справа № 462/2671/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року Залізничний
районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - Галайко Н.М.,

при секретарі - Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Прокуратури
Львівської області, УДАІ ГУ МВСУ у
Львівській області про звільнення
майна з під арешту та усунення перешкод
у здійсненні права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом, який в подальшому уточнила про
звільнення майна з під арешту:
вантажного автомобіля-фургона марки
Volkswagen WV T5, 2003 року випуску, кольору
сірий металік, №кузова НОМЕР_3 у МРЕВ
ДАІ ГУ МВСУ у Львівській області, який
придбала в 06.08.2009 р., після чого
здійснила його реєстрацію, внаслідок
чого отримала свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та номерний знак
НОМЕР_1. Через пений час вона зробила
переобладнання транспортного засобу з
вантажного автомобіля-фургона марки
Volkswagen WV T5 на вантажопасажирський. У
зв'язку з чим позивач повторно
звернулась в МРЕВ ДАІ ГУ МВСУ у
Львівській області з метою
перереєстрації вказаного автомобіля.
Внаслідок перереєстрації отримав
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу № НОМЕР_4 від
18.08.2009 року. Однак, в подальшому їй стало
відомо, що на автомобіль накладено
арешт у кримінальній справі №181-0311
постановою старшого слідчого СВ
прокуратури Львівської області від 23
травня 2011 року Сапуцького Р.Я. Оскільки
вона не є обвинувачем чи потерпілим у
справі, автомобіль не був визнаний
речовим доказом у справі, відтак,
порушуються його права власника,
просить суд зняти арешт з автомобіля.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав, просить їх
задоволити; надав пояснення
аналогічні, викладені у фабулі
позовної заяви.

Представник прокуратури Львівської
області проти позову заперечив,
пояснивши, що зняття арешту із спірного
автомобіля суперечить чинному
законодавству, зокрема, Постанові КМУ
від 07.09.1998р. №1388 «Про затвердження
Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей,
причепів,напівпричепів та
мотоколясок». Просить в позові
відмовити.

Представник УДАІ ГУМВС України у Ло
проти позову заперечив, пояснивши, що
зняття арешту із спірного автомобіля
буде суперечити Постанові КМУ від
07.09.1998р. №1388 «Про затвердження Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей,
причепів,напівпричепів та
мотоколясок». В позові просить
відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
перевіривши доводи сторін та надані
докази, вважає, що позов слід
задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦПК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання; кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Встановлено, що в 06.08.2009 року ОСОБА_1
придбала автомобіль Volkswagen WV T5, 2003 року
випуску, кольору сірий металік,
№кузова НОМЕР_3, після чого здійснила
його реєстрацію, внаслідок чого
отримала свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та номерний знак
НОМЕР_1. Через пений час вона зробила
переобладнання транспортного засобу з
вантажного автомобіля-фургона марки
Volkswagen WV T5 на вантажопасажирський. В
зв'язку з чим позивач повторно
звернулась в МРЕВ ДАІ ГУ МВСУ у
Львівській області з метою
перереєстрації вказаного автомобіля.
Внаслідок перереєстрації отримав
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу № НОМЕР_4 від
18.08.2009 року.

Під час здійснення реєстрації вище
вказаного автомобіля працівниками
ВРЕР ДАІ було здійснено перевірку з
питань наявності арештів чи заборон на
придбаний автомобіль, чого виявлено не
було.

Постановою старшого слідчого СВ
прокуратури Львівської області
Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011р. накладено
заборону на проведення реєстраційних
операцій ( реєстрація, перереєстрація)
автомобіля Volkswagen WV T5, 2003 року випуску,
кольору сірий металік, №кузова НОМЕР_3,
д.н.з. НОМЕР_1 належного на праві
приватної власності ОСОБА_1 в ході
розслідування кримінальної справи №
181-0311 порушеної щодо службових осіб
Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у
Львівській області за фактом
зловживання службовим становищем та
перевищення службових повноважень за
ознаками злочинів, передбачених ст.ст.
364 ч. 3, ст.365 ч. 1 КК України та фактом
підроблення документів та їх
використання невстановленими особами
за ознаками злочинів передбачених ст.
358 ч.ч.1, КК України.

У даній кримінальній справі вироком
Шевченківського районного суду м.
Львова від 01 липня 2013 року, який набрав
законної сили, службових осіб
Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у
Львівській області визнано винними у
скоєнні злочинів та притягнуто до
кримінальної відповідальності, а тому
на даний час не має будь-яких законних
підстав для обмеження мого права
власності в частині вільного
розпорядження своїм майном, тобто
автомобілем Volkswagen WV T5, 2003 року випуску,
кольору сірий металік, №кузова НОМЕР_3,
д.н.з. НОМЕР_1.

Позивач у справі ОСОБА_1 не був
підозрюваним чи обвинуваченим у даній
кримінальній справі, відтак,
накладення заборони на належний йому
транспортний засіб є протиправним та
порушує його право власності
охоронюване законом.

Нормою статті 41 Конституції України та
ст.1 Першого протоколу Конвенції про
захист прав і основоположних свобод, до
якої Україна приєдналася відповідно до
Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися належним йому майном на
власни розсуд, учиняти щодо свого майна
будь-які угоди, відповідно до закону за
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб.

Право власності на вище вказаний
автомобіль набуто позивачем у спосіб
визначений законом. Правовий режим
власності, відповідно до ст. 92
Конституції України визначається
виключно законами України.

Аналіз правових норм дає підстави для
висновку, що право власності
проявляється у правомочностях
власника, обмеження яких можливо
виключно на підставі закону.

Норами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України
регламентовано, що право власності є
непорушним і ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні, а особа
може бути обмежена в здійсненні права
власності лише у випадках та в порядку,
встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав
конкретного власника полягає у
звуженні того обсягу прав яким
загальна норма закону наділяє усіх
власників. Це не є загальна норма, а
виняткова ситуація, яка може бути
наслідком неправомірної поведінки
власника.

В даному випадку в діях ОСОБА_1 не
встановлено неправомірної поведінки
при купівлі автомобіля; майно придбано
у законний спосіб; належним чином
оформлено правовстановлюючі
документи, сплачено відповідний
податок за проведення перереєстрації
вище вказаного транспортного засобу та
проведено всі інші передбачені законом
платежі, тобто, автомобіль Volkswagen WV T5, 2003
року випуску, кольору сірий металік,
№кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1, позивачем
у власність набуто правомірно.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний врахувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1
ст.355 ЦПК України.

Приписами ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Так, згідно установленої судової
практики Верховного Суду України,
висловленої в постанові від 15 травня 2013
року, прийнятій за наслідками розгляду
справи № 6-26 цс-13, предметом якої був
спір за позовом власника про
звільнення майна з під арешту,
накладеного в процесі кримінального
провадження, при розгляді якої
Верховний Суд України зробив правовий
висновок, відповідно до якого, «право
власності особи, яка не є учасником
кримінального провадження, має
захищатися шляхом звільнення цього
майна з-під арешту, тобто законодавство
про захист права власті поширюється на
ці відносини».

Таким чином, з огляду на наведені судом
доводи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення,оскільки порушене право
позивача підлягає судовому захисту.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, на
підставі ст. 41 Конституції України,
норм Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 3, 15, 16, 316,
317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Звільнити з під - арешту та зняти
заборону на проведення реєстраційних
операцій (реєстрація, перереєстрація,
зняття з обліку) автомобіля марки Volkswagen
WV T5, 2003 року випуску, кольору сірий
металік, №кузова НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_1 належного на
правівласності ОСОБА_1, накладеної на
вказаний автомобіль постановою
старшого слідчого СВ прокуратури
Львівської області молодшого радника
юстиції Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011
року у кримінальній справі № 181-0311.

Усунути перешкоди у здійсненні права
власності ОСОБА_1 шляхом зобов'язання
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області зняти арешт та заборону на
проведення реєстраційних операцій
(реєстрація, перереєстрація, зняття з
обліку) щодо автомобіля марки Volkswagen WV T5,
2003 року випуску, кольору сірий металік,
№кузова НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_1,
накладених постановою старшого
слідчого СВ прокуратури Львівської
області молодшого радника юстиції
Сапуцького Р.Я., від 23 травня 2011 року у
кримінальній справі № 181-0311.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд, що
його ухвалив, шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
(підпис)

З оригіналом згідно

Суддя
Галайко Н.М.