Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Лоївської сільської ради
Надвірнянського району
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості за договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 14
липня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 30
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що 17
лютого 2012 року та 10 червня 2013 року
уклала з відповідачем договори на
закупівлю молока для постачання
молочних продуктів дошкільному
навчальному закладу «Росинка».

Посилаючись на те, що відповідач не
здійснив оплату за поставлену
продукцію за вересень - грудень 2012 року
та за липень -жовтень 2013 року, просила
стягнути з останнього 7 185 грн 40 коп.
заборгованості з оплати за
молокопродукти, 478 грн 59 коп.
інфляційних втрат за час прострочення
виконання зобов'язань та 196 грн 27 коп. -
3 % річних за прострочення виконання
грошових зобов'язань.

Рішенням Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 14
липня 2014 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 30
вересня 2014 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з Лоївської сільської ради
Надвірнянського району
Івано-Франківської області на користь
ОСОБА_3 7 185 грн грошових коштів та 487 грн
20 коп. судового збору, а всього 7 672 грн 20
коп.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 14 липня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 30
вересня 2014 року, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 17 лютого 2012 року
між ОСОБА_3 та Лоївською сільською
радою Надвірнянського району
Івано-Франківської області було
укладено договір на закупівлю молока
для дошкільного навчального закладу
«Росинка», що в с. Лоєва
Надвірнянського району
Івано-Франківської області.

Аналогічні договори були укладені у
січні та червні 2013 року, що
підтверджується копією договору від 02
січня 2013 року та квитанціями про оплату
за договором від 10 червня 2013 року.

Факт постачання молокопродуктів з
грудня 2011 року по жовтень 2013 року
підтверджується копією журналу
реєстрації молочних продуктів. Зі
змісту зазначеного журналу також
вбачається, що позивач отримала кошти
за поставлені молочні продукти лише
частково, а саме за грудень-серпень
2011-2012 років та за січень - червень 2013
року.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходив з того, що у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань з останнього
підлягає стягненню борг за постачання
товару за 2012 рік в сумі 3 511 грн та за 2013
рік в сумі 3 674 грн.

Однак колегія суддів з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій погодитися не може, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Встановлюючи факт укладення між
сторонами договору на закупівлю молока
для дошкільного навчального закладу
«Росинка» від 10 червня 2013 року, судами
не взято до уваги відсутність
вказаного договору в матеріалах
справи, а посилання на квитанції, як на
підтвердження факту укладення
вказаного договору, колегія суддів не
може прийняти до уваги, оскільки, як
вбачається з виписки з рахунка ОСОБА_3,
16 липня 2013 року відбулося повернення
коштів згідно з договором від 10 червня
2013 року в сумі 5 079 грн, а не здійснення
оплати за продукти харчування.

Крім того, строк дії договору на
закупівлю молока від 02 січня 2013 року
встановлений до 31 грудня 2013 року, тобто
станом на червень 2013 року попередній
договір ще не закінчився.

Зазначені обставини залишилися не
перевіреними судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи, що суди не встановили
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 14
липня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 30
вересня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова