Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2035/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.09.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Сукач Т.О., Бубличенко В.П.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
позовом дочірнього підприємства
«Електромонтажний поїзд №707» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
за апеляційною скаргою дочірнього
підприємства «Електромонтажний поїзд
№707» на рішення Онуфріївського
районного суду Кіровоградської
області від 01 серпня 2013 року і

В С Т А Н О В И ЛА :

У липні 2012 року ДП
«Електромонтажний поїзд №707»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 та просило стягнути з них у
частці, яка визначається рішенням суду,
39800 грн. на відшкодування заподіяної
шкоди пошкодженням автомобіля, а також
1000 грн. витрат на оплату
автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Онуфріївського районного
суду Кіровоградської області від
01серпня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДП
«Електромонтажний поїзд №707» 16071 грн. 70
коп. в рахунок відшкодування шкоди
завданої пошкодженням автомобіля та 160
грн. 71 коп. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП
«Електромонтажний поїзд №707» просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В суді апеляційного суду представник
ДП «Електромонтажний поїзд №707»
Поліщук О.М. підтримав апеляційну
скаргу з посиланням на викладені в них
обставини, представник ОСОБА_3, адвокат
ОСОБА_5, заперечував проти доводів
апеляційної скарги, просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін
та надав письмове заперечення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився
про час і місце розгляду справи
повідомлявся у визначений ч.5 ст.74 ЦПК
України спосіб, за адресою його місця
проживання зареєстрованого у
встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду у встановлених статтею 303 ЦПК
України межах, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 перебував у
трудових відносинах з позивачем та
використовуючи у власних цілях
закріплений за ним належний позивачу
автомобіль FORD MONDEO TREND, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 06 березня 2011 року,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння передав керування
автомобілем, також перебуваючому у
стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_3,
який здійснив наїзд на перешкоду
внаслідок чого автомобіль отримав
механічні пошкодження, чим позивачу
завдано матеріальної шкода.

Задовольняючи частково позовні
вимоги суд першої інстанції дійшов
висновку, що заподіяну позивачу в
результаті пошкодження автомобіля
шкоду повинен відшкодувати відповідач
ОСОБА_3

Такий висновок суду першої
інстанції є обґрунтованим і відповідає
матеріалам справи.

Так, частиною 1 статті 1166 ЦК
України визначено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Статтею 1190 ЦК України визначено,
що особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може
визначити відповідальність осіб, які
спільно завдали шкоди, у частці
відповідно до ступеня їхньої вини.

Матеріалами справи
підтверджується, що 06 березня 2011 року
ОСОБА_2 передав керування автомобілем
FORD MONDEO TREND, реєстраційний номер НОМЕР_1,
ОСОБА_3 який перебував у стані
алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_3 в порушення п.п.2.9 «а»
Правил дорожнього руху України керував
вищевказаним автомобілем в стані
алкогольного сп'яніння, не виконав
вимогу інспектора ДАІ про зупинку, не
вибрав безпечної швидкості руху
допустив наїзд на перешкоду, в
результаті чого транспортний засіб
отримав механічні пошкодження, чим
порушив вимоги п.п.8.4, 16.11, 12.1 Правил
дорожнього руху України.

Постановою Онуфріївського
районного суду Кіровоградської
області від 04 квітня 2011 року ОСОБА_2
визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
накладено на нього адмінстягнення у
виді 40 годин громадських робіт (а.с.6).

Постановою Кобелянського
районного суду Полтавської області від
05 травня 2011 року ОСОБА_3 притягнуто до
відповідальності за вчинення
адміністративних правопорушень
передбачених ст.ст.124,122-2,122-4,130 КУпАП та
накладено штраф у розмірі 2550 грн. (а.с.7).

Таким чином, матеріалами справ
про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративних
правопорушень підтверджується, що
належний позивачу автомобіль
пошкоджено з вини відповідача ОСОБА_3, а
тому саме на нього покладається
обов'язок відшкодувати заподіяну ним
шкоду позивачу.

Вина ОСОБА_2 полягає в тому, що він
передав керування автомобілем ОСОБА_3,
який перебував в стані алкогольного
сп'яніння, за що був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.130 КУпАП.

Матеріалами справи не
підтверджується, що шкоду завдано
спільними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а
тому вони не можуть нести солідарну
відповідальність перед позивачем.

Разом з тим, рішення суду в
частині визначення розміру шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, є
необґрунтованим та підлягає зміні.

Так, визначаючи розмір шкоди суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідач ОСОБА_3 повинен
відшкодувати позивачу лише вартість
замінених під час ремонту автомобіля
запасних частин: капота, переднього
лівого крила, переднього бампера,
підсилювача бампера переднього,
передньої лівої фари, а також вартість
робіт по заміні зазначених запчастин,
відновлення геометрії передка
автомобіля, переобладнанню стапеля та
встановленню автомобіля на стапель та
вартість фарбування капота, переднього
лівого крила, переднього бампера, а
всього на суму 16071 грн. 70 коп.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна виходячи
з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

На підтвердження своїх доводів щодо
розміру заподіяної шкоди позивачем
надано звіт №358 про оцінку автомобіля
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля FORD MONDEO
TREND, реєстраційний номер НОМЕР_1, в
результаті пошкодження, станом на 28
березня 2011 року складає 104 009,90 грн.
(а.с.8-12).

Крім того, позивачем надано акт
виконаних робіт поточного ремонту від
18 березня 2011 року, з переліком
виконаних робіт по ремонту автомобіля
FORD MONDEO TREND, реєстраційний номер НОМЕР_1
та їх вартістю, на загальну суму 32100
грн., в тому числі ПДВ 5350 грн. (а.с.31), а
також акт виконаних робіт поточного
ремонту зазначеного автомобіля від 10
червня 2011 року, на загальну суму 7700 грн.,
в тому числі ПДВ 1283,33 грн. (а.с.33).

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції позивачем, на підтвердження
своїх доводів щодо розміру заподіяної
шкоди, надано: договір на проведення
оцінки майна №358 від 16 березня 2011 року
укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_6
(а.с.79-80); договір про технічне
обслуговування та ремонт
транспортного засобу укладеного 18
березня 2011 року між позивачем та ТОВ
«ВВ Автогруп» (а.с.81-84); акт виконаних
робіт поточного ремонту від 31 березня
2011 року з переліком виконаних робіт по
ремонту автомобіля та їх вартістю, на
загальну суму 32100 грн., в тому числі ПДВ
5350 грн. (а.с.85); акт виконаних робіт
поточного ремонту автомобіля від 10
червня 2011 року, на загальну суму 7700 грн.,
в тому числі ПДВ 1283,33 грн. (а.с.86);
платіжне доручення №4015 від 21 березня
2011 року про попередню оплату позивачем
32100 грн. ТОВ «ВВ Автогруп» за ремонт
автомобіля (а.с.87); платіжне доручення
№4747 від 08 червня 2011 року про попередню
оплату позивачем 7700 грн. ТОВ «ВВ
Автогруп» (а.с.88).

Позивач замовивши звіт про оцінку
завданого йому матеріального збитку в
результаті пошкодженого автомобіля
пред'явив позовні вимоги до
відповідачів про відшкодування шкоди
яка визначена не звітом про оцінку
автомобіля, а витратами які він поніс
на оплату по заміні пошкоджених
деталей автомобіля та виконаних робіт
(реальні збитки) вказаних в актах
виконаних робіт.

Аналізуючи в сукупності наявні в
справі докази колегія суддів вважає, що
надані позивачем акти виконання
поточних робіт поточного ремонту від 18
березня 2011 року та від 31березня 2011
року є належними та допустимими
доказами про розмір завданих позивачу
збитків, так як останній акт лише
доповнив найменуванням виконаних
робіт та їх вартість.

Те ж саме стосується і двох актів від 10
червня 2011 року, де в акті, що
знаходиться на аркуші справи 86,
перелічено найменування виконаних
робіт та їх вартість.

Оплата позивачем ремонтних робіт та
заміну деталей автомобіля
підтверджуються наданими платіжними
дорученнями №4015 від 21 березня 2011 року
та №4747 від 08 червня 2011 року (а.с.87,88).

Таким чином, позивач надав суду докази
про розмір заподіяної шкоди, які
відповідачами не спростовано.

Не можна погодитися з доводами
представника відповідача ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_5, що автомобіль
позивача зазнав лише тих пошкоджень,
які вказані у протоколі огляду місця
ДТП, а інші ушкодження могли виникнути
при транспортуванні автомобіля, його
завантаженні і розвантаженні,
зберіганні на штраф майданчику.

Як вбачається з додатку до схеми ДТП
(а.с.129), співробітник ДАІ перелічив лише
видимі (зовнішні) пошкодження
автомобіля отриманих внаслідок ДТП, а
тому цей перелік не може бути
вичерпним.

Відповідач ОСОБА_3, його представники,
не погоджуючись з визначеним позивачем
розміром шкоди, на підтвердження своїх
письмових заперечень наданих в суді
першої інстанції (а.с.102-103) не надали
ніяких доказів на спростування доводів
позивача щодо пошкоджень автомобіля та
вартості його ремонту, а тому суд
першої інстанції після виконання вимог
ч.4 ст.10 ЦПК України, відповідно до вимог
ст.ст.212,213 ЦПК України повинен був
ухвалити рішення на підставі наявних у
справі доказів, оскільки відповідач у
порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України
ухилився від доведення обставин, на які
посилався.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача підлягає стягненню
вартість відновлювального ремонту
автомобіля яка вказана в актах
виконаних робіт та підтверджуються
платіжними дорученнями №4015 від 21
березня 2011 року та №4747 від 08 червня 2011
року, а саме в розмірі 39800 грн.

Позовні вимоги позивача про стягнення
1000 грн. за оплату автотоварознавчого
дослідження задоволенню не підлягають,
так як зазначені витрати відповідно до
ст.79 ЦПК України не відносяться до
судових витрат, а визначений позивачем
розмір шкоди не ґрунтується на звіті
про оцінку автомобіля складеного за
результатами автотоварознавчого
дослідження.

Оскільки суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
до відповідача ОСОБА_2, рішення в цій
частині підлягає залишенню без змін.

Неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, відповідно п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення.

У відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК України
підлягає зміні розподіл судових
витрат, а саме сума сплаченого
позивачем судового збору, яка підлягає
стягненню на його користь, підлягає
збільшенню з 160 грн. 71 коп. до 398 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Електромонтажний поїзд
№707» задовольнити частково.

Рішення Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 01 серпня
2013 року змінити в частині визначеного
розміру шкоди яка підлягає стягненню з
ОСОБА_3 на користь дочірнього
підприємства «Електромонтажний поїзд
№707» збільшивши суму відшкодування з
16071 грн. 70 коп. до 39800 грн. та понесені
судові витрати з 160 грн. 71 коп. до 398 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: