Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2477/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 - в особі
представника ОСОБА_3 - на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 12 лютого 2014 р. в справі
за позовом ОСОБА_4 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОВІДНА», ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до
ПрАТ«Страхова компанія «ПРОВІДНА»,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначала, що 10.10.2012 року,
приблизно о 16-40 год. в м. Запоріжжя по
вул. Істоміна,33 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля ЗАЗ ТF 696Р, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованого за
ОСОБА_5 та автомобілем КІА СЕЕD 1.6,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованого за ОСОБА_4 В
результаті ДТП автомобілю позивача
було завдано механічні пошкодження.

У зв'язку з тим, що дорожньо-транспортна
пригода виникла за участю забезпечених
транспортних засобів та були відсутні
травмовані люди, при відсутності
непорозумінь щодо обставин її скоєння,
водіями було спільно складено
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду.

Згідно страхового полісу №АВ/7085877 від
29.03.2012 року обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, страхувальником автомобіля
марки ЗАЗ ТF 696Р, реєстраційний номер
НОМЕР_1 є ОСОБА_5

Відповідно до звіту № 018 про визначення
матеріальної шкоди завданої власнику
автомобіля КІА СЕЕD 1.6, реєстраційний
номер НОМЕР_2, складеного 14.10.2012 року
спеціалістом автотоварознавцем ДП
„Київська обласна багатопрофільна
лабораторія науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру",
матеріальний збиток дорівнює 4 705,70 грн.,
з яких вартість поновлюваного ремонту
становить 2 352,85 грн. та втрата товарної
вартості пошкодженого транспортного
засобу складає 2 352,85 грн. Відповідно до
акту виконаних робіт №ЗА-0004671 від 25.10.2012
року ТОВ „Запоріжжя-Авто" були
виконані роботи по ремонту
пошкодженого автомобіля КІА СЕЕD 1.6,
реєстраційний ер НОМЕР_2, які були
оплачені позивачем. Також позивач
вказувала, що відповідно до квитанцій
№П59/1131730/1 та №П59/1131705/1 нею понесені
витрати на проведення
автотоварознавчої експертизи в сумі
234,42 грн., в тому числі за проведення
розрахунку калькуляції вартості
пошкоджень автомобіля.

На підставі страхового полісу №АВ/7085877
від 29.03.2012 року, ПрАТ СК „Провідна"
проведена оцінка завданих збитків
власнику КІА СЕЕD 1.6, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

За розрахунком вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту зносу склала
1474 грн. 52 коп. без ПДВ. За вирахуванням
експлуатаційного зносу деталей на
користь позивача страховою
компанією перераховано страхове
відшкодування у розмірі 1 380,76 грн.

З метою отримання повного страхового
відшкодування позивач звернулася до
філії ПрАТ СК „Провідна" м. Запоріжжя
та надала усі необхідні документи,
однак витрати на поновлювальні роботи
страховою компанією не відшкодовані.

Крім того позивач зазначала, що в
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди їй спричинено моральну шкоду,
пов'язану з ушкодженням її майна,
розмір якої на її думку складає 2000
грн., а також нею понесені витрати на
правову допомогу в розмірі 917,60 грн..

Посилаючись на ці обставини,
ОСОБА_4 просила стягнути з ПрАТ СК
„ПРОВІДНА" невиплачену частину
вартості поновлюваних ремонтних робіт
в сумі 972,09 грн.; стягнути солідарно з
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування шкоди завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди матеріальну шкоду в сумі 2352,85
грн.; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в
сумі 2 000 грн.; стягнути солідарно з
відповідачів судові витрати: судовий
збір - 229,41 грн., витрати на правову
допомогу - 917,60 грн..

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 12
лютого 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 2352 грн. 85 коп., в
рахунок відшкодування моральної шкоди
500 грн., судовий збір в розмірі 229 грн. 41
коп., витрати на правову допомогу
адвоката в розмірі 917 грн. 60 коп., всього
3999 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог про відшкодування матеріальної
шкоди 2352 грн. 85 коп., витрат на допомогу
адвоката в розмірі 917 грн. 60 коп.
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні цих позовних
вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції вірно посилався на
положення статей 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК
України, якими передбачені підстави,
порядок відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки та
завданої внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки; способи
відшкодування шкоди, завданої майну
потерпілого та порядок відшкодування
шкоди особою, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність та на статтю
23 ЦК України, згідно якої особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, а моральна шкода полягає,
зокрема, і у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Також судом застосовані приписи статей
22, 29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», якими
передбачені підстави та порядок
відшкодування шкоди, заподіяній
третій особі та шкоди, пов'язаної з
пошкодженням транспортного засобу.

Задовольнивши позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» вже
здійснено виплату страхового
відшкодування позивачеві - у
відповідності до вимог Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». В силу зазначених норм права
другий відповідач - ОСОБА_2 зобов'язаний
виплатити позивачу різницю між
фактичним розміром шкоди та страховою
виплатою.

Основні доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що суд першої
інстанції допустив неправильне
застосування норм матеріального права,
стягнувши з ОСОБА_2 шкоду у вигляді
втрати товарної вартості ушкодженого
автомобіля - 2352, 85 грн. В апеляційній
скарзі зазначено, що належним
відповідачем щодо компенсації шкоди,
завданої в результаті втрати товарної
вартості є страховик.

Такі доводи апеляційної скарги не
знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді.

З матеріалів справи вбачається, що за
звітом № 018, складеним 14.10.2012 року
спеціалістом автотоварознавцем ДП
«Київська обласна багатопрофільна
лабораторія НДЕКЦ» ОСОБА_7, вартість
матеріальної шкоди , спричиненої
власнику автомобіля КІА СЕЕD 1.6,
реєстраційний номер НОМЕР_2, в
результаті ушкодження автомобіля при
ДТП складає 4705 грн. 70 коп., в тому числі -
2352 грн. 85 коп. - втрата товарної вартості
(а. с. 13-30).

Згідно акту виконаних робіт № ЗА-0004671
від 25.10.2012 року, виданого ОСОБА_4 в ТОВ
«Запоріжжя-Авто», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
КІА СЕЕD 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_2
складає з ПДВ 2038 грн. 45 коп. (а. с. 36-37).

В матеріалах справи знаходиться копія
страхової справи, наданої
представником ПрАТ «СК»ПРОВІДНА», з
якої вбачається, що у відповідності до
вимог діючого законодавства огляд
пошкодженого автомобіля та здійснення
розрахунку шкоди представником
страховика проводилася без урахування
ПДВ та втрати товарної вартості
автомобіля. За новим перерахунком до
виплаченої раніше суми страхового
відшкодування (1380,76 грн.) страховиком
було здійснено доплату на користь
ОСОБА_4 в розмірі 466, 24 грн. (а. с. 149- 178).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до положень ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Отже, страховик не відшкодовує
фізичний знос, розрахований у порядку,
встановленому законодавством.

Також п. 37.5. ст. 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що
страхувальником або особою,
відповідальність якої застрахована,
потерпілому має бути компенсована сума
франшизи у повному розмірі одночасно з
виплатою страховиком страхового
відшкодування.

Відповідно до Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи
(ст. 12), а шкода, пов'язана із втратою
товарної вартості транспортного
засобу не відшкодовується (ст. 31), однак
саме ці втрати підлягають
відшкодуванню за рахунок особи, з вини
якої заподіяна шкода.

Стаття 32 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» містить перелік випадків,
коли страховиком або МТСБУ шкода не
відшкодовується.

Зокрема, за частиною 32.7 цієї статті
страховик або МТСБУ не відшкодовує
шкоду, пов'язану із втратою товарної
вартості транспортного засобу, а
відтак, висновок суду першої інстанції
щодо відшкодування на користь
позивача такої шкоди з ОСОБА_2 - особи,
з вини якої відбулося ДТП, відповідає
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства.

З огляду на вищевикладене судова
колегія вважає, що висновок суду першої
інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 на
користь позивача матеріальної шкоди (в
розмірі втраченої вартості автомобіля
- 2352 грн. 85 коп.) відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Є вірним висновок суду першої
інстанції щодо відшкодування з ОСОБА_2
на користь позивача моральної шкоди в
розмірі 500 грн., оскільки автомобіль
позивача був пошкоджений з вини ОСОБА_2,
то в силу вимог статті 23 ЦК України
позивач ОСОБА_4 має право на
відшкодування моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна. В
цій частині судове рішення не
оскаржено.

Також апелянт не згодний зі стягненням
з нього на користь позивача судових
витрат у вигляді витрат на правову
допомогу в розмірі 917, 60 грн. В
апеляційній скарзі зазначено, що
розрахунок розміру цих витрат не
відповідає вимогам Постанови КМУ № 590
від 27 квітня 2006 року «Про граничні
розмірі компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави».

Цей довід апеляційної скарги є
неспроможним.

Згідно частини 1 статті 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Відповідно до п. 2) частини 3
статті 79 ЦПК України до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать витрати на правову допомогу.

В матеріалах справи є копія Договору №
17-13/13 про надання правової допомоги,
укладеного 17.01.2013 року між фахівцем в
галузі права ОСОБА_8 (ПП «ОСОБА_8») та
ОСОБА_4; розрахунок суми за надану
правову допомогу згідно з вказаним
договором - на загальну суму 917 грн. 60
коп. та квитанція до прибуткового
касового ордера № 413 від 21.01.2013 року, яка
свідчить про оплату ОСОБА_4 Приватному
підприємцю «ОСОБА_8» 917 грн. 60 коп. з
підстави - договір № 17-13/13 про надання
правової допомоги (а. с. 38-40).

Вказані документи відповідають
вимогам ЦПК та Постанови КМУ № 590 від 27
квітня 2006 року «Про граничні розмірі
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави».

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Тобто,
висновок суду першої інстанції щодо
стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача
судових витрат у вигляді витрат на
правову допомогу в розмірі 917, 60 грн.
відповідає вимогам закону.

Із апеляційної скарги вбачається, що
інші доводи не мають належного
обґрунтування у чому полягає порушення
вимог матеріального і процесуального
права, а тому не дають підстав для
висновку щодо незаконності чи
неправильності оскаржуваного
судового рішення, а тому відсутні
підстави для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - в особі
представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: