Справа № 159/3134/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Восковська О.А. Провадження
№ 22-ц/773/1258/14 Категорія: 44 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Янко О.А.,

з участю представника позивача
Марченко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_3 про виселення за апеляційною
скаргою позивача акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 01 липня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 01 липня 2014
року в даній справі у задоволенні
позову акціонерного товариства (далі -
АТ) «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Волинської обласної дирекції до ОСОБА_3
про виселення його з житлового будинку
АДРЕСА_1 відмовлено.

Позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль»
подав апеляційну скаргу на зазначене
рішення суду. Вважає, що рішення
постановлено з неповним з'ясуванням
обставин справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.
Просить скасувати рішення та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
виселити ОСОБА_3 з житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці,
площею 590кв.м., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, а також стягнути на їх
користь судовий збір.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 30.11.2009 року звернуто стягнення
на предмет іпотеки - житловий будинок з
господарськими будівлями та гаражем,
які знаходяться на земельній ділянці
площею 0,0590 га за адресою: АДРЕСА_1, що
належать на праві (спільної часткової)
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Рішенням
Ковельського міськрайонного суду від
22.12.2011 року виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
їхніх двох малолітніх дітей ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1 без надання
іншого житла.

Згідно обліків адресно-довідкової
картотеки громадянин ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в АДРЕСА_2.

Відмовляючи в позові про виселення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надав суду належних та
допустимих доказів проживання
відповідача ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1

Даний висновок відповідає
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Згідно ч.ч.1-3 ст.109 ЖК України виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.
Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Обов'язок доказування і
подання доказів процесуальним Законом
покладено на сторони. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог та
вимог апеляційної скарги, як на доказ
по справі позивач послався на акт опису
й арешту майна, який складено 02 квітня
2014 року державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції при примусовому
виконанні виконавчого листа
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 11 травня 2012 року
про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх
малолітніх дітей з житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1.

Однак, даний доказ не підтверджує
беззаперечно факту проживання в
спірному житловому будинку
відповідача. З акту опису й арешту
майна вбачається, що ОСОБА_3 прийняв на
зберігання описане майно боржників
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Доказів того, що
відповідач ОСОБА_3 проживає в даному
будинку, в ньому знаходяться його майно
чи домашні тварини, суду не надано, а
саме по собі перебування відповідача
ОСОБА_3 в спірному будинку під час
виконання рішення суду про виселення
інших осіб не підтверджує даної
обставини. Акту, яким би було
встановлено факт проживання
відповідача, ні державним виконавцем,
ні представником стягувача - позивачем
по справі АТ «Райффайзен Банк Аваль»,
не складалось.

Крім того, в суд першої інстанції не
було подано належним чином оформленого
акту опису й арешту майна, а саме була
відсутня четверта сторінка з
зауваженнями та заявами осіб, що були
присутні під час опису майна, на яку
посилається позивач.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позивач не довів і не подав належних
та допустимих доказів на підтвердження
свої доводів проживання ОСОБА_3 у
згаданому житлі та підстав для його
виселення, а тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду. Рішення судом постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 01 липня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді