МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
03.12.2014 року Справа № 370/2617/14-ц
Макарівський районний суд
Київської області в складі головуючого
судді Тандира О.В., при секретарі
Приходько О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Макарів справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
відповідач), в якому просила визнати за
нею в порядку спадкування за заповітом
право власності на ? частину спадкового
майна, що залишилось після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та яке
в цілому складається з: домоволодіння
по АДРЕСА_1, та земельної ділянки
загальною площею 0,431 га, що розташована
В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати - ОСОБА_3, після смерті
якої відкрилась спадщина на згадане
вище нерухоме майно, яке померла
заповіла їй, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ще до
відкриття спадщини. Вона та ОСОБА_2 у
визначений рішенням Макарівського
районного суду Київської області від
17.05.2011 року додатковий строк звернення
до нотаріуса подали відповідні заяви
про прийняття спадщини, що залишилась
після смерті ОСОБА_3 Проте, отримати у
встановленому законодавством порядку
свідоцтво про право на спадщину на
вищевказане нерухоме майно вона не має
змоги, оскільки правовстановлюючий
документ на згадане домоволодіння
спадкодавець за життя належним чином
не оформила, а також при перевірці
нотаріусом документів було виявлено,
що в державному акті на право приватної
власності на згадану земельну ділянку
прізвище власника зазначено як
«ОСОБА_3», а в свідоцтві про смерть як
«ОСОБА_3», що і стало підставою для
відмови у видачі відповідного
свідоцтва про право на спадщину на
Позивач в судове засідання не прибула,
подала до суду письмову заяву, в якій
просила розглядати справу без її
участі, позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з`явився. Про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив, у
зв'язку з чим судом було ухвалено
заочно розглянути справу на підставі
наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи
та спадкової справи №190 за 2011 рік до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3,
заведеної Макарівською районною
державною нотаріальною конторою
Київської області, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданого 16.01.2007 року
виконавчим комітетом Мотижинської
сільської ради Макарівського району
Після її смерті відкрилась спадщина на
домоволодіння по АДРЕСА_1, та земельної
ділянки загальною площею 0,431 га, що
розташована за ці є ж адресою, з яких 0,250
га з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлових будівель та господарських
споруд, а 0,181 га з цільовим
призначенням для ведення особистого
підсобного господарства. В свою чергу
земельна ділянка загальною площею 0,181
га складається з двох земельних
ділянок площею 0,067 га та площею 0,114 га.
Згідно заповіту, посвідченого 15.08.1996
року секретарем виконкому
Мотижинської сільської ради
Макарівського району Київської
області, зареєстрованого в реєстрі за
45, який за даними сільської ради на день
смерті заповідача не змінений та не
скасований, ОСОБА_3, все своє майно, де б
воно не було і з чого б воно не
складалося, і на що вона за законом
матиме право заповіла: ОСОБА_2, ОСОБА_5,
Рішенням Святошинського районного
суду від 12.11.2010 року було встановлено
факт належності заповіту, складеного
15.08.1996 року ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_1.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області №2-677 від 17.05.2011 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визначено
додатковий строк звернення до
нотаріуса з заявами про прийняття
спадщини, що залишилась після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи №190 за 2011 рік до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вчасно у визначений рішенням суду
додатковий строк звернулись до
нотаріуса з відповідними заявами про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, вище згаданим рішенням
Макарівського районного суду №2-677 від
17.05.2011 року встановлено, що один із
спадкоємців за заповітом, а саме
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки, ОСОБА_4 помер ще до відкриття
спадщини, то єдиними спадкоємцями за
заповітом залишились ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
частки у спадщині яких відповідно до
вимог ч. 1 ст. 1278 ЦК України є рівними,
тобто по ? за кожним.

Інших спадкоємців майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 судом не
встановлено, що підтверджується
матеріалами спадкової справи № 190 та
довідкою №428 від 09.09.2014 року
Мотижинської сільської ради
Макарівського району, звідки
вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті
була зареєстрована та проживала за
адресою: АДРЕСА_1, одна.

Хоча позивач прийняла спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_3,
оскільки подала відповідну заяву до
державної нотаріальної контори,
нотаріус своїм листом №210/02-31 від
10.10.2014 року відмовив їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
домоволодіння, що належало померлій,
пояснивши, що свідоцтво про право на
будинок як на спадковий, не може бути
видано з причини відсутності у
померлої ОСОБА_3 свідоцтва про
реєстрацію її права власності на
вказане домоволодіння.

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у
випадку відсутності у померлої особи
правовстановлюючого документу на
нерухоме майно, державна реєстрація
якого не проводилась, питання
належності нерухомого майна такій
особі має вирішуватись в судовому
порядку.

Факт того, що власником домоволодіння,
яке розташовано в АДРЕСА_1, дійсно була
ОСОБА_3, підтверджується випискою з
погосподарської книги Мотижинської
сільської ради від 25.09.2014р. №454, а саме
особовим записом 254 в погосподарській
книзі №5 за 2006-2010 роки Мотижинської
сільської ради, а також рішенням
виконавчого комітету Мотижинської
сільської ради від 26.07.2010 №33, яким
надано дозвіл на оформлення права
приватної власності на житловий
будинок за ОСОБА_3

Як вбачається з технічного паспорту на
житловий будинок, виданого 20.09.2014р. ТОВ
«Мбудтехексперт», до складу вказаного
домоволодіння входить: житловий
будинок загальною площею 45,6 кв.м.,
житловою площею 15,8 кв.м. - під літерою
«А», веранда «а», ганок «а1», літня кухня
«Б», сарай «В», сарай «Г», погріб « під
Г», сарай «Д», убиральня «Ж», колодязь
№1, огорожа №2-4, вартістю 93750 грн. Як
вбачається із технічного паспорту
спірний будинок побудовано 1955 року.

Порядок реєстрації права власності на
домоволодіння та житлові будинки в той
час було врегульовано Інструкцією про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженою Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року (втратила чинність на підставі
Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від
13.12.95р).

В той же час відповідно до пункту 1
Інструкції реєстрацію будинків з
обслуговуючими їх будівлями і
спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української PCP
провадять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих.

Відповідно до пункту 4 Інструкції
реєстрації підлягали всі будинки і
домоволодіння в межах міст і селищ
міського типу УРСР, що належать
місцевим Радам депутатів трудящих,
державним, кооперативним і громадським
установам, підприємствам і
організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать громадянам
на праві особистої власності.

Відповідно до частини другої пункту 6
Інструкції не підлягають реєстрації
також будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Зі змісту вказаних норм можна дійти
висновку, що дія вказаної Інструкції не
поширювалась на сільські населені
пункти, а тому домоволодіння, власником
якого була померла ОСОБА_3 не підлягало
реєстрації відповідно до норм діючого
на той час законодавства.

Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» до компетенції
виконкомів місцевих Рад відносилось
також питання узаконення цих будівель
та внесення записів про право
власності на будинки за громадянами у
погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988
роках сільськими, селищними, районними
Радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
PCP 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року N 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

З огляду на вказані обставини
вищевказана виписка з погосподарської
книги Мотижинської сільської ради від
25.09.2014р. №454, а також рішення
виконавчого комітету Мотижинської
сільської ради від 26.07.2010 №33 є доказом
належності спірного домоволодіння на
праві власності ОСОБА_3

Також при перевірці нотаріусом
документів було виявлено, що в
державному акті на право приватної
власності на згадану земельну ділянку
загальною площею 0,431 га прізвище
власника зазначено як «ОСОБА_3», а в
свідоцтві про смерть як «ОСОБА_3», що і
стало підставою для відмови у видачі
відповідного свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку.

Те, що земельна ділянка загальною
площею 0,431 га, що розташована в
АДРЕСА_1, належала померлій ОСОБА_3
підтверджується Державним актом на
право приватної власності на землю
серії ІV-КВ №009420, зареєстрованим 20.10.1998
року в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю за
№53 та Експертним висновком №056/1041-d-3
від 25.09.2014 року Українського бюро
лінгвістичних експертиз.

Вирішуючи спір, суд виходить також
з наступного.

Відповідно до ст.1218 Цивільного
кодексу України до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинились
внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1218, 1233-1235, 1268, 1278 ЦК
України, ст.ст. 3, 58-61,79, 212-215, 218, 223-226, 294
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину спадкового майна
за заповітом, що залишилось після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
та яке складається з:

- домоволодіння по АДРЕСА_1, до складу
якого входить: житловий будинок
загальною площею 45,6 кв.м., житловою
площею 15,8 кв.м. - під літерою «А»,
веранда «а», ганок «а1», літня кухня «Б»,
сарай «В», сарай «Г», погріб « під Г»,
сарай «Д», убиральня «Ж», колодязь №1,
огорожа №2-4, вартістю 93750 грн.;

- земельної ділянки, що розташована по
АДРЕСА_1, загальною площею 0,431 га, з
яких 0,250 га з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлових будівель та господарських
споруд, а 0,181 га з цільовим
призначенням для ведення особистого
підсобного господарства; в свою чергу
земельна ділянка загальною площею 0,181
га складається з двох земельних
ділянок площею 0,067 га та площею 0,114 га
(Державний акт на право приватної
власності на землю серії ІV-КВ №009420,
зареєстрований 20.10.1998 року в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №53).

Заочне рішення суду за заявою осіб, за
відсутності яких воно було ухвалено,
може бути переглянуте Макарівським
районним судом протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Макарівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засідання під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на його
перегляд після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий

О.В. Тандир