Справа №486/726/13-ц 02.12.2014 02.12.2014 02.12.2014
Провадження №22-ц/784/2456/14 Суддя по 1-й
інстанції - Франчук О.Д.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Рішення

Іменем України

2 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання -
Горенко Ю.В.,

за участю:

- представника позивача - Банку -
Шевченко А.О.,

- третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 21 липня
2014 року та додаткове
рішення того ж суду від 20 жовтня 2014
року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_3, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення,

в с т а н о в и л а :

27 березня 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» звернулося з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що 2 листопада 2007 року між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» (далі - Банк), та
ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний
кредит №
NKUCGІ, за яким Банк надав
останній кредит у розмірі 100 000 грн.
строком до 2 листопада 2017 року зі
сплатою за користування кредитом 15 %
річних.

ОСОБА_3, в свою чергу,
зобов'язалася повернути кредит та
сплатити проценти за користування
шляхом сплати щомісяця ануїтентних
платежів в сумі не менше 1 626,13 грн.

З метою забезпечення виконання
кредитного договору, 2 листопада 2007
року між Банком та відповідачами
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено
договір іпотеки, за яким останні
передали в іпотеку Банку, належну їм в
рівних частках (в порядку приватизації
житла) однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
заставною вартістю 140 000 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником кредитного договору,
станом на 31 січня 2013 року утворилося
378 006,23 грн. заборгованості, в рахунок
погашення якої позивач просив звернути
стягнення на предмет іпотеки - належну
відповідачам квартиру шляхом її
продажу з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
проведенням дій щодо коригування
технічної документації відповідно до
поточного стану нерухомості, її
перепланування та перебудови, з
проведенням дій щодо оформлення та
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів з
наданням можливості здійснення Банком
всіх дій, необхідних для продажу
предмета іпотеки, які передбачені
державними нормативно - правовими
актами.

Крім того, Банк просив виселити
відповідачів з квартири.

В судовому засіданні позичальник
ОСОБА_3 вказувала, що відповідачі в
іпотечній квартирі не проживають,
оскільки тривалий час перебувають за
межами України. Просила переглянути
розмір заборгованості та скасувати
пеню, посилаючись на неодноразове
значне підвищення відсоткової ставки
за кредитом, а також і нарахування
відсотків за порушення строків
виконання зобов'язання у подвійному
розмірі.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від
21 липня 2014 року та додатковим
рішенням того ж суду від 20 жовтня 2014
року відмовлено у задоволенні
позовних вимог Банку.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції, просив
його скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог Банку, суд першої
інстанції помилково вважав, що на
правовідносини сторін поширюється
дія Закону України від 3 червня 2014 року
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», тоді як кредит видано в
національній, а не в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 572 ЦК України та
ст. 33 Закону України «Про іпотеку»
(далі - Закон), у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється, зокрема,
й за рішенням суду.

Статтею 35 цього ж Закону передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю письмову вимогу
про усунення порушень і попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо вимога іпотекодержателя
залишається без задоволення, він
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Разом з тим, у ч.2 ст. 35 цього ж Закону
зазначено, що відсутність письмової
вимоги або попередження не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутися у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

За змістом частин 2, 4, 5 ст. 590 ЦК,
заставодержатель набуває права
звернення на предмет застави, якщо
зобов'язання не буде виконано в
установлений строк (термін), якщо інше
не передбачено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів
справи, 2 листопада 2007 року між Банком
та ОСОБА_3 укладено договір про
іпотечний кредит № NKUCGІ, за яким
позичальник отримала кредит у розмірі
100 000 грн. строком до 2 листопада 2017 року
зі сплатою за користування кредитом 15 %
річних.

ОСОБА_3 зобов'язалася повернути
кредит та сплатити проценти за
користування шляхом сплати щомісяця
ануїтентних платежів в сумі не менше
1 626,13 грн. до 2 числа кожного місяця.

З метою забезпечення виконання
кредитного договору, 2 листопада 2007
року між Банком та відповідачами
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено
договір іпотеки, за яким останні
передали в іпотеку Банку, належну їм в
рівних частках (в порядку приватизації
житла) однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
заставною вартістю 140 000 грн.
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Южноукраїнського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
накладена заборона на відчуження
предмета іпотеки.

Починаючи з серпня 2008 року позичальник
неналежно виконує умови кредитного
договору.

23 квітня 2012 року Банк висунув
позичальнику та іпотекодавцям
досудову вимогу про дострокове
погашення усієї кредитної
заборгованості протягом тридцяти днів
та попередив про право
іпотекодержателя задовольнити свої
вимоги шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки у разі незадоволення
вимоги та виселення, яка
відповідачами залишена без уваги.

Така вимога направлена на адресу
відповідачів 28 квітня 2012 року
рекомендованим листом, з дотриманням
вимог п. 8. 3 іпотечного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником кредитного договору,
станом на 31 січня 2013 року утворилося
378 006,23 грн. заборгованості, із яких:

- 96 356,31 грн. - заборгованість по
основному кредиту (в тому числі
прострочена по тілу кредиту 17 424,52
грн.);

- 123 053,12 грн. - заборгованість по
відсоткам (в тому числі прострочена 121
145,60 грн.);

- 124 232,60 грн. - пеня за порушення строків
виконання зобов'язання (п. 6.4
кредитного договору );

- 34 364,20 грн. - штраф у розмірі 10 % від суми
невиконаного зобов'язання при
порушенні строків платежів більше ніж
на 30 днів (п. 6.6 кредитного договору).

Пунктом 8.9 договору про
іпотечний кредит передбачено право
банку на встановлення нового розміру
відсоткової ставки за користування
кредитом у разі настання будь-якої з
обставин, зокрема:

- порушення позичальником
кредитної дисципліни (тобто,
неналежного виконання умов цього
договору та/або умов договорів, за яким
надано забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором;

- погіршення фінансового стану
позичальника, документально
підтвердженого в результаті щорічного
моніторингу, що проводиться
кредитором відповідно до внутрішніх
нормативних документів на підставі
довідки про доходи, тощо, а також даних
по виконанню позичальником кредитної
дисципліни, тобто своєчасного
погашення заборгованості та/або
виконання інших зобов'язань,
передбачених цим договором;

- здійснення поточних коливань
відсоткових ставок за вкладами та/або
кредитами або зміни у
грошово-кредитній політиці НБУ;

- підвищення ставки за кредитами
кредиторів України у відповідній
валюті (по статистиці НБУ); підвищення
ставки більш ніж на 3 відсоткових
пункту за бланковими кредитами
«овернайт» НБУ з дня укладення цього
договору чи останнього перегляду
відсоткової ставки.

Листом від 26 червня 2008 року Банк
повідомив позичальника про підвищення
відсотків за кредитом до 25,08 % річних з
2 серпня 2008 року на рік у зв'язку з
відмовою Державної Іпотечної Установи
України в рефінансуванні іпотечних
кредитів, (яким є і виданий кредит)
виданих Банком на пільгових умовах (а.с.
54-56 т.2).

Листом від 31 грудня 2008 року Банк
повідомив позичальника про чергове
підвищення відсотків до 30% річних з 1
лютого 2009 року у зв'язку зі зміною
кон'юнктури ринку грошових ресурсів
України, зміною курсу долара США до
гривні, зміною облікової ставки тощо
(а.с. 51-53 т.2).

Прийняття Банком рішення про
підвищення процентної ставки за
кредитним договором в односторонньому
порядку та повідомлення боржника про
таке збільшення було зумовлено
економічною ситуацією в країні та на
умовах, передбачених кредитним
договором (пунктом 8.9) до набрання
чинності Законом України від 12 грудня
2008 року «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку».

Отже, у Банку виникли правові
підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається,
що розмір пені та штрафу перевищує
розмір кредитної заборгованості,
зокрема простроченої, тому розмір
пені, на думку колегії, підлягає
зменшенню до 80 000 грн. Частиною 3 ст. 551 ЦК
України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, зокрема, якщо він
значно перевищує розмір збитків.

Така ж правова позиція викладена
у постанові Верхового Суду України у
справі № 6-100 цс/14 від 3 вересня 2014 року,
яка є обов'язковою для застосування у
відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» (в редакції
Закону від 22 вересня 2011 року)
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічне положення містить
частина 3 ст. 109 ЖК України, в редакції
Закону від 22 вересня 2011 року, який
набрав чинності з 16 жовтня 2011 року.

До того ж, задоволення позову про
виселення мешканців із переданого в
іпотеку житлового приміщення не
залежить від дотримання
іпотекодержателем ч. 2 ст. 40
Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи викладене, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову Банку.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 21 липня 2014 року та
додаткове рішення того ж суду від 20
жовтня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

В рахунок погашення кредитної
заборгованості за договором про
іпотечний кредит № NKUCGІ,
укладеним 2 листопада 2007 року між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк», та ОСОБА_3,
достроково звернути стягнення на
предмети іпотеки - однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 33,3
кв.м, та житловою 17,1 кв.м, належну на
праві власності в рівних частках (по
1/3 частці кожному) ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
органом приватизації житла ВО ЮУ АЕС 13
жовтня 1994 року згідно
розпорядження № 3189, та передано ними в
іпотеку цьому ж банку на підставі
договору іпотеки, посвідченого 2
листопада 2007 року приватним
нотаріусом Южноукраїнського міського
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_7

Визначити спосіб реалізації предмету
іпотеки шляхом продажу предмета
іпотеки публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» від свого імені будь-якій
особі з укладенням договору
купівлі-продажу за ціною не нижче
грошової оцінки квартири, проведеної
на момент її продажу, з наданням усіх
повноважень, передбачених законами та
нормативно - правовими актами держави
для здійснення усіх необхідних дій
для продажу предмета іпотеки.

За рахунок коштів отриманих від
продажу предмета іпотеки погасити
заборгованість за договором про
іпотечний кредит № NKUCGІ,
укладеним 2 листопада 2007 року
з ОСОБА_3, яка утворилася станом на 31
січня 2013 року в сумі 299 409,43 грн., із
яких:

- 96 356,31 грн. - заборгованість по
основному кредиту;

- 123 053,12 грн. - заборгованість по
відсоткам;

- 80 000 грн. - неустойка за порушення
зобов'язання.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
із квартири АДРЕСА_1, без надання іншого
житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
на користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» 3 654 грн. судового збору по
1 218 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: