Справа № 226/1906/14-ц
Справа № 2/226/806/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Димитровський
міський суд Донецькой області у складі:

головуючого -судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача: Димитровської міської
ради,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до
Димитровської міської ради про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на
житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Димитровської міської ради
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на
житловий будинок, в обґрунтування
якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати - ОСОБА_2. Після її смерті
відкрилась спадщина, в тому числі і на
будинок розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначений будинок мати
позивача придбала у ОСОБА_3, 25 вересня
2002 року за договором купівлі-продажу,
який було укладено на Регіональній
товарній біржі «Юго-Восток».
Постановою нотаріуса від 17.02.2014 року
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
зазначений будинок через те, що
правовстановлюючий документ на
житловий будинок не зареєстрований у
відповідності до чинного
законодавства. Для реєстрації даного
договору позивач звернувся до
Реєстраційної служби Димитровського
міського управління юстиції, але йому
було відмовлено у реєстрації. Позивач є
єдиним спадкоємцем першої черги після
смерті матері, ним не пропущений строк
звернення до нотаріуса для відкриття
спадщини. Вказуючи на зазначену
обставину як таку, що створює для нього
перешкоди в реалізації спадкових прав,
визначених законом, позивач просить
суд визнати договір купівлі-продажу
будинку від 25 вересня 2002 року,
укладений Регіональною товарною
біржею «Юго-Восток», реєстраційний №
1017, дійсним та визнати за ним право
власності на будинок АДРЕСА_1.

Сторони до судового засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
позивач надала суду заяву з проханням
розглянути справу без її участі, на
позовних вимогах наполягала. Від
відповідачів надійшли заяви з
проханням розглянути справу без їх
участі, позовні вимоги позивача
визнали у повному обсязі.

Суд вважає, що в справі є достатньо
матеріалів про права i взаємовідносини
сторін i немає необхідності
вислуховувати особисті пояснення осіб,
які не з'явилися до суду.

Судом встановлено, що 25 вересня 2002 року
регіональною товарною біржею
«Юго-Восток» укладена угода
купівлі-продажу будинку розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, згідно з якою
ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила
зазначений будинок з відповідними
надвірними спорудами та побудовами
(а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_2
померла (а.с. 5).

Своє право власності на будинок, ОСОБА_2
за життя не встигла зареєструвати, що
підтверджується технічним паспортом
на будинок, виготовленим 16.06.2014 року та
листом БТІ м.Димитрова від 26.08.2014 року,
згідно з яким, будинок за адресою:
АДРЕСА_1, станом на 01.01.2013 року належить
ОСОБА_3 (а.с. 7).

За даними приватного нотаріуса
Димитровського міського нотаріального
округу, наданими станом на 18 серпня 2014
року, крім позивача, з заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ніхто
не звертався, заповіти від імені ОСОБА_2
не посвідчувались (а.с. 23, 24, 25).

Постановою нотаріуса від 17.02.2014 року
позивачу відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину на житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1, оскільки
договір купівлі-продажу даного будинку
не зареєстрований відповідно до
чинного законодавства (а.с. 7).

Згідно з інформацією, наданою
начальником Реєстраційної служби
Димитровського міського управління
юстиції від 13.05.2014 року, позивачу
відмовлено у державній реєстрації
спірного будинку, оскільки власниця
будинку ОСОБА_2 померла, а зі смертю
особи її правоздатність та
дієздатність припиняються (а.с. 8).

Дослідивши докази по справі суд вважає
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством. Якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
осіб, які звернулися до суду у спосіб,
визначений законами України

Оскільки правовідносини щодо
відчуження будинку виникли до 1 січня
2004 року, то суд вважає, що при вирішенні
спору, відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2003 року необхідно
керуватися нормами Цивільного Кодексу
УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір
вважається укладеним, коли мiж
сторонами в потрiбнiй в належному
випадку формi досягнута угода з усіх
істотних умов.

За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними
умовами для укладення договору
купівлi-продажу є передача продавцем
майна у власнiсть покупця i обов'язок
покупця прийняти майно i сплатити за
нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторони договору,
уклавши договiр купівлi - продажу
квартири, досягли згоди з усіх істотних
умов договору, оскільки договiр мiж ними
був пiдписаний добровiльно, без примусу,
вимоги про визнання його у майбутньому
недiйсним вiд сторiн не заявлялись.

Відповідно до частини другої статті 47
ЦК УРСР якщо одна iз сторiн договору
повнiстю або частково виконала угоду,
яка потребує нотарiального оформлення,
а друга сторона ухиляється вiд
нотарiального оформлення угоди, то суд
вправi визнати цю угоду дiйсною.

Відповідно до статті 227 ЦК УРСР договiр
купівлi-продажу жилого будинку повинен
бути нотарiально оформлений, якщо хоча
б однiєю iз сторiн є громадянин.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, і вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що договiр купівлi-продажу
будинку розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрований 25 вересня 2002
року Регiональною товарною бiржею
"Юго-Восток" міста Димитров мiж ОСОБА_2
та ОСОБА_3 можливо визнати дiйсним,
оскільки сторони виконали всi умови
договору, на даний час втрачена
будь-яка можливість іншим, ніж у
судовому порядку чином вирішити
питання про належність спірного
будинку позивачеві та визнати за
позивачем право власностi на даний
будинок.

На пiдставi ст.ст.47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р.,
ст.ст.328, 356, 1268 ЦК України, керуючись
ст.ст.10, 11, 57, 130, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Димитровської
міської ради про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на житловий будинок,
задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований Регіональною товарною
біржею «Юго-Восток» міста Димитров
Донецької області 25 вересня 2002 року,
реєстраційний номер 1017.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинок АДРЕСА_1.

Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В.Петунін