Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 9 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 лютого
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») звернулося до суду з
указаним позовом, мотивуючи вимоги тим,
що 11 липня 2006 року між ВАТ «Родовід
Банк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № 28.4/СЖ-061.06.2,
відповідно до умов якого банк відкрив
позичальнику відновлювану кредитну
лінію на загальну суму 620
тис. доларів США під 14, 5 % річних. На
забезпечення виконання зобов'язань
позичальником за цим кредитним
договором між ВАТ «Родовід Банк» та
дружиною позичальника - ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки, предметом
якого визначено квартиру АДРЕСА_1.

Внаслідок порушення позичальником
строку та порядку погашення кредиту
станом на 7 серпня 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі
1 157 565, 19 доларів США, у рахунок
погашення якої позивач просить
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 9 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 5 лютого
2014 року, позов задоволено частково. У
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед ПАТ «Родовід Банк» за
кредитним договором від 11 липня
2006 року № 28.4/СЖ-061.06.2 у розмірі 814 595
доларів 94 центів США, що еквівалентно 6
511 065 грн 36 коп., звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме - квартиру
АДРЕСА_1 шляхом реалізації з прилюдних
торгів, встановивши початкову ціну на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій відповідним відділом
Державної виконавчої служби. Вирішено
питання про судові витрати. В іншій
частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
судові рішення судів першої й
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено, що 11 липня 2006 року між ВАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №
28.4/СЖ-061.06.2, відповідно до умов якого
банк відкрив позичальнику
відновлювану кредитну лінію на
загальну суму 620 тис. доларів США під 14,
5 % річних.

З урахуванням внесених додатковими
договорами від 17 червня 2008 року та 11
липня 2008 року умов, процентна ставка за
кредитним договором №
28.4/СЖ-061.06.2 становить 15, 5 % річних,
кінцевий строк повернення кредиту - 11
липня 2010 року. Позичальник зобов'язався
погашати кредит рівними частками у
розмірі 51 667 доларів США щомісячно у
строк (термін) до 10 числа кожного
місяця.

За порушення строків повернення
кредиту чи сплати процентів
п. 4.5. кредитного договору
передбачено сплату пені у розмірі
подвійної процентної ставки за
кредитом від суми простроченого
платежу за кожний день прострочки.

На забезпечення виконання зобов'язань
позичальником за цим кредитним
договором 11 липня 2006 року між ВАТ
«Родовід Банк» та дружиною
позичальника - ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки, предметом якого
визначено квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку зі зміною умов обтяження
нерухомого майна іпотекою
(основного зобов'язання) додатковими
положеннями було внесено зміни до
договору іпотеки договором від 11 липня
2008 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотекою визнається вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

За п. 2.1.6. укладеного між сторонами
іпотечного договору у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником основного зобов'язання
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у порядку,
що передбачений Розділом 3 цього
договору, та задовольнити свої майнові
вимоги за рахунок переданого в іпотеку
майна у повному обсязі, визначені на
момент фактичного задоволення,
враховуючи суму заборгованості за
кредитами, плату за користування
грошовими коштами, збитків, неустойки,
штрафів, пені, іншої заборгованості та
витрат, пов'язаних із пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням та
зверненням стягнення на предмет
іпотеки, витрат на страхування
предмета іпотеки, витрат, пов'язаних із
вчиненням виконавчого напису.

У разі невиконання або неналежного
виконання позичальником/іпотекодавцем
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
зобов'язаний надіслати
позичальнику/іпотекодавцю письмову
вимогу про усунення порушень або
виконання порушеного основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору. Якщо протягом тридцяти
календарних днів
позичальником/іпотекодавцем така
вимога не виконана, іпотекодержатель
розпочинає звернення стягнення на
предмет іпотеки (п. п. 2.4.1., 3.1.2. договору
іпотеки).

У повідомленні про порушення
зобов'язання за кредитним договором
від 11 липня 2006 року №
28.4/СЖ-061.06.2 зазначено про необхідність
виконання порушеного зобов'язання у
не менш ніж тридцятиденний строк та
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки у судовому порядку у
разі невиконання цієї вимоги (Т. 1, а. с.
30-32). Указана вимога надіслана ОСОБА_4 та
ОСОБА_3за адресами, вказаними ними в
договорах кредиту та іпотеки, а тому в
цій частині доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Уточнивши позовні вимоги, банк просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
у рахунок погашення кредитної
заборгованості у розмірі 814 595, 94
доларів США, із яких 490 000 доларів США -
заборгованість за тілом кредиту, 117 316, 83
доларів США - заборгованість зі сплати
процентів, 18 289, 33 доларів США -
нарахована сума трьох процентів
річних, 188 989, 78 - пеня (Т. 1, а. с. 201).

Розмір вимог за основним зобов'язанням
судами перевірено на підставі належним
чином оцінених доказів у справі повно
та всебічно, у відповідності до ст. ст.
179, 213, 214, ЦПК України встановлено обсяг
відповідальності майнового поручителя
та наявність підстав для задоволення
вимог кредитора за рахунок переданого
в іпотеку майна.

Доводи касаційної скарги про те, що
вчиненим 11 липня 2006 року договором
іпотеки порушуються права
неповнолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є безпідставними,
оскільки із довідки КП
«Житлово-експлуатаційна контора
«Михайлівська» № 606 від 17 вересня
2012 року (Т. 1, а. с. 69) вбачається, що
дитина проживає в іпотечній квартирі з
8 січня 2009 року. Тобто, на
момент укладення договору іпотеки
права користування квартирою АДРЕСА_1
ОСОБА_5 не мав. Після укладення договору
іпотеки питання щодо користування
дитини іпотечною квартирою з
іпотекодержателем(банком) не
узгоджувалося.

Встановлення судом першої інстанції
початкової ціни предмета іпотеки
визначенням про те, що вона має бути
встановлена на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій
відповідним відділом Державної
виконавчої служби, відповідає правилам
ст. 39 Закону України «Про іпотеку»,
оскільки конкретна вартість предмета
іпотеки визначається суб'єктом
оціночної діяльності у межах
виконавчого провадження та може бути
переглянута у разі незгоди
іпотекодавця. За таких обставин, доводи
касаційної скарги у цій частині також
відхиляються.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що висновки судів
відповідають встановленим у справі
обставинам, судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків суду, касаційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 9 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко