30 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк», третя особа
- Інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Києві, про захист прав
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану
представником ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду м. Києва від 23 липня
в с т а н о в и л а:
У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк»), третя
особа - Інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Києві, про захист прав
В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що 25 липня 2007 року уклала з
відповідачем кредитний договір про
надання кредиту на споживчі цілі у
вигляді відновлювальної кредитної
лінії на загальну суму
90 000 дол. США строком до 25 липня 2009 року
із сплатою 14,5 % річних за користування
кредитом. У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором був
укладений договір іпотеки, проте, на її
заяву від 10 жовтня 2008 року про видачу 2
700 дол. США, відповідач не відреагував і
грошових коштів не надав. Відповідно до
кредитного договору отримала тільки 66
872,98 доларів США, отже, відповідачем не
було надано 23 127,02 дол. США, що стало
підставою для відмови у намірі покупки
квартири по вул. Руданського, 2 а у м.
Києві та спричинило їй збитки у вигляді
упущеної вигоди у розмірі 60 000 дол. США.
ОСОБА_4 вважала, що зазначені обставини
є істотним порушенням умов договору,
які є підставою для розірвання
кредитного договору та договору
іпотеки та стягнення пені,
передбаченої ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів».
Рішенням Дарницького районного суду
від 19 березня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_4 до ПАТ «Родовід Банк», третя
особа - Інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Києві, про захист прав
споживача задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на
користь ОСОБА_4 пеню в розмірі

2 024 157 грн 27 коп. Стягнуто з ПАТ «Родовід
Банк» в дохід держави судовий збір в
розмірі 3 654 грн.

Додатковим рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від

16 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
до ПАТ «Родовід Банк» третя особа -
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Києві, в частині
розірвання кредитного договору та
іпотечного договору залишено без
розгляду.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
23 липня 2014 року Рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 19 березня 2014
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Родовід Банк»
третя особа - Інспекція з питань
захисту прав споживачів у м. Києві, про
захист прав споживачів відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 просить скасувати рішення
апеляційного суду м. Києва від 23 липня
2014 року та залишити в силі рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
19 березня 2014 року, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідач взяті на себе
зобовʼ?язання по наданню кредитних
коштів не виконав, тому договір між
сторонами продовжує діяти до повного
виконання зобовʼ?язань, а стягнення
пені передбачено

ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
суд апеляційної інстанції виходив із
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності із зверненням із
позовними вимогами до суду.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
правильного висновку, що позивачем
пропущено строк позовної давності
звернення із позовними вимогами до
суду, оскільки, як встановлено судом
апеляційної інстанції, умовами
кредитного договору не було визначено
строку виплати грошових коштів банком
відповідно до заяви позичальника, тому
початок позовної давності для
стягнення пені за невиконання
зобов'язання необхідно обчислювати з
моменту невиконання банком свого
зобов'язання.

Крім того, в суді першої інстанції
відповідачем було заявлено клопотання
про застосування строку позовної
давності.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду м. Києва від 23 липня
2014 року, тому що судове рішення законне
та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
23 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк», третя особа
- Інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Києві, про захист прав
споживача залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко
В.І. Журавель