АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житло-Сервіс» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житло-Сервіс», Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»,
третя особа - ОСОБА_3 про стягнення
збитків,

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
просила стягнути з ТОВ «Житло-Сервіс»
збитки в розмірі 28 896 грн. та 5250 грн.
витрат на проведення металознавчого
дослідження та за оцінку вартості
збитків.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 липня 2014 року позов
задоволено частково : стягнуто з ТОВ
«Житло-Сервіс» на користь ОСОБА_2
збитки в розмірі 28 896 грн., витрати по
сплаті судового збору в сумі 341, 46 грн.;
судові витрати за проведення судової
експертизи в сумі 3978 грн. та за
проведення ТОВ «Столичне бюро судових
експертиз» металознавчого дослідження
крану Маєвського в сумі 4050 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
ТОВ «Житло-Сервіс» звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Вказував, що ТОВ «Житло-Сервіс» фізично
не може здійснювати контроль за
технічним станом інженерного
обладнання квартири, оскільки для
цього необхідний безперешкодний
доступ до квартири, а оскільки квартира
АДРЕСА_1 належить позивачу на праві
приватної власності, то потрапити до
неї для здійснення контролю за
обладнанням можливо лише за
попередньою згодою та/або заявкою
власника квартири. Заяв зі сторони
позивача до моменту аварії на адресу
ТОВ «Житло-Сервіс» не надходило.

Крім того, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», на яку
посилається суд першої інстанції, не
може бути застосовано до спірних
правовідносин, оскільки ненадання
послуги та/або надання її не належної
якості регулюються Постановою
Кабінетів Міністрів України №630 від
21.07.2005 року «Про затвердження правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», а саме п.п 33-39
стосуються порядку перевірки
кількісних та/або якісних показників
надання послуг.

Вказував, що у випадку ненадання та/або
надання послуги неналежної якості
складається акт-претензія, яким може
бути посвідчений такий факт. Даний спір
стосується аварії сантехнічного
обладнання позивача і відношення до
неякісного надання послуг ТОВ
«Житло-Сервіс» не має. Тому суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку, що саме на ділянці
відповідальності ТОВ «Житло-Сервіс»
сталася аварія і що саме ця ділянка є
тією, яку обслуговує та за яку
відповідає обслуговуюча організація.

Апелянт вважає, що позивачем не
доведено, що саме з вини ТОВ
«Житло-Сервіс» відбувся зрив крану
Маєвського, що стало причиною залиття
квартири позивача.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала апеляційну скаргу
та просила задовольнити. Представник
позивача та третьої особи і
представник відповідача ПАТ
«Київенерго» вважали доводи
апеляційної скарги безпідставними,
просили залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Судом першої інстанції при вирішенні
даного спору встановлено, що ОСОБА_2
належить на праві власності 1/ 4 частина
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 08.12.2006 року, 3/4 частини
квартири належить третій особі - ОСОБА_3

03.02.2012 року сталося залиття водою
квартири позивача, чим було завдано
пошкодження її квартири, що
підтверджується актом комісії ТОВ
«Житло-Сервіс» від 06.02.2012 року, у якому
зазначено про пошкодження спальної
кімнати на підлозі, часткове
відставання плінтусів та на стіні,
оздобленою шпалерою, відставання якої
від стіни було зафіксовано. Причиною
залиття у акті зазначено: аварія, що
трапилася у системі ЦО, ГВС (або ХВС)
видавлення крану Маєвського у квартирі
АДРЕСА_1 на спареному та вмонтованому у
нішу приладі опалення, пошкодження на
якому могли виникнути у процесі
розмороження самого приладу.

Як встановлено з висновку ТОВ
«Столичне бюро судових експертиз» від
20.02.2012 року, руйнування крану
Маєвського, наданого позивачем для
проведення металознавчих досліджень,
відбулось одномоментно внаслідок
впливу внутрішнього тиску води у
радіаторі, що перевищило несучу
спроможність матеріалу деталі і за
характером пошкоджень найбільш
відповідає наслідкам гідроудару у
системі опалення. При цьому несуча
спроможність матеріалу наданого
об'єкту була послаблена наявністю у
металі виливку неметалевих включень.
Однак, надмірного зовнішнього
механічного впливу не виявлено.

Відповідно до висновку експертів за
результатами проведення комплексної
металознавчої та трасологічної
експертизи від 11.04.2014 року, виконаного
експертами КНДІСЕ на підставі ухвали
суду від 30.05.2013 року, руйнація крану
Маєвського, демонтованого з радіатора
опалення квартири АДРЕСА_1, як і
пошкодження (здуття стінок) самого
радіатора, за сукупністю виявлених
ознак і обставин події залиття
відповідає наслідкам різкого
надмірного ( такого, що перевищило
несучу спроможність деталей)
підвищення тиску в системі опалення і
не відповідає наслідкам промерзання
води в ємностях досліджуваних об'єктів.

Згідно із звітом про оцінку вартості
матеріального збитку, проведеного
28.02.2012 року ТОВ «Агенція «Експертиза та
оцінка», вартість збитку визначена у
сумі 28896 грн. з врахуванням фізичного
зносу. Експерт посилається на акт
залиття від 06.02.2012 року та дефектну
відомість огляду об'єкта спальні № 1,
зокрема, підлоги та шпалер на стінах,
про які йдеться у акті, та підлога
коридору, розміром 1,25х 7,30кв.м.

Згідно із висновком експерта КНІДСЕ №
13709/1343 від 26.12.2013 року за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи, на
вирішення якої було поставлено питання
про правильність оцінки вартості
матеріального збитку за звітом ТОВ
«Агенція «Експертиза та Оцінка» № 58
від 28.02.2012 року встановлено, що
визначити правильність зазначених
розмірів завданих збитків є
неможливим у зв'язку із проведенням
ремонту та відсутністю необхідних
даних у матеріалах справи.

З боку відповідачів не висловлювалось
та не надано будь-яких зауважень
стосовно оцінки за звітом № 58 від 28.02.2012
року визначення вартості матеріально
збитку у сумі 28896 грн., яку позивач
просила стягнути.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідальність за
завдану позивачу шкоду повинен нести
відповідач ТОВ «Житло-Сервіс», який є
обслуговуючою даний будинок
організацією, оскільки теплова мережа
від індивідуального теплового пункту
ТК-238/4 до будинку АДРЕСА_1: обладнання
індивідуального теплового пункту
систем опалення та гарячого
водопостачання утримується на балансі
та технічному обслуговуванні
відповідача ТОВ «Житло-Сервіс».
Висновком комплексної металознавчої
та трасологічної експертизи від 11.04.2014
року КНДІСЕ експертами надано
однозначну відповідь про те, що
джерелом руйнівної сили могла бути
виключно дія внутрішнього тиску (води),
приймаючи до уваги відсутність ознак
не експлуатаційного зовнішнього
механічного втручання.

Вказані обставини правильно і з
достатньою повнотою встановлені судом
першої інстанції на підставі належним
чином зібраних та досліджених доказів.
Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважає їх законними, обґрунтованими і
такими, що відповідають обставинам
справи та положенням матеріального
закону.

Доводи, які викладені в апеляційній
скарзі відповідача, є аналогічними
його запереченням на позовну заяву і
були предметом перевірки суду першої
інстанції та отримали належну правову
оцінку.

Доводи апеляційної скарги
відповідача зводяться до тверджень про
відсутність підстав для покладання
відповідальності на обслуговуючу
організацію ТОВ «Житло-Сервіс» з
огляду на те, що пп.3 п. 13 Постанови
Кабінету Міністрів України № 869 від
01.06.2011 року визначено ділянку
внутрішньобудинкової системи
гарячого, холодного водопостачання та
централізованого опалення, за належну
експлуатацію якої несе
відповідальність відповідач та яка
розпочинається від зовнішньої стіни
будинку до першої запірної арматури на
відгалуженні від стояка або ( у разі її
відсутності) трійника ( врізки) включно,
що знаходиться у квартирі споживача.
Апелянт вважає, що аварія сталась в
системі теплопостачання квартири з
вини її власника, який неналежним
чином вжив всіх необхідних заходів для
підготовки до опалювального сезону та
справності сантехнічного обладнання.

Проте такі доводи колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються наявними у справі
доказами, яким суд першої інстанції
надав належну правову оцінку.

Заперечуючи причетність
обслуговуючої організації до залиття у
квартирі позивача , що сталась у зв'язку
з зірванням крану Маєвського на
радіаторі системи опалення, відповідач
у листі від 19.03.2012 року повідомляв
позивачу про дві ймовірні причини
залиття, а саме: система опалення,
безпосередньо в квартирі, власником
квартири перероблена самостійно, з
порушенням проектних рішень - прилади
опалення в кімнату були підключені не
паралельно, як це передбачено
проектом, а послідовно ( спарені), що
могло бути причиною потрапляння
повітря в другий прилад опалення і його
зупинки, тобто припинення циркуляції
теплоносія через нього. В капітальних
стінах були зроблені ніші, але не
утеплені, в них сховані прилади
опалення, що могло бути причиною
промерзання стіни і відповідно
розморожування другого приладу
опалення.

Вказані заперечення правильно не
були прийняті до уваги судом першої
інстанції, оскільки вони
спростовуються висновком від 07.05.2012
року № 20/1, зробленим спеціалістом ТОВ
«К.І.Фінанс», яке діє на підставі
відповідної ліцензії та має право
здійснювати технічний огляд і оцінку
стану будівельних конструкцій
будівель, споруд та інженерних мереж.
Відповідно до вказаного висновку,
система теплопостачання квартири
АДРЕСА_1 відповідає проектній та ознак
порушень проектних рішень чи
самостійного переобладнання не
виявлено. Відповідно до проекту
прилади опалення у вказаній квартирі
встановлені в нішах підвіконь, а в 3-тій
та 4-ті кімнаті підключені послідовно
(спарено), що не суперечить проекту та
ДБН і не могли спричинити замороження в
них води і як наслідок - пошкодження
радіаторів.

Крім того, заперечуючи факт
підвищення тиску 03.02.2012 року в системі
опалення житлового будинку по АДРЕСА_1,
відповідач ТОВ «Житло-сервіс» листом
від 21.05.2012 року стверджував, що залиття
квартири водою сталось у зв'язку з
розморожуванням приладу опалення в
одній із кімнат квартири.

В апеляційній скарзі представник
відповідача також зазначив, що судом
першої інстанції не була надана
належна оцінка доводам відповідача про
те, що гідроудар в системі опалення не
міг бути спричинений неналежним
обслуговуванням індивідуального
теплового пункту житлового будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується
подобовими та погодинними показниками
теплоподачі.

Однак вказані доводи спростовуються
висновком експертів КНДІСЕ від 11.04.2014
року за результатами проведення
комплексної металознавчої та
трасологічної експертизи, відповідно
до якого результати виконаних
досліджень щодо визначення причин
руйнування крану Маєвського,
демонтованого з радіатора опалення
кімнати квартири АДРЕСА_1, дозволяють
дійти висновку, що пошкодження корпусу
крану із відокремленням циліндричної
ділянки виникло внаслідок впливу
надмірного ( такого, що перевищило
несучу спроможність матеріалу деталі)
внутрішнього тиску.

За відсутністю ознак не
експлуатаційного зовнішнього
механічного втручання, а також згідно
характеру виявлених ознак, джерелом
руйнівних зусиль могла бути виключно
дія внутрішнього тиску ( води). Вказані
зусилля були поєднані концентрацією
напружень в поміжкутовому просторі,
вздовж лінії роз'єднання на частки
досліджуваної деталі.

Одномоментний характер руйнування з
відокремленням циліндричної ділянки
крану, а також рівномірний розподіл і
розкриття тріщин на його торцевій (
робочій) поверхні, що також відповідає
одномоментному, раптовому характеру їх
утворення, свідчить про різке (по типу
гідроудару), раптове підвищення тиску в
системі опалення.

Крім того, про раптове підвищення
тиску в системі опалення свідчать і
пошкодження на самому радіаторі: за
сукупністю виявлених у ході
дослідження ознак, з урахуванням
зонально-локалізованого розташування
набутих деформацій радіатора і
характеру їх утворення, виникнення
даних пошкоджень відповідає наслідкам
різкого надмірного підвищення тиску по
типу гідроудару в системі тепломережі
кімнати квартири АДРЕСА_1, і не
відповідає наслідкам промерзання води
в ємностях досліджуваних об'єктів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Вищевказані висновки експертів КНДІСЕ,
спеціалістів ТОВ «К.І.Фінанс», ТОВ
«Столичне бюро судових експертиз»
належними та допустимими доказами
відповідачем не спростовані. Висновок
експертів КНДІСЕ відповідає вимогам
ст. 147 ЦПК України, містить докладний
опис проведених досліджень, зроблені в
результаті їх висновки та обґрунтовані
відповіді на поставлені судом питання.

Доводи представника апелянта про те, що
радіатор опалення належить до
внутрішньоквартирної системи
опалення, а тому за справність
санітарно-технічного обладнання, його
експлуатацію несе власник квартири -
висновків суду не спростовують,
оскільки зазначеними висновками
експертів та спеціалістів
підтверджено відсутність ознак
неексплуатаційного зовнішнього
механічного втручання, тобто
ймовірність зриву крану Маєвського
внаслідок несправності обладнання чи
його неналежної експлуатації
власником квартири вказаними
висновками виключається. При цьому
експертами зроблено однозначний
висновок про те, що руйнація крану
Маєвського та радіатора системи
опалення відповідає наслідкам різкого
надмірного підвищення тиску в системі
опалення.

Згідно з повідомленням ПАТ
«Київенерго» від 16.07.2012 року, яке не
оспорювалось сторонами, за
експлуатацію обладнання
індивідуального теплового пункту, від
якого здійснюється теплопостачання
будинку АДРЕСА_1, та підтримання його в
належному технічному стані несе
відповідальність ТОВ «Житло-сервіс»,
як його балансоутримувач. Теплова
мережа від ТК - 238/4 до вказаного
житлового будинку також утримується на
балансі та технічному обслуговуванні
ТОВ «Житло-сервіс».

Пунктом 2 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України № 76 від
25.08.2005 року передбачено, що технічне
обслуговування жилих будинків
включає роботи з контролю за його
станом, забезпечення справності,
працездатності, наладки і регулювання
інженерних систем тощо.

Відповідно до п. 32 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної і гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 року, виконавець
зобов'язаний, зокрема, утримувати
внутрішньобудинкові мережі у
належному технічному стані,
здійснювати їх технічне
обслуговування та ремонт; усувати
аварії та інші порушення порядку
надання послуг ; своєчасно проводити
за власний рахунок роботи з усунення
виявлених несправностей, пов'язаних з
отриманням послуг, що виникли з його
вини; відшкодовувати збитки, завдані
майну та/або приміщенню споживача
та/або членів його сім'ї внаслідок
неналежного надання або ненадання
послуг.

Таким чином, доводи представника
апелянта щодо відсутності вини
товариства в заподіянні шкоди ОСОБА_2 є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки зводяться до переоцінки
доказів, у повній мірі досліджених і
покладених в основу рішення судом
першої інстанції .

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача щодо невідповідності
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального
права не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення,
оскільки висновків суду не
спростовують та на їх правильність не
впливають.

Доводів щодо розміру відшкодування
заподіяної залиттям квартири шкоди,
визначеного судом відповідно до звіту
ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» №
58 від 28.02.2012 року в сумі 28 896 грн.,
апеляційна скарга відповідача не
містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, надано вірну оцінку
зібраним доказам, відповідно до
спірних правовідносин правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житло-Сервіс» - відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: