справа № 179/1084/14-ц
провадження № 2/179/376/14
МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
______________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 р.
Магдалинівський
районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Новік Д.І.

при секретарі - Кривошлик І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Магдалинівка Дніпропетровської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області з позовом до відповідачів про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та про визнання за ним права
власності на домоволодіння,
посилаючись на те, що восени 2012 року їй
стало відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають
намір продати квартиру, розташовану по
АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, яка
належить їм на праві спільної
часткової власності, оскільки кожен
володіє по 1/2 її частині. В зв'язку з чим,
11 грудня 2012 року вона уклала із ОСОБА_2
та ОСОБА_3 угоду купівлі-продажу
належної їм на праві спільної
часткової власності квартири,
розташованої по АДРЕСА_1
Дніпропетровської області, при цьому
вони досягли домовленості щодо всіх
належних умов купівлі-продажу даної
квартири, зокрема, щодо ціни, передачі
житла у власність, виготовлення
документів на квартиру, оформлення
договору в нотаріальній конторі за їх
кошти. На підтвердження укладеної
угоди 11 грудня 2012 року нею було
сплачено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові
кошти в розмірі 60 000 гривень, про що
свідчить розписка, написана особисто
ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Після сплати нею
грошей, вона від ОСОБА_2 та ОСОБА_3
отримала ключі і документи на належну
їм квартиру, робить у ній ремонт, стала
в ній проживати, однак до цього часу
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу належним чином не
оформили, так як не бажають та не мають
можливості разом з'явитись до
нотаріальної контори для оформлення
належним чином договору
купівлі-продажу квартиру, оскільки
мають тяжкий матеріальний стан, та
вважають, що право власності на раніше
їм належну квартиру перейшло до неї так
як вона сплатила їм обумовлену угодою
суму грошових коштів та уклали
письмовий договір купівлі-продажу.
Вона вважає, що зі своєї сторони вона
виконала всі покладені на неї обов'язки
згідно домовленості (договору
купівлі-продажу) - сплатила всю
обумовлену суму вартості квартири,
безперешкодно користується нею, а у
зв'язку з небажанням та неможливості
відповідачів з'явитись до нотаріуса
неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК
України щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу квартири, при цьому
відповідачі не заперечують, що договір
купівлі-продажу нерухомого майна між
ними укладено, однак нотаріально його
посвідчити не мають можливості, тому
вона вимушена звернутись з даним
позовом до суду.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4,
що діє на підставі договору про надання
послуг представництва від 23 жовтня 2013
року (а.с. 15, 16), будучи належним чином
повідомленим про час та місце слухання
справи, в судове засідання не з'явився,
до суду надав заяву (а.с. 14), згідно якої
підтримав позовні вимоги та просить їх
задовольнити.

Відповідачі, будучи належними чином
повідомленими про час та місце
слухання справи, в судове засідання не
з'явились, до суду надали спільну заяву
(а.с. 17), згідно якої просять справу
розглянути в їх відсутність, позов
визнають повністю.

З цих підстав суд вважає можливим
ухвалити судове рішення, згідно ст. 174
ЦПК України, а також відповідно до ст. 197
ЦПК України без фіксування судового
процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи та
надані докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, що восени 2012 року
позивачці - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3)
стало відомо, що відповідачі ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11) та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 мають намір продати
квартиру, розташовану по АДРЕСА_1
Дніпропетровської області (а.с. 8-10), яка
належить їм на праві спільної
часткової власності, оскільки кожен
володіє по 1/2 її частині, відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 02 вересня 1997 року (а.с. 6). В зв'язку з
чим, 11 грудня 2012 року позивачка уклала
із відповідачами угоду купівлі-продажу
належної їм на праві спільної
часткової власності квартири,
розташованої по АДРЕСА_1
Дніпропетровської області, при цьому
сторони досягли домовленості щодо всіх
належних умов купівлі-продажу даної
квартири, зокрема, щодо ціни, передачі
житла у власність, виготовлення
документів на квартиру, оформлення
договору в нотаріальній конторі за їх
кошти.

На підтвердження укладеної угоди 11
грудня 2012 року позивачкою було
сплачено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові
кошти в розмірі 60 000 гривень, про що
свідчить розписка, написана особисто
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 5).

Після сплати позивачкою грошей,
остання від відповідачів отримала
ключі і документи на належну їм
квартиру, робить у ній ремонт, стала в
ній проживати, однак до цього часу
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу належним чином не
оформили, так як не бажають та не мають
можливості разом з'явитись до
нотаріальної контори для оформлення
належним чином договору
купівлі-продажу квартиру, оскільки
мають тяжкий матеріальний стан, та
вважають, що право власності на раніше
їм належну квартиру перейшло до
позивачки так як вона сплатила їм
обумовлену угодою суму грошових коштів
та уклали письмовий договір
купівлі-продажу (а.с. 4).

Позивач вважає, що зі своєї сторони
вона виконала всі покладені на неї
обов'язки згідно домовленості
(договору купівлі-продажу) - сплатила
всю обумовлену суму вартості квартири,
безперешкодно користується нею, а у
зв'язку з небажанням та неможливості
відповідачів з'явитись до нотаріуса
неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК
України щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу квартири, при цьому
відповідачі не заперечують, що договір
купівлі-продажу нерухомого майна між
ними укладено, однак нотаріально його
посвідчити не мають можливості, тому
позивачка звернулась з даним позовом
до суду (а.с. 1, 2).

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України кожний має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
здобувається в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами. І відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» у зв'язку з
недодержанням вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
договір може бути визнано дійсним лише
з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК
України.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом, при цьому право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішення суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

В судовому засіданні беззаперечно
встановлено факт ухилення
відповідачів від нотаріального
посвідчення угоди купівлі-продажу
нерухомого майна.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.
Також враховується диспозиція ст.ст. 58,
59 ЦПК України про належність та
допустимість доказів.

Таким чином, з урахуванням визнання
позову відповідачами, враховуючи, що
сторони домовились щодо істотних умов
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та відбулось повне його
виконання, але неможливо нотаріально
посвідчити договір, позовні вимоги про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним обґрунтовані та знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні,
тому суд вважає, що є всі законні
підстави задовольнити позов, оскільки
згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі
визнання позову відповідачем, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Дане рішення суд ухвалює в рамках
заявлених позивачем вимог і на
підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК
України).

На підставі викладеного та керуючись
ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 5-8, 10,
11, 57-66, 174, 197, 208-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст.
209, 218-220, 334 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Договір купівлі-продажу квартири,
розташованої по АДРЕСА_1
Дніпропетровської області, укладений 11
грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на квартиру, розташовану по
АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
проголошення рішення у відсутності
особи, яка брала участь у справі, але не
була присутня у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий
суддя Новік Д.І.