Справа № 473/5630/14-ц
УХВАЛА

"03" грудня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого – судді
Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України,-

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області ОСОБА_2 звернулася до суду з
погодженим з начальником відділу
поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, посилаючись на те, що у
боржника наявні невиконані
зобов’язання за судовим рішенням, яке
знаходиться на примусовому виконанні,
яким з неї стягнуто аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/6 частини
всіх видів її доходу та від виконання
якого вона ухиляється.

В судове засідання державний
виконавець Морозова М.В. не з`явилася,
проте надала суду заяву про розгляд
подання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
без її участі та просила про повне його
задоволення.

Дослідивши матеріали подання та
матеріали виконавчого провадження
№ЄДРВП 10787358, суд прийшов до
наступного.

12 січня 2009 року державним виконавцем
ВДВС Вознесенського МРУЮ ОСОБА_3
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення Вознесенського
міськрайонного суду від 01 грудня
2008 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто
аліменти в розмірі 1/6 частини всіх
видів її доходу.

Підставою для обмеження боржника у
праві виїзду за межі України
виконавець зазначає наявність у неї
невиконаного зобов’язання та ухилення
останньої від виконання судового
рішення.

Згідно ст. 33 Конституції України та
ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в’їзду в Україну громадян
України» кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлено законом.

Такі обмеження та процедура їх
встановлення визначені в п. 5 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України», п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377- 1 ЦПК України.

Відповідно до них, громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта та у виїзді за кордон
в разі наявності у нього невиконаного
зобов’язання або якщо він ухиляється
від виконання зобов’язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов’язань.

Питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, на виконанні
якого знаходиться виконавчий документ
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Таким чином слід враховувати, що
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України застосовуються лише в
разі наявності у нього невиконаного
зобов’язання або його ухилення від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим або іншим рішенням.

Під ухиленням слід розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов’язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини (непереборна
сила, події тощо).

При цьому обмеження є крайньою мірою до
боржника і застосовується у виняткових
випадках, коли відсутня будь-яка
об’єктивна можливість виконання
судового рішення без застосування цих
заходів, водночас обмеження у праві
виїзду за межі України створить для
нього негативні наслідки та
стимулюватиме останнього до
якнайшвидшого виконання зобов’язань
(рішення).

Однак з оглянутих судом письмових
доказів та матеріалів виконавчого
провадження не встановлено обставин,
які б могли бути достатніми підставами
для обмеження боржника у праві виїзду
за межі України.

Зокрема з матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що виконавцем
належним чином не встановлено місце
фактичного проживання (перебування)
боржника, відсутні достатні докази її
належного повідомлення про наявність
невиконаного зобов’язання та боргу,
належним чином виконавцем не
з’ясовано наявність у неї доходів,
коштів, майна за місцем проживання за
рахунок яких може бути виконане судове
рішення.

В той же час державний виконавець не
з’ясувала належним чином та не надала
суду жодних даних про наявність у
боржника закордонного паспорту, даних
про наміри останньої виїхати за межі
України, інших необхідних для розгляду
подання даних (зокрема в разі виїзду -
чи не пов’язаний такий виїзд з
характером її професійної діяльності,
необхідністю лікування тощо).

Таким чином, враховуючи неповноту
вчинення виконавчих дій, відсутність
доказів на підтвердження факту
ухилення боржника від виконання своїх
боргових зобов’язань, відсутність
доказів щодо необхідності та
можливості останньої виїхати за межі
України, а тому у задоволенні подання
державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України,
суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції
Миколаївської області про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня її проголошення, а особами,
що не брали участь в розгляді справи –
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя:

О.В. Вуїв