АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2054/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3018/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В. О.
Доповідач Буленко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленко О.О.,

Суддів: Кривчун Т.О., Одринської Т.В.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
УДАІ УМВС України в Полтавсьеій
області - Олексенка А.Б.

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 15 серпня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Автозаводського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Полтавській області про визнання права
власності на транспортний засіб та
зняття з нього арешту,-

В С Т А Н О В
И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
про визнання права власності на
транспортний засіб та зняття з нього
арешту. На обґрунтування заявлених
вимог повідомив, що між ним та ОСОБА_3 у
2008 році було досягнуто домовленості
щодо продажу автомобіля, згідно якої
ОСОБА_3 передав йому автомобіль, марки
GEELY, модель MR -7151 А, 2007 року випуску та
технічний паспорт, а ним 30 січня 2008
року було сплачено відповідачу його
вартість в розмірі 2000 доларів США, що
підтверджується розпискою останнього
.В свою чергу, ОСОБА_3 спірний
автомобіль з обліку не зняв, внаслідок
чого у 2010 році на вказаний автомобіль
було накладено арешт державною
виконавчою службою в межах
виконавчого провадження з примусового
стягнення заборгованості з ОСОБА_3., до
якої він, як новий власник автомобіля
жодного відношення не має.

Рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 15
серпня 2014 року -позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3, Автозаводського відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Управління Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Полтавській
області про визнання права власності
на транспортний засіб та зняття з нього
арешту - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на транспортний засіб - автомобіль
легковий седан, марки GEELY, модель MR-7151A,
2007 року випуску, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, колір
оранжевий, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Знято арешти з транспортного засобу -
автомобіля легкового Сєдан, марки GEELY,
модель MR-7151A, 2007 року випуску, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2 , об'єм двигуна 1498,
колір оранжевий, державний номерний
знак НОМЕР_1, які були накладені
Автозаводським відділом державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції.

З рішенням суду не погодилося
УДАІ УМВС України в Полтавсьеій
області з вязку з чим його представник
Олексенко А.Б. подав на нього
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду першої
інстанції незаконним та
необґрунтованим в зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

При цьому апелянтом зазначено, що при
постановленні рішення, судом першої
інстанції не було враховано, що перед
відчуженням транспортного засобу, що
перебував в експлуатації і
зареєстрований в підрозділі
ДАІ,транспортний засіб повинен бути
знятий з обліку. Також, судом залишено
поза увагою, що будь -яка особа фізична
чи юридична особа стає власником
транспортного засобу з моменту
реєстрації його на своє ім'я в
підрозділі ДАІ.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, за
необхідне її задовольнити за наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції є неправильне
застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що у позивача, як набувача майна
відповідно до положень ст.. 334 ЦК
України, виникло право власності на
автомобіль з моменту передання ОСОБА_3
йому у власність тобто з 30.01.2008 року,
однак в зв'язку з ухиленням відповідача
від зняття проданого ним автомобіля з
обліку, позивач був позбавлений
можливості зареєструвати спірний
автомобіль на своє ім'я. Внаслідок
вказаних дій відповідача, державним
виконавцем було накладено арешт на
транспортний засіб, який вже не був
власністю ОСОБА_3, а у відповідності до
вимог ст..ст. 328,334 ЦК України належав
ОСОБА_2 на праві власності.

Однак, погодитись з таким висновком
місцевого суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд не правильно
застосував норми матеріального та
процесуального закону.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
а саме з облікової картки приватного
транспортного засобу, автомобіль -
легковий Сєдан, марки GEELY, модель MR-7151A,
2007 року випуску, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2 , об'єм двигуна 1498, колір
оранжевий, державний номерний знак
НОМЕР_1, належить ОСОБА_3 / а.с. 36/.

Згідно листа Центру ДАІ з
обслуговування м. Кременчук та
Кременчуцького району № 5302/978 від 07.03.2014
року, направленого представнику, на
підставі адвокатського запиту, згідно
автоматизованої системи управління
обліком транспортних засобів та водіїв
«ДАІ 2000» та бази даних «НАІС ДАІ»
станом на 06.03.2014 р. на автомобіль GEELY
MR-7151A, держ. номер НОМЕР_1 , який належить
ОСОБА_3 , по дорученню користується цим
т/з ОСОБА_2, накладено арешт:

- 29.04.2010 р. державним виконавцем
Автозаводського ВДВС;

-23.02.2010 р. державним виконавцем
Автозаводського ВДВС;

-15.03.2012 р. державним виконавцем
Автозаводського ВДВС;

-15.03.2012 р. державним виконавцем
Автозаводського ВДВС виставлено т/з в
розшук.

Відповідно до розписки від 26.02.2014 року
, відповідач засвідчив, що він 30 січня
2008 року продав позивачу транспортний
засіб GEELY MR-7151A, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, який належить
йому на підставі техпаспорту НОМЕР_3,
виданого Кременчуцьким МРЕВ,
зазначивши при цьому, що жодних
претензій на даний автомобіль не має,
прав на нього не пред'являє / а.с.50/.

Відповідно до положень пункту 3 частини
першої статті 208 ЦК України, правочини
між фізичними особами на суму, що
перевищує у 20 і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, належить вчиняти у письмовій
формі.

Разом з тим, діючими в Україні
Правилами державної реєстрації та
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок
(далі-Правила), затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1388 від 7
вересня 1998 року, встановлено єдину на
території України процедуру державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку транспортних засобів (п.1.
Правил), яка передбачає особливий
порядок відчуження транспортних
засобів, визначений цими Правилами, і
які є обов'язковими для всіх юридичних
та фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх (п.2. Правил).

Таким чином, норми зазначених Правил
підлягають обов'язковому застосуванню
до правовідносин, пов'язаних з
відчуженням транспортних засобів,
зокрема, купівлі-продажу транспортних
засобів.

Відповідно до абз.11. п.8. зазначених
Правил перед відчуженням транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно абз.12. п.8. Правил реєстрація
транспортних засобів проводиться за
умови сплати їх власниками
передбачених законодавством податків,
а також внесення в установленому
порядку платежів за огляд транспортних
засобів, реєстрацію, перереєстрацію та
зняття їх з обліку, відшкодування
вартості бланків реєстраційних
документів та номерних знаків.

Пунктом 43 Правил передбачено: якщо
транспортний засіб знімається з обліку
у зв'язку з його відчуженням, у
свідоцтві про реєстрацію (технічному
паспорті) робиться відмітка про зняття
з обліку транспортного засобу для
реалізації в межах України.

Згідно з п. 41 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів здійснюється
після їх огляду в підрозділі ДАІ на
підставі заяви власника з поданням
документа, що посвідчує його особу.

Отже, до вчинення зазначених дій
продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець
набути право власності на транспортний
засіб, що є предметом договору купівлі
-продажу.

Разом з тим, колегією суддів
встановлено, що власником спірного
автомобіля в органах ДАІ
зареєстрований за ОСОБА_3, і вказаний
транспортний засіб, в порушення вимог
абз.11. п.8. Правил, відповідачем з обліку
не знімався, а відтак, і не ставився на
облік позивачем.

Також, колегія суддів вважає, що
фактична передача транспортного
засобу у володіння позивача на
підставі написаної відповідачем
розписки та виданої довіреності від
24.01.2011 року (а.с.5), що має місце у даній
справі, не має наслідком набуття
позивачем права власності на спірний
автомобіль, оскільки видача
довіреності відповідачем не створює
для позивача будь-яких інших прав та
обов'язків, крім тих, що виникають з
правовідношення представництва
відповідно до Глави 17 Розділу ІV
Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст.237, 244, 245 ЦК України
довіреність -це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або
має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку, що позивач у встановленому
порядку не набув права власності на
спірний автомобіль, оскільки сторони у
справі не виконали наведених вище
вимог, встановлених діючими в Україні
Правилами, яких необхідно
дотримуватися при відчуженні
транспортного засобу.

При цьому, колегія суддів не приймає до
уваги доводи позивача про сплату ним
відповідачу коштів за спірний
автомобіль, як підставу для набуття
права власності, оскільки дана
обставина може свідчити лише про
здійснення ним попередньої оплати
вартості предмета договору
купівлі-продажу і виконання позивачем
своїх зобов'язань перед продавцем
автомобіля.

Разом з тим, відповідач не здійснив всі
передбачені законом дії, які мають бути
вчинені у зв'язку з відчуженням
транспортного засобу, і тим самим не
виконав свої зобов'язання стосовно
передачі у власність позивача предмета
купівлі-продажу у встановленому
законом порядку, в зв'язку з чим,
враховуючи, що позивач в порушення
вимог Пункту 7. Правил не здійснив
державну реєстрацію спірного
транспортного засобу у встановлений
законом строк, у суду відсутні підстави
вважати, що позивач набув право
власності на зазначений транспортний
засіб.

Дійшовши такого висновку колегія
суддів звертає увагу позивача на те, що
на протязі всього часу з моменту
передачі ним відповідачеві грошових
коштів за спірний автомобіль позивач, з
метою захисту своїх прав та інтересів,
мав можливість звернутися до
відповідача з відповідним позовом з
вимогами про примусове виконання
обов'язку в натурі, повернення коштів,
сплачених за автомобіль, та іншими
вимогами, які можуть бути заявлені
згідно цивільного законодавства, але
цього не зробив.

Таким чином, відповідно до
встановлених обставин справи, колегія
суддів вважає, що

у задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на спірний
автомобіль позивачу слід відмовити, а
також й відмовити у задоволенні
позовних вимог про зняття накладеного
на автомобіль арешту, оскільки ця
частина позовних вимог є похідною від
вимог про визнання права власності на
автомобіль, які за висновком суду
задоволенню не підлягають.

З цих підстав колегія суддів приходить
до висновку про скасування рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 15 серпня 2014 року ,
ухваливши нове, про відмову у
задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу представника УДАІ
УМВС України в Полтавсьеій області -
Олексенка А.Б - задовольнити.

Рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 15
серпня 2014 року - скасувати, ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Автозаводського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Полтавській області про визнання права
власності на транспортний засіб та
зняття з нього арешту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя :
О.О. Буленко

Судді: --------------- Т.О.Кривчун
--------------- Т
.В.Одринська