ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» було укладено
договір іпотеки № 2631/0608/45-011-Р-1,
предметом якого стала квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 28
листопада 2012 року відбулося
відступлення права вимоги за вказаним
кредитним договором на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи». Відповідач
належним чином не виконує зобов'язання
за кредитним договором, а тому з метою
відшкодування заборгованості, яка
складає 1 037 369 грн. 03 коп. необхідно
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Під час судового розгляду ОСОБА_2
звернувся до ТОВ «Кредитні ініціативи»
з позовом про визнання кредитора таким,
що прострочив прийняття виконання
зобов'язання за договором, посилаючись
на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не
вчинило необхідних дій передбачених
ст. 517 ЦК України, до вчинення яких він
не мав достатніх правових підстав
виконати свій обов'язок щодо сплати
заборгованості за кредитним договором,
в зв'язку з чим ТОВ «Кредитні
ініціативи» вважається кредитором, що
прострочив прийняття виконання
зобов'язання за кредитним договором.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року в
задоволені первісного та зустрічного
позовів відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволені зустрічного
позову скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2
Зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи»
не надало належних та; допустимих
доказів, які підтверджують наявність у
нього права вимоги за кредитним
договором та договором іпотеки. На
думку апелянта, ТОВ «Кредитні
ініціативи» є кредитором, що
прострочив прийняття виконання
зобов'язання, оскільки не вчинило
необхідних дій, передбачених ст. 517 ЦК
України.

Також, не погоджуючись з ухваленим
рішенням, Чернікова Л.I. в інтересах ТОВ
«Кредитні ініціативи» подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи та порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду першої інстанції
в частині відмови в задоволені
позовних вимог ТОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ТОВ
«Кредитні ініціативи» в повному
обсязі. Зазначає, що суд першої
інстанції безпідставно послався на
положення ст. 1 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», оскільки
вказаний Закон не підлягає
застосуванню на стадії судового
провадження, а стосується процесу
реалізації житлового майна на стадії
виконання рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Також
зазначає, що застосування вказаного
Закону позбавляє обов'язку
позичальника, іпотекодавця виконувати
взяті на себе зобов'язання щодо
погашення заборгованості за кредитним
договором. Вважає, що судом першої
інстанції не встановлено належним
чином факт відповідності предмета
іпотеки умовам Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

В суді апеляційної інстанції
ЧерніковаЛ.І. в інтересах ТОВ «Кредитні
ініціативи» апеляційну скаргу
підтримала, просила її задовольнити з
наведених в ній підстав, заперечувала
проти апеляційної скарги ОСОБА_2,
вважала ухвалене рішення в частині
вирішення зустрічних позовних вимог
законним та обґрунтованим.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_2
підтримали апеляційну скаргу з
наведених підстав, заперечували проти
апеляційної скарги позивача? просили
рішення суду в частини вирішення
зустрічного позову скасувати та
ухвалити нове про його задоволення, в
решті залишити без змін.

Представник органу опіки та піклування
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, про час та місце
апеляційного розгляду справи третя
особа повідомлена належним чином, на
адресу апеляційного суду служба у
справах дітей Святошинської районної і
місті Києві державної адміністрації
направила лист з проханням проводити
розгляду у відсутність представника
органу опіки та піклування,
категорично заперечуючи проти
заявлених позовних вимог та проханням
не допустити порушення житлових прав
дитини, а тому, колегія суддів
відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України вважала за можливе слухати
справу у відсутності представника
третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб? що з'явились в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та оговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 23 червня 2008 року між
ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого
є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 2631/0608/45-011,
відповідно до умов якого ВАТ
«Сведбанк» надало ОСОБА_2 на споживчі
цілі кредит в розмірі 95 000,00 доларів США
на строк по 23 січня 2038 року, а ОСОБА_2
зобов'язався повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом в розмірі 11,90 % річних та
виконати свої зобов'язання у повному
обсязі у терміни передбачені цим
договором (т.1 а.с.26-30).

Відповідно до договорів про внесення
змін та доповнень до кредитного
договору № 2631/0608/45-011 від 23 червня 2008
року, укладених між ПАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_2, було змінено процентну ставку
за користування кредитом. Так, від дати
укладення кредитного договору по 28
січня 2010 року включно ПАТ «Сведбанк»
нараховувало проценти за користування
кредитом у розмірі 11,9 % річних, з 29 січня
2010 року по 09 січня 2011 року - 7 % річних, 3 10
січня 2011 року по 09 січня 2012 року - 10 %
річних, з 10 січня 2012 року по 23 червня 2038
року - 12,81 % річних (т.1, а.с.31-34).

Пунктом 8.2. вказаного кредитного
договору встановлено, що за
невиконання позичальником своїх
зобов'язань передбачених п.п. 5.5., 5.8.
цього договору позичальник сплачує
банку штраф у розмірі 1 % від суми,
зазначеної п. 1.1. даного договору, за
кожен випадок такого невиконання.

23 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», та
ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №
2631/0608/45-011-Z-1, відповідно до якого ОСОБА_2
в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 2631/0608/45-011
передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з однієї житлової кімнати,
загальною площею 30,90 кв. м., жилою площею
15,40 кв. м., та належить ОСОБА_2 на праві
власності (т.1, а.с.36-38).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк»
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» було укладено договір факторингу
№ 15, відповідно до умов якого право
вимоги за кредитним договором №
2631/0608/45-011 від 23 червня 2008 року перейшло
до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» (т.1, а.с.8-14).

28 листопада 2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» було
укладено договір факторингу,
відповідно до умов якого ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
передала ТОВ «Кредитні ініціативи»
право вимоги за кредитним договором №
2631/0608/45-011 від 23 червня 2008 року (т.1,
а.с.15-23). Цього ж дня між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» було
укладено договір про передачу прав за
іпотечним договором, за умовами якого
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» передала ТОВ «Кредитні
ініціативи» права за договором іпотеки
№ 2631/0608/45-011-Z-1 від 23 червня 2008 року (т.1,
а.с.24).

ОСОБА_2 належним чином зобов'язання за
кредитним договором № 2631/0608/45-011 від 23
червня 2008 року не виконує, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість, яка
відповідно до наданих позивачем
розрахунків станом на 23 липня 2013 року
становить 1 037 369 грн. 03 коп., з яких: 740 584
грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом,
162 010 грн. 04 коп. - заборгованість по
відсотках, 134 774 грн. 29 коп. - пеня за
прострочення виконання зобов'язань (т.1,
а.с.40).

04 березня 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулося до
відповідачів з вимогою про усунення
порушень та добровільне звільнення
квартири АДРЕСА_1 (а.с.41-43).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ТОВ «Кредитні
ініціативи», оскільки вони підпадають
під дію Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до Закону України «Про
іпотеку» іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотеко держатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно з ст. 35 вказаного Закону у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Разом з тим, 07 червня 2014 року набрав
чинності Закон України № 1304-VII від 03
червня 2014 року «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», відповідно до якого
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Згідно з п. 3, 4 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» цей Закон
набирає чинності з дня його
опублікування та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання пені та штрафів,
які нараховуються (були нараховані) на
таку основну суму заборгованості.

Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Таким чином, норми Закону України «Про
іпотеку», зокрема і в частині
задоволення вимог іпотекодержателя,
мають бути застосовані з урахуванням
норм Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ТОВ
«Кредитні ініціативи» про звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання
ТОВ «Кредитні ініціативи» таким, що
прострочив прийняття виконання
зобов'язання за кредитним договором.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України
якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Частиною 1 ст. 517 ЦК України визначено,
що первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, заміна у зобов'язанні
кредитора не припиняє прав та
обов'язків боржника. У разі, якщо
боржник не одержав письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги, а також доказів
відступлення права грошової вимоги,
він вправі здійснити платіж первісному
кредитору на виконання свого обов'язку
перед ним. При цьому, лише у разі
відмови первісного кредитора прийняти
зобов'язання може настати прострочення
кредитора.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ТОВ «Кредитні ініціативи»
повідомляло ОСОБА_2 про укладення 28
листопада 2012 року договору факторингу,
відповідно до якого було змінено
кредитора в зобов'язанні за кредитним
договором № 2631/0608/45-011 від 23 червня 2008
року (т.1, а.с.142,143).

До того ж, вказана обставина
підтверджується заявою ОСОБА_2 до ТОВ
«Кредитні ініціативи», зі змісту якої
вбачається, що йому неодноразово
поштовою кореспонденцією надходили
повідомлення від ТОВ «Кредитні
ініціативи» про перехід права вимоги
за кредитним договором (т.1, а.с.192-194).

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 та ЧерніковоїЛюбові Ігорівни в
інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи»
відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 07 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді
Т.І. Побірченко

В.В.Саліхов