Провадження №2/761/5311/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

08 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Правекс-Банк» до ОСОБА_1, 3-я особа:
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

Позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк»
звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, мотивуючи тим, що 21.03.2008 року
між позивачем та третьою особою ОСОБА_2
було укладено договір про відкриття
кредитної лінії, згідно якого банк
надав позичальнику кредитну лінію на
загальну суму 6176150 грн. строком до 21.03.2015
року. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
21.03.2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
поруки. На даний час третя особа не
виконує умови кредитного договору, в
зв'язку з чим станом на 26.05.2014 року
виникла заборгованість за кредитом в
сумі 12896339,26 грн, з них 5950000 грн. - сума
заборгованості за кредитом; 1408444,50 грн. -
розмір пені за несвоєчасне повернення
кредиту; 4604800,07 грн. - розмір нарахованих
відсотків за кредитом; 1330541,26 грн -
розмір пені за несвоєчасне повернення
відсотків.

Оскільки поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, позивач просить стягнути
заборгованість за кредитним договором
в сумі 12896339,26 грн. з відповідача ОСОБА_1

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином, а
тому суд вважає за можливе розглядати
справу без участі відповідача,
ухваливши за згодою представника
позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК
України, заочне рішення.

Представник третьої особи в судовому
засіданні заперечував проти позову,
пояснивши, що рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 30.03.2012 року
позовні вимоги ПАТ КБ «Првекс-Банк» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки задоволено. А отже,
оскільки існує рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за договором
про відкриття кредитної лінії від
21.03.2008 року, банк безпідставно
звернувся до суду з даним позовом. Крім
того, розрахунок заборгованості, який
надав позивач, не відповідає нормам
чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника третьої
особи, дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 21.03.2008 року між
позивачем АКБ «Правекс Банк», який в
подальшому змінив своє найменування на
ПАТ КБ «Правекс-Банк», та третьою
особою ОСОБА_2 було укладено договір
про відкриття кредитної лінії № 661-00108Ф,
згідно якого банк надав позичальнику
кредитну лінію на загальну суму 6176150
грн. строком до 21.03.2015 року з
відсотковою ставкою 17,49 % річних.
Договором про внесення змін та
доповнень до кредитного договору від
20.06.2008 року було встановлено нову
процентну ставку у розмірі 18,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором
21.03.2008 року між позивачем ПАТ КБ
«Правекс-Банк» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено договір поруки.

Згідно п. 6.1.2 договору про відкриття
кредитної лінії третя особа ОСОБА_2
зобов'язалася своєчасно повертати
кредит та сплачувати відсотки за
користування кредитом.

В порушення умов договору та взятих
на себе зобов'язань, позичальник ОСОБА_2
не повертала кредит своєчасно, в
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, а саме: 5950000 грн. - сума
заборгованості за кредитом; 4604800,07 грн. -
сума нарахованих відсотків за
кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання ).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Як вже зазначалося вище, в
забезпечення виконання умов
кредитного договору відповідач ОСОБА_1
виступив поручителем.

Відпідно до п. 1.1. договору поруки
поручитель зобов'язується нести
солідарну майнову відповідальність
перед кредитором за виконання в
повному обсязі зобов'язань
позичальника ОСОБА_2 за договором про
відкриття кредитної лінії від 21.03.2008
року.

Пунктом 2.1. договору поруки
передбачено, що поручитель
зобов'язується у випадку невиконання
або неналежного виконання
позичальником зобов'язань по
кредитному договору, виконати за нього
зобов'язання перед кредитором на
умовах, у порядку та у строки,
встановлені кредитним договором,
зазначеним у п. 1.1 даного договору, зі
змінами і доповненнями до нього.

Статтями 553, 554 ЦК України
передбачено, що поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником, а у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя.

Таким чином, 5950000 грн. - сума
заборгованості за кредитом; 4604800,07 грн. -
сума нарахованих відсотків за кредитом
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Відповідно до п. 9.1 договору про
відкриття кредитної лінії за порушення
строків повернення кредиту
позичальник сплачує банку пеню за
кожен день прострочення в розмірі
подвійної відсоткової ставки,
зазначеної в п. 1.2 даного договору, від
суми заборгованості за весь період
прострочення.

Позивач також просив стягнути з
відповідача пеню за несвоєчасне
повернення кредиту в розмірі 1408444,50 грн
та за несвоєчасне повернення
відсотків в розмірі 1330541,26 грн.

18.07.2014 року на адресу суду від
відповідача надійшли заперечення на
позовну заяву, в яких він просив до
позовних вимог про стягнення пені
застосувати строк позовної давності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачено, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно розрахунку заборгованості,
долученого до позовної заяви, позивач
просить стягнути пню за період з 13.01.2009
року по 20.05.2012 року, при цьому позивач
звернувся до суду з даним позовом 05.06.2014
року.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду та строки, за який
позивач просить стягнути з відповідача
пеню, суд вважає, що позивачем
пропущено строк позовної давності
звернення до суду в частині позовних
вимог про стягнення пені.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача пені не підлягають
задоволенню.

Доводи представника третьої особи, що
позивач не має права звертатися з
вимогою про стягнення заборгованості
за кредитним договором з відповідача в
зв'язку з наявністю рішення
Шевченківського районного суду мм.
Києва від 30.03.2012 року за позовом банку
до третьої особи про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд
вважає безпідставними з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Оскільки на теперішній час
заборгованість за кредитним договором
не погашена, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 30.03.2012 року,
яким в рахунок погашення
заборгованості за договором про
відкриття кредитної лінії № 661-001/08Ф від
21.03.2008 року в сумі 9991463,44 грн звернуто
стягнення на предмет іпотеки, не
виконане, а отже, у позивача є всі
законні підстави для звернення до суду
з позовом про стягнення боргу з
поручителя.

Виходячи з наведеного вище, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Правекс-Банк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 10554800,07 грн
та судовий збір.

Керуючись ст..ст. 258, 526, 530, 553, 554, 610, 1054
ЦК України, ст..ст. 10, 11, 59, 60, 88, 212, 215, 218,
224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Правекс-Банк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 10554800,07 грн. (десять мільйонів
п'ятсот п'ятдесят чотири тисячі
вісімсот грн.. 07 коп), судовий збір в
розмірі 3654 грн.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
на загальних підставах, визначених ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя