Справа № 127/2-2347/2010
Провадження № 4-с/127/171/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області в складі : головуючого судді
Овсюк Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці скаргу ПАТ
«Комерційний банк «НАДРА» на дії
старшого державного виконавця
Ленінського відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції Слободян
О.В., -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулось ПАТ КБ
«Надра» із скаргою на дії
(бездіяльність) старшого державного
виконавця Ленінського ВДВС
Вінницького МУЮ.

Скарга мотивована тим, що 16.07.2014 року на
адресу ПАТ «КБ «Надра» надійшла
постанова, винесена старшим державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції О.В. Слободяном від 27.06.2014 року
про повернення виконавчого документа
№2-2347-2010 від 07.07.2010 року по виконавчому
провадженню №31996622 стягувачу.
Підставою для повернення виконавчого
документа без виконання, державним
виконавцем зазначено наявність
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", згідно якого введено
мораторій на примусове звернення
стягнення на майно, що є предметом
іпотеки. Скаржник вважає, що дії
старшого державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції О.В.
Слободяна є неправомірними, а
постанову про повернення виконавчого
документу без виконання від 27 червня 2014
року незаконною та такою, що винесена
з порушення норм чинного
законодавства.

Так у відповідності з ч. 1,ч.2. ст. 11
Закону України „Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених законом, здійснювати
необхідні міри для своєчасного і
повного виконання рішення способом і в
порядку, передбаченому виконавчим
документом.

Старшим державний виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Слободяном О.В., не дотримано правової
норми щодо повноти вчинення виконавчих
дій, що полягає в їх невідповідності
заходам примусового виконання,
визначених в статті 32 Закону України
"Про виконавче провадження".

Зазначає, що відповідно до п. 23
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ " Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах" № 6 від 07
лютого 2014 року, при виконанні судових
рішень про стягнення грошових коштів
державний виконавець на підставі
статті 52 Закону України "Про виконавче
провадження" у першу чергу звертає
стягнення на кошти боржника в гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів, і лише
за відсутності у боржника коштів і
цінностей - на належне йому інше майно,
за винятком того, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Наведений у додатку до
Закону про виконавче провадження
перелік видів майна громадян, на яке не
може бути звернено стягнення за
виконавчими документами, є єдиним для
всіх випадків звернення стягнення на
зазначене майно. Стягнення на нерухоме
майно (будинок, квартиру, інше
приміщення та земельну ділянку)
звертається за відсутності у боржника
достатніх коштів чи рухомого майна з
додержанням вимог статті 63 Закону про
виконавче провадження, крім звернення
стягнення на предмет іпотеки, яке
здійснюється на підставі рішення суду
або виконавчого напису нотаріуса
(стаття 33 Закону України від 5 червня 2003
року № 898-IV "Про іпотеку").

Як, випливає із постанови про
повернення виконавчого документу від 27
червня 2014 року, старшим державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Слободяном О.В. не проводились
виконавчі дії щодо встановлення
наявності іншого майна боржника з
метою звернення стягнення та
виконавчий документ повернуто лише на
підставі накладення мораторію на
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Винесена 27 червня 2014 року старшим
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Слободяном О.В. постанова про
повернення виконавчого документу не
містить відомостей щодо направлення
останнім запитів до відповідних
установ, організацій з метою
встановлення наявності у ОСОБА_2
рухомого чи нерухомого майна, коштів,
рахунків та отримання відповідей на
дані запити з інформацією, що за
боржником відсутнє інше майно, крім
майна, що перебуває в іпотеці Банку.
Крім того вищевказана постанова не
містить інформації щодо відомостей
про отримання чи не отримання
боржником заробітної плати, пенсії,
інших виплат на які можливо звернути
стягнення.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" , державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

В порушення даної норми закону старший
державний виконавець Ленінського ВДВС
Вінницького МУЮ Слободян О.В. не
скористався своїм правами наданими
йому відповідно до закону та не вчинив
всі дії для виявлення належного
боржнику майна з метою звернення
стягнення та виконання рішення суду, а
тому постанова від 27.06.2014 року про
повернення виконавчого документу
стягувачу є незаконною та передчасною.

Додатково пояснила, що державні
виконавці мають прямий доступ до
Державного реєстру цивільних
повітряних суден та можуть отримувати
інформацію про зареєстровані за
боржником повітряні судна, однак
державним виконавцем не
встановлювалось чи за боржником
зареєстровані повітряні судна.

Представник скаржника Поліщук О.В.
підтримала вимоги, зазначені у скарзі,
аргументуючи їх мотивами, викладеними
в скарзі, та просила їх задовольнити.

Представник Ленінського ВДВС
Вінницького МУЮ Слободян О.В. В
судовому засіданні заявив клопотання
про долучення до матеріалів справи
копії відповідей на запити державного
виконавця щодо наявності ліквідного
майна та копію самого запиту, проти
вимог зазначених у скарзі заперечував.

Суд заслухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи прийшов до наступних
висновків.

06 травня 2010 року Ленінським районним
судом м. Вінниці ухвалено рішення по
справі №2-2347-2010 про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ "КБ"Надра" боргу в сумі 92
854 долари США 98 центів та судових
витрат.

На підставі вищевказаного рішення ПАТ
"КБ"Надра" отримано виконавчий лист та
пред'явлено до виконання до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції.

03.04.2012 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №2-2347-2010
виданого Ленінським районним судом м.
Вінниці.

Із запиту державного виконавця,
вбачається, що він зроблений 13.08.2014 року
за вих. №19747/07-25/16 по виконавчому
провадженню з виконання виконавчого
листа №2-5217-2010 від 21.03.2012 року, що видав
Ленінський районний суд м. Вінниці, про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП
Банк», а не по виконавчому провадженню
№31996622 де стягувачем виступає ПАТ «КБ
«Надра».

Довідка видана управлінням Пенсійного
фонду України в м. Вінниці від 13.08.2012
року надана до органів ВДВС у відповідь
на запит державного виконавця від
13.08.2012 року за вих. №19747/07-25/16 по
виконавчому провадженню з виконання
рішення суду на користь іншого
стягувача, та не може судом прийматись
до уваги

Довідка із органу БТІ надана у
відповідь на запит державного
виконавця від 13.08.2012 року за вих.
№19747/07-25/16 по виконавчому провадженню з
виконання рішення суду на користь
іншого стягувача, а не на користь ПАТ
«КБ «Надра» та не може судом прийматись
до уваги

Відповідь із Вінницького ВРЕР УДАІ
УМВС України у Вінницькій області
свідчить, що транспортні засоби не
зареєстровані за ОСОБА_2, однак дана
довідка видана станом на 03.09.2012 рік, акт
державного виконавця про відсутність
ліквідного належного боржнику майна у
будинку, що знаходиться по вул. І.Богуна
1/16 складений станом на 26.03.2013 рік, в той
час як постанова про повернення
виконавчого документа стягувачу
винесена 27.06.2014 р.

27.06.2014 року державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Слободяном О.В. керуючись п. 9ч. 1 ст. 47,
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
повернення виконавчого документа -
виконавчого листа №2-2347-2010 виданого
Ленінським районним судом м. Вінниці 06
травня 2010 року, стягувачеві - ПАТ КБ
«Надра».

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст. 7 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених
у цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб,
визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно положень п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
на підставі яких державний виконавець
прийняв рішення про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося
або здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, наявна встановлена
законом заборона щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника,
якщо у нього відсутнє інше майно чи
кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Як встановлено у судовому засіданні
старшим державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції О.В.
Слободяном не перевірено належним
чином майнового стану боржника чим
порушено ч. 1,ч.2. ст. 11 Закону України
„Про виконавче провадження"
відповідно до якої державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених законом, здійснювати
необхідні міри для своєчасного і
повного виконання рішення способом і в
порядку, передбаченому виконавчим
документом.

Враховуючи те, що суд при вирішенні
справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд прийшов до
висновку, що державний виконавець
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Слободян
О.В., в даному випадку, не діяв у
відповідності до Конституції та
законів України.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд з метою
захисту прав та інтересів заявника
прийшов до переконання в тому, що
скарга підлягає задоволенню.

Суд оцінює докази наявні в справі,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і
всебічно з'ясовує обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України.

Враховуючи вище викладене суд прийшов
до переконання, що скарга ПАТ КБ
«Надра» на дії державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Слободяна
Олександра Володимировича є
обґрунтованою.

Відповідно до статті 124 Конституції
України та статті 14 ЦПК України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Державний виконавець, відповідно до
вимог частини першої статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, а згідно із вимогами
частини першої статті 11
цього Закону вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами статті 383 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права
чи свободи. Така ж можливість
передбачена статтею 82 Закону країни
«Про виконавче провадження».

Державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом. Водночас, відповідно до
пункту 2 частини першої статті 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, прийнятий
державним виконавцем до виконання, за
яким стягнення не провадилося або було
проведено частково, повертається
стягувачеві, якщо у боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернуто
стягнення, і здійснені державним
виконавцем відповідно до цього Закону
заходи з розшуку такого майна
виявилися безрезультатними.

Таким чино суд, вважає скаргу
обґрунтованою, підставною та такою, що
підлягає задоволенню, оскільки
державним виконавцем не вжито всіх
заходів щодо розшуку такого майна для
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 386, 387 ч. 2 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити

Визнати неправомірними дії
(бездіяльність) старшого державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Слободяна О.В. щодо винесення
постанови від 27.06.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві по виконавчому
провадженню №31996622 зі стягнення боргу з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра».

Скасувати постанову від 27.06.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві по виконавчому
провадженню №31996622 із стягнення боргу з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра».

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: