АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9180/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2585/К/14
суддя Шум Л.І.
Категорія - 26 ( І )
Суддя-доповідач
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі відповідно
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 та
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на рішення
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 10 листопада 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про стягнення
моральної шкоди, посилаючись на те, що
при виконанні трудових обов'язків на
ПАТ «Кривбасзалізрудком» 07 серпня 2013
року з ним стався нещасний випадок, у
зв'язку із чим був складений акт № 27 від
16 серпня 2013 року про нещасний випадок,
який пов'язаний з виробництвом.

В результаті нещасного випадку йому
було поставлено діагноз: сполучена
травма, закрита травма грудної клітини,
забій грудної клітини, забій грудного
відділу хребта, закрита травма живота,
розрив селезінки, гемоперитонеум,
садна тулуба, та після тривалого
лікування було повністю видалено
селезінку.

Вважає, що у зв'язку з нещасним випадком
йому спричинено моральну шкоду, розмір
якої він визначив у 80 000 грн. і просив
стягнути з її відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
його користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 10 000 грн. без утримання
податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь держави судовий збір у сумі 243,60
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на те, що судом не
враховано, що внаслідок отриманої
травми та видалення селезінки його
життя фактично повністю змінилася, він
позбавлений можливості працювати на
роботі із нормальним рівнем заробітної
плати, вживати звичні для нього
продукти у їжу та змушений вести дуже
спокійне життя.

Крім того, для подальшого підтримання
свого здоров'я позивачу необхідно
провести лікування та здійснити ряд
профілактичних процедур, на які
потрібні чималі кошти та стягнутої
судом першої інстанції суми
недостатньо.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
ставить питання про скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення про
відмову позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на те, що судом не було
враховано аналіз судової практики у
справах про відшкодування моральної
шкоди, завданої у зв'язку з
ушкодженням здоров'я під час виконання
трудових обов'язків, в якому чітко
зазначено про те, що при вирішенні
питання про право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди слід
керуватися вимогами ст.ст. 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» в їх
сукупності, якими передбачено, що право
на отримання потерпілим страхових
виплат у разі настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати
компенсації за моральну шкоду, виникає
у особи з дня встановлення їй стійкої
втрати працездатності вперше
висновком МСЕК.

Відповідно до Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків, на МСЕК покладено
обов'язок встановлення факту
спричинення моральної шкоди. Оскільки,
МСЕК не було встановлено у ОСОБА_2
ступінь утрати професійної
працездатності та не було визначено
факт спричинення моральної шкоди,
останній не набув право на
відшкодування моральної шкоди
завданої внаслідок нещасного випадку
на виробництві.

Крім того, відповідно до п. 6 Акту від
16.08.2013 року особою винною у настанні
нещасного випадку є саме позивач
ОСОБА_2, а тому відсутні підстави для
покладення на роботодавця обов'язку з
відшкодування моральної шкоди, адже
матеріалами справи не встановлено вини
ПАТ «Кривбасзалізрудком» у завданні
шкоди здоров'ю позивача.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи, будучи завчасно (позивач ОСОБА_5
та його представник ОСОБА_6 - 01.12.2014 року,
представника відповідача ПАТ
«Кривбасзалізрудком» - 03.12.2014 року)
належним чином повідомленими про час і
місце розгляду справи (про що свідчать
розписки представника позивача ОСОБА_5
- ОСОБА_6 та представника відповідача
ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Мордвінкіна
С.В. про отримання повідомлення про
призначення справи до розгляду на 12-10
год. 10.12.2014 року -а.с. 63, 64), в судове
засідання не з'явилися і про причини
своєї неявки суд не повідомили, що (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України)
не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що ОСОБА_2 працював
підземним кріпильником дільниці №26
шахтобудівельного управління ПАТ
«Кривбасзалізрудком» та був тимчасово
переведений згідно наказу №1062 від
01.08.2013 року «Про тимчасове переведення»
на дільницю №26 шахти «Родіна» ПАТ
«Кривбасзалізрудком».

07 серпня 2013 року ОСОБА_8 отримав
письмовий наряд заступника
начальника дільниці №9 шахти «Родіна»
ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_9 на
завантаження гірничої маси з
вібролюку типу АШЛ №1 орт-заїзду 110 осі
гор. 1390 м., вивіз та розвантаження її на
передавач ствола шахти ім. 50-річчя
газети «Правда» гор. 1390 м., однак після
з'ясування того, що він не може безпечно
керувати електровозом, майстер не дав
ОСОБА_2 допуск до роботи та наказав,
після того як виїде рухомий склад із
орт-заїзду 86 осі гор. 1390 м. змінити
напрям руху за допомогою приводу
стрілочного переводу по південному
польовому шреку гор. 1390 м., чекати на
нього, однак не виконав розпорядження
майстра та з власної ініціативи сів на
пасажирське місце електровозу, не
зачинивши двері кабіни та сівши на раму
кабіни електровозу, разом з ОСОБА_4
направився до перекидача ствола шахти
ім. 30-річчя газети «Правда» гор. 1390м.,
зачепившись по дорозі, а саме о 03 год. 20
хв., саморятівником типу ШСМ-30 за
проїжджаючи повз вагони, внаслідок
чого ним отримані тілесні ушкодження у
вигляді: сполучена травма, закрита
травма грудної клітини, забій грудної
клітини, забій грудного відділу хребта,
закрита травма живота, розрив
селезінки, гемоперитонеум, садна
тулуба, про що 16 серпня 2013 року
комісією було складено акт
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 (а.с. 15-22) за результатами якої було
складено акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом №27 від 16
серпня 2013 року (а.с. 7-14).

Згідно виписки із медичної карти
стаціонарного хворого №У-10051, ОСОБА_2
після отриманої травми надійшов на
лікування у тяжкому стані та йому було
проведено: лапароскопія, лапаротомія,
спленектомія, дренування черевної
порожнини, релапаротомія, гемостаз (а.с.
23).

Суд, частково задовольняючи позов,
виходив з доведеності позовних вимог
ОСОБА_2 та вірно встановив, що між
сторонами склалися трудові
правовідносини, оскільки нещасний
випадок стався з позивачем під час
виконання ним трудових обов'язків і
пов'язаний з виробництвом, і наявності
у зв'язку з цим підстав, передбачених
ст. 173, ст. 237-1 КЗпП України, для
відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Суд, на підставі медичних документів
про лікування позивача у зв'язку з
отриманою травмою, правильно визнав, що
позивачу була заподіяна моральна
шкода, так як він переносить фізичний
біль, зазнав порушення свого
звичайного способу життя і вимушений
витрачати свої сили на організацію
свого життя, внаслідок чого переносить
моральні страждання.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку тільки на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
відповідно до п. 3.8 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, висновок МСЕК є одним із доказів, а
не єдиним доказом, який розглядається в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення позивачеві
ОСОБА_2 в результаті ушкодження
здоров'я, моральної шкоди й без
висновку МСЕК.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
аналізу судової практики у справах про
відшкодування моральної шкоди,
завданої у зв'язку з ушкодженням
здоров'я під час виконання трудових
обов'язків, є безпідставними та
суперечать чинному законодавству,
згідно якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8
ЦПК України).

Крім того, зазначене узагальнення
судової практики стосувалося питань
щодо відшкодування моральної шкоди на
підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яким передбачено
порядок відшкодування моральної шкоди
потерпілим внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
Відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області, а не підприємствами з якими
потерпілі перебувають у трудових
відносинах.

У даному випадку питання щодо
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок ушкодження здоров'я
на виробництві вирішується на підставі
норм КЗпП України та ЦК України, якими
наявність у потерпілої особи права на
відшкодування моральної шкоди не
ставиться у залежність від
встановлення МСЕК ступеня втрати
професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до п. 6 Акту від 16.08.2013 року
особою винною у настанні нещасного
випадку є саме позивач ОСОБА_2, а тому
відсутні підстави для покладення на
роботодавця обов'язку з відшкодування
моральної шкоди, колегією суддів теж
відхиляються, адже крім позивача
особами винними у настанні нещасного
випадку на виробництві визнано й інших
робітників ПАТ «Кривбасзалізрудком», а
саме: прохідника дільниці №12 шахти
«Родіна» ОСОБА_4 та гірничого майстра
дільниці №9 шахти «Родіна» ОСОБА_9, а
тому у даному випадку мова йде лише про
ступінь вини потерпілого у настанні
нещасного випадку на виробництві, який
не є значним.

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами, яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманої
травми та ступінь вини потерпілого у
нещасному випадку на виробництві, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача про
необґрунтованість розміру моральної
шкоди колегія суддів вважає
безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційні скарги
підлягають відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Апеляційну скаргу представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 10 листопада 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: