Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5039/14
Головуючий у 1-й інстанції: Бакуменко
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі: Остащенко О.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 24 березня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк», ОСОБА_4 про
розірвання договору поруки,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В позові зазначало, що 02.04.2008 року між
ОСОБА_4 та акціонерним банком
«Брокбізнесбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», був
укладений кредитний договір № 13/08-73/1КА
для придбання транспортного засобу.
Згідно данного кредитного договору,
банк надав відповідачеві в тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
строковості, платності, та цільового
характеру використання грошові кошти у
сумі 92975грн. зі сплатою 16,5% річних, з
кінцевим терміном повернення
заборгованості до 01.04.2013 року.
Повернення кредиту здійснюється
щомісячно, згідно графіку. Нарахування
процентів за користування кредитом
здійснюється на фактичну
заборгованість за кредитом щомісяця в
останній робочий день поточного
місяця. Сплата процентів здійснюється
не пізніше 15 числа наступного місяця за
тим, в якому нараховані проценти. За
порушення строків погашення
заборгованості за кредитним договором
та/або строків сплати процентів за
користування кредитом, банк має право
нарахувати позичальнику неустойку за
прострочення в розмірі подвійної
процентної ставки, що зазначена в п.п.1.1
Кредитного договору, від суми
простроченої заборгованості.
Неустойка нараховується із розрахунку
фактичної кількості днів у місяці та
році.

05.06.2009 році в якості забезпечення
виконання зобов'язань,що випливають з
кредитного договору, між банком та
ОСОБА_3 був укладений договір поруки,
згідно якого поручитель зобов'язується
перед банком у повному обсязі
солідарно відповідати за виконання
позичальником умов щодо сплати кредиту
в сумі 74427 грн., відсотків за
користування кредитом, а також
можливих штрафних санкцій, у розмірі,
та у випадках, передбачених кредитним
договором.

На цей час відповідачами зобов'язання
по погашенню заборгованості згідно
кредитного договору не виконані.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки,
поручитель зобов'язаний не пізніше 3-х
банківських днів, з моменту отримання
від кредитору повідомлення про
невиконання у встановлений у
кредитному договорі строк боржником
ОСОБА_4 своїх зобов'язань, сплатити суму
коштів, яку вимагає кредитор. Про факт
нспогашення кредиту та процентів у
встановлений у кредитному договорі
строк, відповідачі були письмово
повідомлені банком, однак
заборгованість не погасили.

Станом на 10.07.2013 року заборгованість за
кредитним договором становить 96047,74
грн., яка складається з: сума
непогашеного кредиту - 55244,42 грн., сума
заборгованості по процентам - 4597,24 грн.,
сума нарахованої неустойки за
порушення строків сплати кредиту - 32115,43
грн., сума нарахованої неустойки за
порушення строків сплати процентів -
4090,65 грн.

Посилаючись на викладене, просило суд
стягнути з відповідачів дану
заборгованість по кредитному договору,
а також понесені позивачем витрати по
сплаті судового збору у розмірі 960,48
грн.

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ПАТ
«Брокбізнесбанк», ОСОБА_4 про
розірвання договору поруки.

В зустрічному позові зазначала, що між
нею та банком було укладено договір
поруки № 13/08-73/1КА-1 від 05.06.2009 року. В 2009
році вона вирішила придбати автомобіль
у кредит. ОСОБА_4 мав кредитний
автомобіль але не мав матеріальної
змоги сплачувати даний кредит. Вони
разом приїхали до банку та уклали
договір поруки і вона почала
сплачувати кредит за ОСОБА_4

В березні 2010 року в неї банк забрав
автомобіль. Вона звернулась до суду, та
рішенням від 15.10.2010 року на її користь
було стягнуто з ОСОБА_4 суму коштів
котру вона сплатила банку в рахунок
погашення кредиту. На сьогоднішній час
вона вважає, що договір поруки припинив
свою дію, в зв'язку з чим просила суд
розірвати договір поруки укладений між
нею та банком.

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 24 березня 2014 року
позовні вимоги ПАТ«Брокбізнесбанк»
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Брокбізнесбанк» суму заборгованості
за кредитним договором № 13/08-73/1КА від
02.04.2008 року в розмірі 96047,74 грн. та
понесені витрати по судовому збору в
сумі 960,48 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновку суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ПАТ «Брокбізнесбанк». Задовольнити
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ, підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, представника ПАТ
«Брокбізнесбанк», перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, що 02.04.2008 року між ОСОБА_4 та
акціонерним банком «Брокбізнесбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Брокбізнесбанк», був укладений
кредитний договір № 13/08-73/1КА для
придбання транспортного засобу, за
яким позичальник отримав грошові
кошти у сумі 92975грн. зі сплатою 16,5%
річних, з кінцевим терміном повернення
заборгованості до 01.04.2013 року(а/с 11-14).

За змістом ст.ст. 1054, 1050 ч.2 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

05.06.2009 році в якості забезпечення
виконання зобов'язань,що випливають з
кредитного договору, між банком та
ОСОБА_3 був укладений договір поруки,
згідно якого поручитель зобов'язується
перед банком у повному обсязі
солідарно відповідати за виконання
позичальником умов щодо сплати кредиту
в сумі 74427 грн., відсотків за
користування кредитом, а також
можливих штрафних санкцій, у розмірі,
та у випадках, передбачених кредитним
договором(а/с 15).

Статті 526, 543, 553-555, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055
ЦК України вказують, що зобов'язання за
договором, у тому числі за договором
кредиту, за яким кредитодавець надає
кошти, а позичальник зобов'язується їх
повернути за сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином, у тому
числі солідарними боржниками за
договором поруки в разі настання у
сторін договорів відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

Оскільки, позичальник ОСОБА_4,
зобов*язання за кредитним Договором не
виконує, станом на 10.07.2013 року
заборгованість за кредитним договором
становить 96047,74 грн., яка складається з:
сума непогашеного кредиту - 55244,42 грн.,
сума заборгованості по процентам - 4597,24
грн., сума нарахованої неустойки за
порушення строків сплати кредиту - 32115,43
грн., сума нарахованої неустойки за
порушення строків сплати процентів -
4090,65 грн. Дана заборгованість
відповідає розрахунку наданому
позивачем ПАТ «Брокбізнесбанк»(а/с 17-42).

Таким чином суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов ПАТ
«Брокбізнесбанк».

Стосовно зустрічного позову
ОСОБА_3, про розірвання договору поруки
який вона уклала з Банком в
забезпечення виконання умов
кредитного договору ОСОБА_4, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції, щодо відмови їй в
задоволенні такого позову з наступних
підстав.

Відповідно до частини другої статті
652 ЦК України, на яку посилається
апелянт, якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Частина четверта цієї статті
визначає, що зміна договору у зв'язку з
істотною зміною обставин допускається
за рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Колегія суддів вважає, що
позивачем не був доведений належними
та допустимими доказами відповідно до
ст.ст.57-59 ЦПК України, факт одночасного
існування всіх чотирьох умов для
розірвання спірного договору.

За змістом ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на
необхідність застосування спеціальної
позовної давності до стягнення з
ОСОБА_3, неустойки не підлягає також
задоволенню, оскільки відповідно до ч.3
ст.267 ЦК України, позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення
рішення, тобто така заява повинна бути
подана до у суду першої інстанції, а
така заява ОСОБА_3, у справі відсутня.

Інші доводи апеляційної скарги
також не спростовують рішення суду
першої інстанції і не дають підстав для
визнання його таким що ухвалене з
порушенням вимог матеріального чи
процесуального права, тому підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.209, 218, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 24 березня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: