Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2014 р.
м.
Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого - судді
Камінського В.П.

при секретарі - Яковець
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Жмеринка цивільну справу
за позовом Жмеринської міської ради до
ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні
відповідача - Південно-Західна
залізниця) про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки,

В С Т А
Н О В И В:

Жмеринська міська рада звернулася до
суду з цим позовом і вказала, що 17.06.2014
року на ім'я секретаря Жмеринської
міської ради надійшла заява
відповідачки ОСОБА_1 про надання
дозволу на оренду приміщення площею 20,58
кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 для
оформлення договору особистого
сервітуту землею для комерційних
потреб обслуговування павільйону
після смерті її матері ОСОБА_3 (а.с.5).
Проведеною позивачем перевіркою було
встановлено, що мати відповідачки
ОСОБА_3 правовстановлюючих документів
на земельну ділянку не оформляла, а
дозвіл №3 на розміщення малої
архітектурної форми, виданий 04.06.2002
року ОСОБА_3 на підставі рішення
виконавчого комітету Жмеринської
міської ради №114 від 23.05.2002 року (а.с.6,7,8)
втратив чинність ще в 2012 році. 02.07.2014
року Жмеринська міська рада звернулася
з листом №02-5/10-1400 до Управління
Держземагенства у Жмеринському районі
про надання інформації чи оформлено
право на земельну ділянку при виході з
пішохідного тунелю на АДРЕСА_1 (а.с.9), а
07.07.2014 року отримана відповідь №03/1519
проте, що державна реєстрація
земельних ділянок, які розташовані при
виході з тунелю на АДРЕСА_1 не
проводилась (а.с.10). 14.07.2014 року за вих.
№Б-352/2 відповідачці була направлена
відповідь проте, що відсутні підстави
для задоволення її заяви про надання
дозволу оренди приміщення площею 20,58
кв.м. по АДРЕСА_1 для оформлення
договору сервітуту землею для
комерційних потреб обслуговування
павільйону, оскільки документи які
надала позивачка, є дозвільними ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). 13.08.2014
року листом №157 відповідачку було
повідомлено про необхідність
звільнення земельних ділянок біля
пішохідного тунелю у м.Жмеринка та
приведення їх у первинний стан та
необхідність прибрання кіосків (а.с.12).
30.09.2014 року виходом на місце робоча
група працівників міської ради провела
візуальний огляд земельних ділянок в
АДРЕСА_1, біля входу у пішохідний
тунель, і встановила, що на даних
земельних ділянках розташовані
металеві кіоски з правого та лівого
боку при вході у пішохідний тунель, у
яких здійснюється торгівельна
діяльність; земельні ділянки під
кіосками не оформлені, загальна
орієнтовна площа яка зайнята кіосками
складає 20 м.кв., з правої сторони під
кіоском 10 м.кв., з лівої сторони під
кіоском 10 м.кв. (а.с.14).

В позові вказується, що відповідачка
ОСОБА_1 самовільно, без будь-яких
правовстановлюючих документів
використовує земельні ділянки по
АДРЕСА_1, що є грубим порушенням вимог
чинного законодавства, а тому
зазначені земельні ділянки підлягають
поверненню власнику - територіальній
громаді м.Жмеринка в особі Жмеринської
міської ради Вінницької області.

Позивач просить суд зобов'язати
відповідачку ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняті земельні ділянки
площею 0,0010 га та площею 0,0010 га, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (біля
входу в пішохідний тунель) та повернути
їх Жмеринській міській раді Вінницької
області, а також стягнути з ОСОБА_1 на
користь Жмеринської міської ради
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

В судовому засіданні представники
позивача Пасічник І.М. та Пилявець Р.Є.
підтримали заявлені вимоги на підставі
вимог викладених в позовній заяві і
просять їх задовольнити у повному
обсязі. Додали, що самовільно зайнятті
відповідачкою земельні ділянки при
виході з пішохідного тунелю під
залізничними коліями на АДРЕСА_1, є
комунальною власністю територіальної
громади м. Жмеринка, оскільки вказана
земельна ділянка ні за ким не
зареєстрована, як того вимагає ст.125 ЗК
України. Не заперечують проти того, що
Жмеринському відділку,
правонаступником якого є Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця», у
постійне користування надано землі в
межах м.Жмеринка, згідно Державного
акту на право постійного користування
землею ІІ-ВН №002788 від 17.12.1998 року,
відповідно до рішень виконкому
Жмеринської міської ради, але
залізниця не провела державну
реєстрацію, як того вимагає ст.125 ЗК
України.

Відповідачка та її представник ОСОБА_6
позов не визнали повністю і просили
відмовити у його задоволенні.
Представник ОСОБА_6 суду пояснив, що
кіоски, які розташовані на земельній
ділянці у пішохідному тунелі на
АДРЕСА_1 перейшли у спадщину
відповідачці після смерті її матері
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49),
але вона не оформила право власності на
спадкове майно і тому не є законним
власником кіосків (спадкова справа
№115/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 (а.с.69-78)), що розташовані при
виході з пішохідного тунелю під
залізничними коліями на АДРЕСА_1, а тому
вимога позивача щодо зобов'язання
звільнити самовільно зайнятті
земельні ділянки по вище вказаній
адресі є безпідставними. Також
повідомили, що позивач у 2010 році вже
звертався до суду з аналогічним
позовом до ОСОБА_3 про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та стягнення вартості витрат на
приведення земельної ділянки у
придатний стан, але рішенням суду від
23.12.2010 року позивачу у позові було
відмовлено (а.с.46); позивач не є
власником спірної земельної ділянки,
оскільки вона належить Державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Південно-Західна залізниця».

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних прав, на стороні
відповідача Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» (далі
ДТГО «ПЗЗ») - Лісницька Ж.А. суду
повідомила, що встановлені кіоски
розташовані при виході з пішохідного
тунелю, який прокладено під
залізничним полотном ДТГО «ПЗЗ» на
ст.Жмеринка, на АДРЕСА_1; даний
пішохідний тунель знаходиться на
балансі залізниці і експлуатується
залізницею, а саме відокремленим
підрозділом Жмеринська дистанція
колії (далі ПЧ-9) ДТГО «ПЗЗ»; земельна
ділянка, на якій розташовано
пішохідний тунель під залізничними
коліями, відноситься до земель
залізничного транспорту, на який
Жмеринською міською радою 17.12.1998 року
виданий Державний акт на право
постійного користування землею і який
на даний час не скасований (а.с.61-63,64-67).
Заперечує проти тверджень
представників позивачів проте, що
земельні ділянки при виході з
пішохідного тунелю під залізничними
коліями на АДРЕСА_1, є комунальною
власністю територіальної громади м.
Жмеринка, оскільки вказана земельна
ділянка ні за ким не зареєстрована, так
як ці землі знаходяться у смузі
відведення залізниць під залізничним
полотном та його облаштуванням,
необхідними для забезпечення роботи
залізничного транспорту, відповідно до
ст.68 ЗК України та ст.6 Закону України
«Про залізничний транспорт». Також
повідомила, що будь-яких звернень від
відповідачки ОСОБА_1 про встановлення
кіосків чи від позивача про їх
знесення, не було. Не заперечує проти
задоволення позову.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, оглянувши цивільну
справу №2-165/2010 за позовом Жмеринської
міської ради до ОСОБА_3 про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та стягнення вартості витрат на
приведення земельної ділянки у
придатний стан; карточку №09006 проте, що
на балансі залізничного підприємства
ПЧ-9 знаходиться прохідний тунель, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі; ст.60 ЦПК України
- кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі;
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.68 Земельного Кодексу України
- до земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення
залізниць під залізничним полотном та
його облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
залізничний транспорт» - землі, що
надаються в користування для потреб
залізничного транспорту, визначаються
відповідно до Земельного кодексу
України та Закону України "Про
транспорт". До земель залізничного
транспорту належать землі смуг
відведення залізниць під залізничним
полотном та його облаштуванням,
станціями з усіма будівлями і
спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту. Для забезпечення у межах
смуги відведення нормальної
експлуатації залізничних колій, ліній
електропостачання та зв'язку, інших
пристроїв та об'єктів залізничного
транспорту загального користування, а
також у місцях, де є небезпека зсувів,
обвалів, розмивів, селей, снігозанесень
та інших небезпечних впливів,
встановлюються охоронні зони. Охоронні
зони - ділянки землі, прилеглі до земель
залізничного транспорту загального
користування і необхідні для
забезпечення збереження, міцності та
стійкості споруд, пристроїв та інших
об'єктів залізничного транспорту.
Порядок встановлення охоронних зон, їх
розміри і режим користування
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
Закону, суд при вирішенні даної справи,
згідно з вимогами ст.214 ЦПК України
повинен встановити чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги і заперечення та якими доказами
вони підтверджуються.

В судовому рішенні від 23.12.2010 року у
цивільній справі №2-165/2010 за позовом
Жмеринської міської ради до ОСОБА_3 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та стягнення
вартості витрат на приведення
земельної ділянки у придатний стан, яке
оскаржувалось в апеляційному порядку і
ухвалою Колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області від 01.03.2011 року
(справа №22ц-572/2011) рішення суду від
23.12.2010 року вказано, що Жмеринська
міська рада звернулася до суду з цим
позовом і вказала, що в грудні 2008 року
комісією із працівників виконкому було
виявлено, що при виході з пішохідного
тунелю під залізничними коліями в
АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею
0,0020 га, відповідачка ОСОБА_3 самовільно
встановила дві малі архітектурні
форми. 22.01.2009 року виконавчий комітет
Жмеринської ради своїм листом
повідомив відповідачку проте, що вона
незаконно використовує вказану
земельну ділянку та про необхідність в
семиденний строк звільнити земельну
ділянку та привести її у первинний
стан, повернувши земельну ділянку
площею 0,0020 га територіальній громаді
м.Жмеринка. А в судовому засіданні
встановлено, що земельна ділянка, на
якій розташовано пішохідний тунель під
залізничними коліями на ст.Жмеринка і
на майданчику пішохідного тунелю по
АДРЕСА_1, на якій встановлені кіоски
ОСОБА_3, відносяться до земель
залізничного транспорту; Жмеринському
відділку ОСОБА_2 залізниці у постійне
користування, як землекористувачу,
надаються землі в межах, згідно з
планом землекористування, в межах яких
розташована спірна земельна ділянка;
правонаступником Жмеринського
відділку залізниці є Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця»;
відповідно п.8 рішення Жмеринської
міської ради №264 від 30.03.2004 року ДТГО
«Південно-Західна залізниця» надано в
постійне користування земельні
ділянки, що раніше були у
користуванні Жмеринського

відділку залізниці, під об'єктами
нерухомого майна ДТГО
«Південно-Західна залізниця», згідно
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) з врахуванням змін, що
відбулися з 1998 року; Жмеринський відділ
земельних ресурсів надав висновок
проте, що місцем розташування спірної
земельної ділянки є вхід в пішохідний
тунель з боку АДРЕСА_1;
землекористувачем є Південно-Західна
залізниця (а.с.46-47).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України -
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, що яких
встановлено ці обставини.

Твердження представників позивача
проте, що у Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» відсутнє
право власності на спірну земельну
ділянку по АДРЕСА_1, а також право
постійного користування в зв'язку з
відсутністю державної реєстрації,
відповідно до ст.125 ЗК України, суд не
приймає до уваги, оскільки в акті
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 03.04.2014 року, та
постанові про проведення перевірки
Жмеринською прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері вказано проте, що ДТГО
«Південно-західна залізниця»
використовує землі залізничного
транспорту на праві постійного
користування в межах м.Жмеринка, згідно
державної статистичної звітності
станом на 01.01.2014 року; технічна
документація щодо встановлення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) відносно зазначених земель
розробляється ТзОВ «Інтеграл Сервіс»
м.Київ; виготовлена кадастрова зйомка
місцевості вздовж залізниці, в тому
числі транзитної колії ст.Жмеринка в
адміністративних межах міської ради
(а.с.30,31), правовстановлючі документи на
земельну ділянку Південно-Західгної
залізниці під пішохідним тунелем
оформлено Державним актом на право
постійного користування землею серії
ІІ-ВН №002788 від 17.12.1998 року (а.с.34,35). Також
суд не приймає уваги посилання
представників позивача на лист в.о.
начальника Жмеринської дирекції
залізничних перевезень ОСОБА_8 проте,
що дирекція просить дозволу на
розробку технічної документації із
землеустрою, оскільки в листі дирекції,
який наданий позивачем, вказується на
земельні ділянки, в межах Жмеринськох
міської ради, під частиною благоустрою
привокзальної площі вокзалу
ст.Жмеринка та під зеленими
насадженнями (дерева, кущі, газони,
квітники) біля адміністративної
будівлі Жмеринської дирекції
залізничних перевезень (а.с.44), а з
відповіді Жмеринської міської ради
вбачається, що земельна ділянка під
вокзалом ст.Жмеринка та земельна
ділянка під адміністративною будівлею
Жмеринської дирекції залізничних
перевезень оформлені відповідно до
державних актів про право постійного
користування земельними ділянками
(а.с.43).

Вимогу позивача про зобов'язання
відповідачку ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняті земельні ділянки
площею 0,0010 га та площею 0,0010 га, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (біля
входу в пішохідний тунель) та повернути
їх Жмеринській міській раді Вінницької
області суд вважає безпідставною,
оскільки судовим рішенням від 23.12.2010
року у цивільній справі №2-165/2010 за
позовом Жмеринської міської ради до
ОСОБА_3 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки та
стягнення вартості витрат на
приведення земельної ділянки у
придатний стан, яке залишено без змін
ухвалою Колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області від 01.03.2011 року
(справа №22ц-572/2011) встановлено, що
ОСОБА_3 з дозволу залізниці встановила
кіоски на земельних ділянках, які
відносяться до земель залізничного
транспорту. Також відповідно до
спадкової справи №115/2014 до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.68-70),
відповідачка ОСОБА_1 лише оформляє своє
право власності на спадкове майно
після померлої ОСОБА_3, а тому не є
повноправним власником кіосків, які
розташовані на земельних ділянках, що
розташовані при виході з пішохідного
тунелю під залізничними коліями на
АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем,
відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України - у разі залишення позову без
задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.68 ЗК України, ст.6 Закону України «Про
залізничний транспорт»,
ст.ст.10,11,30,60,61,88,212,214-218 ЦПК України, суд

В
И Р І Ш И В:

Жмеринській міській раді у задоволенні
позову до ОСОБА_1 (третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог, на стороні
відповідача Південно-Західна
залізниця) про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Жмеринський
міськрайонний суд.

Суддя
Камінський В.П.