АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лекос» на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року про
забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лекос», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Магік»,
третя особа - Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
звернення стягнення на частину майна
товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі,

встановила:

18 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Лекос»,
ТОВ «Магік», третя особа: Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про звернення стягнення на
частину майна товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі.

23 червня 2014 року до суду надійшла заява
ОСОБА_2 про забезпечення вказаного
позову, в якій позивач просить
накласти арешт та заборонити
відчуження:

- приміщення №5, загальною площею 221,00
кв.м, приміщення №6, загальною площею
104,8 кв.м., що складає 15/100 частини від
нежитлового будинку загальною площею
2227,4 кв.м, що є відокремленими та
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що
належать ТОВ «Магік» на праві
власності;

- комплексу нежилих приміщень,
загальною площею об'єкту 367, 5 кв.м., що
складає 14/100 частин нежилого
приміщення-магазину, яке розташоване
на І поверсі в будинку АДРЕСА_1 та
належить ТОВ «Магік» на праві
власності;

- нежитлової будівлі загальною
площею 73,5 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_2 та належить ТОВ
«Магік» на праві власності;

- нежитлові приміщення торговельного
комплексу з №1 по №7 (групи приміщень
№6), №1 (групи приміщень №7), з №1 по №24
(групи приміщень №8), з №1 по №ХІV
підвалу, з №1 по №24 (групи приміщень №1),
з №1 по №ХVІ поверху №І, з №1 по №9
(групи приміщень №2), з №І по №VІ
поверху №ІІ,з №1 по №10 (групи приміщень
№3), №№І, II, III, IV поверху №ІІІ, №І,II, III, IV
поверху №ІV, з №1 по №10 (групи приміщень
№5), №№ І, II, III поверху №V, з №1 по №ХІІІ
технічного поверху загальною площею
7243,70 кв.м., розташованих за адресою:
АДРЕСА_3, що належать на праві власності
ТОВ «Лекос».

Також, позивач просила накласти
арешт на корпоративні права:

- частку ОСОБА_4 у статутному
капіталі ТОВ «Магік», яка складає 600 000

грн., що становить 50% від загального
розміру статутного капіталу ТОВ
«Магік»;

- частку ОСОБА_4 у статутному
капіталі ТОВ «Лекос», яка складає 5425 000
грн., що становить 25% від загального
розміру статутного капіталу ТОВ
«Лекос».

Вимоги заяви про забезпечення
позову мотивовано тим, що за змістом
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області стягнуто з
відповідача ОСОБА_4 на користь позивача
борг у сумі 6 063 555 грн. 70 коп. Однак
вказане рішення боржник не виконує,
тому позивач звернулась до суду із
даним позовом про виділ його частки у
статутному капіталі ТОВ «Магік» та ТОВ
«Лекос», звернення стягнення на неї та
визнання за позивачем права власності
на частку майна вказаних товариств, що
відповідає розміру частки відповідача
ОСОБА_4 у статутному капіталі вказаних
товариств. Позивач зазначає, що
відповідачі на даний час мають всі
законні можливості розпорядитись
нерухомим майном, що знаходиться на
балансі підприємств та відчужити його
на користь інших осіб, для ухилення від
виконання рішення суду, що в свою чергу
ускладнить або взагалі зробить
неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 червня 2014 року заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено частково.

Накладено арешт на частку ОСОБА_4 в
статутному капіталі ТОВ «Магік»
(АДРЕСА_1, ) у розмірі 600 000
грн., що становить 50% від загального
розміру статутного капіталу ТОВ
«Магік».

Накладено арешт на частку ОСОБА_4 в
статутному капіталі ТОВ «Лекос» (м.
Київ, вул. А. Малишка, 1, ),
у розмірі 5 425 000 грн., що становить 25% від
загального розміру статутного
капіталу ТОВ «Лекос».

В іншій частині заяви про забезпечення
позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ТОВ «Лекос»
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати ухвалу суду,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт вказує, що судом при вжитті
заходів забезпечення позову не було
всебічно з'ясовано всі обставини, що
можуть порушити право позивача або
ускладнити виконання судового рішення
в майбутньому, оскільки позивачем не
подано будь-яких доказів, що вказували
б про можливість порушення його права.
Залучене позивачем у якості
відповідача ТОВ «Лекос» не є боржником
у даній справі та не має будь-яких
зобов'язань перед позивачем.

Також наявність вжитих заходів
забезпечення позову має наслідком
порушення діяльності ТОВ «Лекос» та
обмежує право на здійснення поточної
господарської діяльності, зокрема,
права на отримання банківського
кредиту, укладання нотаріально
посвідчених договорів оренди
нерухомого майна. Вжитими заходами
здійснюється пряме втручання у
господарську діяльність товариства.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити. Представник
відповідача ТОВ «Магік» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином. В день судового засідання - 11.09.2014
року позивач подала до канцелярії суду
заяву про відкладення розгляду справи
у зв'язку з її відрядженням за межі м.
Києва. Відповідно до вимог ст. 305 ЦПК
України колегією суддів визнано за
можливе розглянути справу у
відсутності позивача, оскільки
зазначені нею у заяві причини неявки
визнані неповажними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_2 посилалась на те, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22.10.2013 року на її
користь з ОСОБА_4 стягнуто 6 063 555 грн. 70
коп., що складається із боргу за
договором позики ( 6 000 000 грн.), відсотків
за користування позикою та судових
витрат.

На час звернення позивача з даним
позовом рішення суду не виконане,
оскільки у ОСОБА_4 відсутнє нерухоме чи
інше майно, на яке може бути звернуто
стягнення.

Відповідно до ст. 149 ЦК України,
звернення стягнення на частину майна
товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі, за його особистими боргами
допускається лише у разі недостатності
у нього іншого майна для задоволення
вимог кредиторів. Кредитори такого
учасника мають право вимагати від
товариства виплати вартості частини
майна товариства, пропорційної частці
боржника у статутному капіталі
товариства, або виділу відповідної
частини майна для звернення на нього
стягнення. Частина майна, що підлягає
виділу, або обсяг коштів, що становлять
її вартість, встановлюється згідно з
балансом, який складається на дату
пред'явлення вимог кредиторами.

Враховуючи викладене , позивач просила:

- виділити частину майна ТОВ «Лекос» (
) , пропорційну всій
частці учасника товариства - ОСОБА_4 у
статутному капіталі , що становить 25 %
статутного капіталу товариства; -
звернути стягнення на частину майна
ТОВ «Лекос», пропорційну всій частці
учасника товариства у статутному
капіталі ОСОБА_4 , що становить 25 %, на
користь позивача ОСОБА_2;

- визнати за позивачем право власності
на 25 %, тобто 1/ 4 частину нежилих
приміщень торгівельного комплексу,
загальною площею 7243,7 кв.м,
розташованого за адресою АДРЕСА_3, що
належить ТОВ «Лекос»;

- виділити частину майна ТОВ «Магік» (
), пропорційну всій
частці учасника товариства - ОСОБА_4 у
статутному капіталі , що становить 50%
статутного капіталу товариства; -
звернути стягнення на частину майна
ТОВ «Магік», пропорційну всій частці
учасника товариства у статутному
капіталі ОСОБА_4 , що становить 50 %, на
користь позивача ОСОБА_2;

- визнати за позивачем право власності
на 50%, тобто 1/2 частину приміщення №5,
площею 221 кв.м., приміщення № 6, площею
104,8 кв.м., що складає 15/100 частини від
нежитлового будинку, загальною площею
2227,4 кв.м., що є відокремленими та
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і
належить ТОВ «Магік»;

- визнати за позивачем право власності
на 50 %, тобто 1/2 частину від 14/100 частин
нежилого приміщення - магазину,
розташованого на 1 поверсі в будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 367,5 кв.м.

- визнати за позивачем право власності
на 1/2 частину нежитлової будівлі,
загальною площею 73,5 кв.м., що
розташована за адресою АДРЕСА_2.

Постановляючи ухвалу про часткове
задоволення заяви про забезпечення
позову, суд першої інстанції керувався
положеннями ст. 151- 153 ЦПК України та
виходив з того, що між сторонами виник
спір майнового характеру та існує
реальна загроза невиконання або
утруднення виконання рішення суду, а
тому, з'ясувавши обсяг позовних вимог,
відповідність і співмірність способу
забезпечення позову позовним вимогам,
суд прийшов до висновку про
задоволення заяви про забезпечення
позову в частині накладення арешту на
частки ОСОБА_4 у статутному капіталі
ТОВ «Магік» та ТОВ «Лекос».

З даними висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають
обставинам справи та ґрунтуються на
вимогах процесуального закону.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Виконавши зазначені вимоги та
перевіривши викладені обставини, суд
першої інстанції дійшов законного і
обґрунтованого висновку, що наведені у
заяві позивача доводи дають підстави
вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову на час розгляду
справи може нанести істотної шкоди
інтересам позивача та утруднити чи
взагалі унеможливити виконання
рішення суду.

Як вбачається із Витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.145-148)
відповідач ОСОБА_3 є одним із
засновників товариств, на частку в
статутних капіталах яких накладено
арешт. Зокрема, розмір внеску ОСОБА_4
до статутного фонду ТОВ «Лекос»
становить 5 425 000 грн., що становить 25% від
загального розміру статутного фонду.
Розмір внеску ОСОБА_4 до статутного
фонду ТОВ «Магік» становить 600 000 грн.,
що становить 50 % від загального розміру
статутного фонду товариства.

Доводи апеляційної скарги
представника ТОВ «Лекос» про те, що
зазначений арешт перешкоджає
господарській діяльності товариства -
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки апелянтом
не зазначено, яким чином арешт частки у
статутному капіталі товариства може
негативно вплинути на господарську
діяльність ТОВ «Лекос».

Відповідно до п. 10вищевказаної
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, заходи забезпечення позову
мають тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Також є необґрунтованими доводи
апеляційної скарги, що вжитими
заходами здійснюється втручання у
господарську діяльність товариства,
оскільки судом першої інстанції не
постановлено ухвал щодо господарської
діяльності ТОВ «Лекос», а вирішено
питання щодо арешту, тобто заборони
вчинення дій по відчуженню (зменшенню),
частки ОСОБА_4 у статутному капіталі
товариства.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
впливають на їх правильність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

За таких обставин, колегія
суддів прийшла до висновку, що ухвала
суду першої інстанції є законною та
обґрунтованою і не може бути скасована
з підстав , викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лекос» -
відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 24 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий : Судді: