РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судд:
Волчка А.Я.

за участю секретаря:
Сапалова О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Тренажер» про стягнення
заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-промислова компанія
«Тренажер» та ОСОБА_3 про солідарне
стягнення заборгованості за договором
безпроцентної позики № 01/7 від 23.04.2007 р.,

Позовні вимоги до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-промислова компанія
«Тренажер» позивач обґрунтовував тим,
що відповідач на підставі укладеного з
позивачем договору позики отримав у
позику грошові кошти у сумі 2 149 400,00 грн.
, які зобов'язався повернути до 01
листопада 2014 року.

Позовні вимоги до ОСОБА_3 обґрунтовував
договором поруки відповідно до умов
якого ОСОБА_3 зобов'язувався в якості
поручителя відповідати за виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислова
компанія «Тренажер» зобов'язань за
Договором безпроцентної позики № 01/7
від 23.04.2007 р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислова
компанія «Тренажер» на порушення своїх
договірних зобов'язань позику не
повернуло.

Заборгованість відповідача за
договором позики станом на момент
звернення до суду становить 1 772 000,00
грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

ОСОБА_3 проти позову заперечував,
посилаючись на його необґрунтованість
в частині вимог до поручителя, просив у
цій частині у задоволенні позовних
вимог відмовити. При цьому звернув
увагу суду на припинення поруки ще до
моменту звернення позивача з позовом
до суду.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислова
компанія «Тренажер» надав суду
пояснення в яких підтвердив обставини
на які посилався позивач, як на
підставу своїх вимог, а у вирішенні
спору покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та наявні
у ній докази, знаходить, що позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

За правилами ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Положеннями ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Зважаючи на ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, 23
квітня 2007 р. між ОСОБА_2, та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Торгово-промислова компанія
«Тренажер», був укладений Договір
безпроцентної позики № 01/7 від 23.04.2007 р.,

Позика надавалася частинами, в
готівковому порядку, шляхом внесення
коштів до каси Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислова
компанія «Тренажер» в період квітень
2007 р. до листопада 2012 р., що
підтверджується прибутковими касовими
ордерами.

Відповідно до умов п. 4.2. Договору
безпроцентної позики отримані грошові
кошти повинні бути повернуті не
пізніше 01.11.2014 р.

Заборгованість за договором
безпроцентної позики станом на 02
грудня 2014 року становить 1 772 000,00 грн. 00
коп.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову в частині вимог до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-промислова компанія
«Тренажер»» .

В частині вимог до ОСОБА_3 суд
приходить до висновку про
необґрунтованість вимог позивача
зважаючи на те, що станом на момент
звернення до суду Договір поруки від 05
листопада 2013 року припинив свою дію.

При цьому суд виходить з того, що
відповідно до п.6 Договору поруки від
05.11.2013 року укладеного між ОСОБА_2
(позивачем) та ОСОБА_3 (відповідачем 2)
останній набуває чинності з моменту
його підписання та діє протягом 12
місяців з моменту його укладення. Таким
чином, враховуючи що дата підписання
договору поруки 05.11.2013 року суд
приходить до висновку про припинення
дії договору 05.11.2014 року, тобто навіть
до дати звернення позивача до суду.

Зазначений висновок узгоджується зі
змістом п.4. ст.559 ЦК України, відповідно
до якого порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд покладає на відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Тренажер».

Керуючись ст. ст. 15, 16, 525, 526, 559, 610, 625, 1046,
1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11. 60, 88,
209, 212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Тренажер» про стягнення
заборгованості за договором
безпроцентної позики задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгово-промислова
компанія «Тренажер» на користь ОСОБА_2
борг за договором безпроцентної позики
№ 01/7 від 23.04.2007 у сумі 1 772 000,00 грн. та
судовий збір у сумі 3654.00 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів, починаючи з дня
наступного після його проголошення.

Суддя

А.Я. Волчко