УХВАЛА

"11" грудня 2014 р.
м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання
Світко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Корольовського
відділу ДВС Житомирського МУЮ та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014р. апеляційним судом Житомирської
області було прийнято рішення про
вселення ОСОБА_1 у квартиру №41 по
майдану Мистецькі Ворота, 7 в
м.Житомирі.

27.03.2014р. Корольовським районним судом м.
Житомира було видано виконавчий лист, а
постановою Корольовського ВДВС
Житомирського МУЮ від 25.04.2014р. було
відкрито виконавче провадження №43114068.

14.08.2014р. головним державним виконавцем
Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ
ОСОБА_2 в присутності державного
виконавця Молодиченка В.В., за участю
понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також в
присутності мешканців квартири №41 по
майдану Мистецькі Ворота, 7 в м.Житомирі
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було складено Акт
державного виконавця про вселення
ОСОБА_1 у квартиру №41 по майдану
Мистецькі Ворота, 7 в м.Житомирі (а.с. 188).

26.08.2014р. державним виконавцем
Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ
ОСОБА_7 було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження
№43114068, у зв'язку фактичним виконанням
виконавчого провадження.

Не погоджуючись з даною постановою
ОСОБА_8 звернувся до суду зі скаргою на
дії державного виконавця. Виходячи з
уточнення та доповнення до скарги (а.с.
183, 184) скаржник просить зобов'язати
державного виконавця Молодиченка В.В.
скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження та відновити
виконавче провадження про вселення.

Скарга мотивована тим, що постанова є
передчасною, оскільки рішення суду
залишилося невиконаним, так як 14.08.2014р.
вселення фактично не відбулося,
оскільки державним виконавцем не були
передані стягувачу ключі від вхідних
дверей до квартири та від тамбуру.
Кімната, в якій ОСОБА_8 залишив свої
речі не закривається, а вселення
відбувалося без участі боржника -
ОСОБА_9 Тому акт від 14.08.14р. скаржник не
підписував. Після того, як державний
виконавець пішов із квартири, скаржник
вийшов на вулицю, а вже в квартиру
потрапити не зміг, оскільки мешканці
квартири її знову закрили.

Таким чином, вселення не відбулося,
доступу до житла скаржник не має, а тому
постанова про закінчення виконавчого
провадження підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 09.12.14р. ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_10 скаргу
підтримали та вказали, що фактично
оскаржують дії державного виконавця
Молодиченка В.В. щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

В дане судове засідання скаржник не
з'явився, подав заяву про розгляд
скарги у його відсутність.

Державний виконавець Молодиченко В.В. в
судовому засіданні 09.12.2014р. щодо скарги
заперечив, вказав, що при вселенні
ОСОБА_1 він був присутній, постанову про
закінчення виконавчого провадження
вважає законною, оскільки вселення
відбулося, а посилання на невручення
ключів від квартири є безпідставними,
оскільки в рішенні суду цього не
вимагалося.

В дане судове засідання державний
виконавець на з'явився, що не
перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні скарги слід
відмовити виходячи з наступного.

Як вказувалося вище, 14.08.2014р. головним
державним виконавцем Корольовського
ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_2 в
присутності державного виконавця
Молодиченка В.В. були вчиненні дії щодо
виконання рішення суду про вселення
ОСОБА_1 у квартиру №41 по майдану
Мистецькі Ворота, 7 в м.Житомирі про що
було складено акт, від підпису якого
ОСОБА_1 відмовився, як вказано в акті, з
підстав не зазначення в ньому
відомостей про речі, які були внесені
до квартири при вселенні.

Разом з тим, в акт державним виконавцем
були вписані занесені до квартири речі
ОСОБА_1, зокрема телевізор, диван,
крісло.

Положеннями статті 79 Закону України
"Про виконавче провадження" (далі за
текстом - Закон) визначено порядок
виконання рішення про вселення
стягувача.

Примусове вселення полягає у
забезпеченні державним виконавцем
безперешкодного входження стягувача у
приміщення, зазначене у виконавчому
документі, та його проживання
(перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов'язаний
письмово повідомити боржника і
стягувача про день і час примусового
вселення. Боржник вважається
повідомленим про примусове вселення
стягувача, якщо повідомлення надіслано
йому за адресою, за якою має
здійснюватися вселення, чи іншою
адресою, достовірно встановленою
державним виконавцем. Відсутність
боржника, повідомленого про день і час
вселення, не є перешкодою для виконання
рішення про вселення.

У разі якщо боржник перешкоджає
виконанню рішення про вселення
стягувача, на нього накладається штраф
та застосовуються інші заходи,
передбачені законом. При цьому
вселення здійснюється у присутності
понятих із залученням працівників
органів внутрішніх справ.

Про примусове вселення стягувача
державний виконавець складає акт.
Після складення акта виноситься
постанова про закінчення виконавчого
провадження.

У разі подальшого перешкоджання
боржником проживанню (перебуванню)
стягувача у приміщенні, в яке його
вселено, стягувач має право звернутися
до державного виконавця із заявою про
відновлення виконавчого провадження. У
такому разі державний виконавець має
право повторно здійснити примусове
вселення стягувача та накласти на
боржника штраф у подвійному розмірі
відповідно до статті 89 цього Закону.
Виконавче провадження не
відновлюється і повторне примусове
вселення стягувача не здійснюється,
якщо особа, яка перешкоджає його
проживанню (перебуванню), не є
боржником. Питання про вселення
стягувача в такому разі вирішується в
судовому порядку.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 фактично був
вселений в квартиру №41 по майдану
Мистецькі Ворота, 7 в м.Житомирі,
оскільки він безперешкодно зайшов до
помешкання, його речі були внесенні до
квартири і він мав змогу в ній
залишатися та перебувати.

Суд погоджується з доводами державного
виконавця, що рішенням суду не
передбачалося передання стягувачу
ключів від вхідних дверей до квартири
та від тамбуру, а тому вимагання їх від
мешканців квартири не відповідало б
рішенню суду. Крім того, статтею 79
Закону визначено, що участь боржника
при вселенні не є обов'язковою.

Виходячи зі змісту скарги, а також з
акту від 14.08.2014р. можна дійти висновку,
що перешкоди у входженні до квартири
після виходу з нею ОСОБА_1 боржник не
міг вчиняти, оскільки був відсутній, а
тому враховуючи положення частини
шостої вказаної вище статті, якщо
особа, яка перешкоджає проживанню
(перебуванню) стягувачу, не є боржником,
питання про вселення стягувача в
такому разі вирішується в судовому
порядку.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 фактично
оскаржує дії державного виконавця щодо
процесу вселення у квартиру, разом з
тим, державний виконавець Молодиченко
В.В., який виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження
був лише присутній при вселенні.

Також, необхідно зазначити, що в разі
наявності фактів перешкоджання
боржником у проживанні (перебуванні)
стягувача у приміщенні, в яке його
вселено, стягувач має право звернутися
до державного виконавця із заявою про
відновлення виконавчого провадження. У
такому разі державний виконавець має
право повторно здійснити примусове
вселення стягувача та накласти на
боржника штраф у подвійному розмірі
відповідно до статті 89 цього Закону.

Згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону, виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що державним виконавцем обґрунтовано
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження. Подальші
перешкоджання боржником у проживанні
стягувача в квартирі є підставою для
відновлення виконавчого провадження
після прийняття постанови про його
закінчення, а не для скасування такої
постанови.

Згідно ст. 385 ЦПК України, скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи вбачається, що
скаржником було пропущено строк
оскарження постанови від 26.08.2014р.,
оскільки скарга до Корольовського
районного суду надійшла лише 10.11.14р.

Разом з тим, оскільки в матеріалах
справи відсутні відомості про вчасне
отримання стягувачем постанови, а
також вбачається помилкове оскарження
стягувачем дій державного виконавця до
Житомирського окружного
адміністративного суду, суд вважає що
має місце поважність причин пропуску
строку оскарження, а тому строк для
подання скарги слід поновити.

Керуючись ст. ст. 384- 386 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк подання скарги на дії
державного виконавця.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Корольовського
відділу ДВС Житомирського МУЮ -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Корольовський районний
суд м.Житомира протягом п'яти днів з дня
її проголошення, а у разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя
О. Й. Адамович