Справа № 460/3005/14
Головуючий у 1 інстанції: Варениця
Провадження № 22-ц/783/7498/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю:ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 20 жовтня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини у розмірі 1/4
частини заробітку (доходу), але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно.

Рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 20 жовтня 2014 року
позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини заробітку (доходу), але не менше
як 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 15 вересня 2014
року і до його повноліття.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги в повному обсязі, не
врахував всі обставини справи. Зокрема
те, що починаючи з дня народження
дитини і по теперішній час він не
припиняв матеріально утримувати та
забезпечувати сина, приймає участь у
його вихованні та щодня намагається
надати йому повноцінне батьківське
піклування та турботу, незважаючи на
те, що спільно сторони не проживають.
Крім того, зазначає, що укладення між
сторонами договору про сплату
аліментів та його нотаріальне
посвідчення дасть можливість письмово
врегулювати всі необхідні дії для
добровільного надання коштів для
утримання сина та уникнути звернень
позивачки до суду з безпідставними
позовними вимогами.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_2 на підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення ОСОБА_3 щодо її
задоволення, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що така до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 ч. 1 ст. 183 СК
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини
той з них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення для справи.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Дана норма СК України узгоджується з
роз'ясненнями, що містяться у п. 17
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15.05.2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі в якому у них
народився син, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає з матір"ю та перебуває на її
утриманні. Дані обставини відповідачем
в суді першої інстанції не
заперечувались, батьківство ним не
оспорювалось.

Рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 18.02.2010 року шлюб
між сторонами було розірвано.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
сина сторін, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
весь тягар по утриманню дитини лежить
на позивачці, хоча обов'язок по
утриманню дітей покладається на обох
батьків, та той факт, що між сторонами
відсутня домовленість щодо участі
відповідача в утриманні дитини в
грошовій формі, а тому прийшов до
вірного висновку про наявність підстав
для стягнення з відповідача аліментів
на утримання дитини, до досягнення нею
повноліття, та з врахуванням вимог ст.
ст. 180, 181, 182, 183 СК України вірно визначив
розмір аліментів у частці від
заробітку, а саме, у розмірі 1/4 частки
від заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Розмір аліментів, що підлягають
стягненню з відповідача, судом першої
інстанції визначено з дотриманням
положень ст.183, ч.2 ст. 182 Сімейного
кодексу України, такий розмір частки
відповідає дійсному майновому стану
відповідача. Апелянтом на
підтвердження доводів апеляційної
скарги не надано довідку про
незадовільний стан його здоров'я та
неможливість сплачувати аліменти на
утримання сина та не представлено
доказів того, що він не працює,
перебуває на обліку в центрі
зайнятості чи є пенсіонером за станом
здоров'я. Також, судом вірно
встановлено, що на час ухвалення
рішення відповідач не мав інших
утриманців.

Крім того, частиною 1 ст. 192 СК України
передбачено, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них, та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом, - що не
позбавляє відповідача права за
наявності вказаних підстав звернутись
до суду з таким позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з"ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст.303, п. 1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,
313, 314, 315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 20 жовтня 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.