АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1-й інстанції: Богінкевич
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 17 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
Приватного підприємця ОСОБА_3 про
визнання неукладеним кредитного
договору, розірвання договору про
надання послуг

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд
із позовом до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» та Приватного
підприємця ОСОБА_3 про визнання
неукладеним кредитного договору у
зв'язку з відкликанням її згоди на
укладення договору про надання
споживчого кредиту та розірвання
договору про надання послуг з підстав
передбачених п.4.1 договору та через
надання товару неналежної якості.

В мотивування вимог посилалася на те,
що 01.12.2013 року між нею та відповідачем -
ПП ОСОБА_3 укладено договір №FB-1218i про
надання послуг, а саме - виготовлення та
доставлення ПВХ конструкцій.

Для оплати по договору вона прийняла
пропозицію відповідача - ПАТ «Дельта
Банк» у зв'язку з чим взяла споживчий
кредит, відповідно до заяви № 005-28100-011213
від 01.12.2013 року.

Проаналізувавши умови договорів вона
прийшла до висновку, що вони порушують
її інтереси, оскільки сума договору про
надання послуг №FB-1218i від 01.12.2013 року
становить 23 167,34 грн., а сума кредиту за
договором-заявою № 005-28100-011213 від 01.12.2013
року - 20 593,95 грн., в зв'язку з чим
вирішила розірвати договір.

02.12.2013 року вона звернулась з
відповідним клопотанням до ПП ОСОБА_3,
проте останній відмовився розривати
вищезазначений договір на тій
підставі, що скло для виготовлення ПВХ
конструкцій вже порізане і не підлягає
поверненню, чим порушив п.7.5 договору,
відповідно до якого замовник має право
на протязі доби змінити конфігурацію
та розмір виробів, оскільки, на її думку
наступного дня після укладення
договору виробник ще не міг приступити
до виготовлення товару.

Також, зазначає, що з метою захисту
своїх інтересів та запобігаючи
шахрайству, 09.12. 2012 року вона звернулась
до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про
відкликання згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту на підставі ч. 6 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів».
Проте відповідачем ПАТ «Дельта Банк»
їй було повідомлено, що не може
вирішити її питання по суті, оскільки
вона не надала документ, що підтверджує
факт повернення товару.

16.12.2013 року звернулась до відповідача
ПП ОСОБА_3 із заявою про розірвання в
односторонньому порядку договору про
надання послуг №FB-1218i від 01.12.2013 року,
мотивуючи тим, що вона відмовилась від
зобов'язань за цим договором, оскільки
банк перерахував на виконання договору
№ FB-1218i лише 19 599 грн., відповідно до ч.5
кредитного договору, а не 23 167,34 грн., як
передбачено п. 4.1 договору № FB-1218i
(повної оплати вартості договору),
після чого договір вважається
розірваним.

Разом з тим, відповідач ПП ОСОБА_3,
проігнорувавши вищезазначену заяву
від 16.12.2013 року, 20.12.2013 року виконав
доставку замовлення, проте вона
змушена була відмовитись від товару,
оскільки він виявився неналежної
якості, а також були відсутні документи
про підтвердження його якості.

Враховуючи те, що станом до 30.12.2013 року
ПП ОСОБА_3 не виконав зобов'язань
відповідно до п. 3.2 договору № FB-1218i та
не передав належний товар, вона
впросила суд визнати неукладеним
кредитний договір-заяву № 005-28100-011213 від
01.12. 2013 року укладений з ПАТ «Дельта
Банк» та розірвати договір №FВ-1218і від
01.12.2013 року укладений з ПП ОСОБА_3

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 17 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення позову.

Зазначає, що відмова в задоволенні
вимоги про визнання кредитного
договору неукладеним суперечить ч.6
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки вона не мала
можливості надати документ, що
підтверджує факт повернення товару,
так як товар не був отриманий.

Зауважує, що оскільки вона не сплатила
всю суму за договором про надання
послуг, тому останній є розірваним, й
відмова суду в задоволенні цієї вимоги
є необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції підставно виходив з
його недоведеності та
необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01.12.2013 року між
ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3, укладено договір
№FB-1218i, відповідно до п.1.1. якого позивач
доручила, а відповідач зобов'язався
організувати роботи по виготовленню та
передачі у її власність ПВХ
конструкції (виріб), відповідної якості
(а.с.3).

01.12.2013 року відповідачем ПП ОСОБА_3 було
складено замовлення №FB-1218і (а.с.41-43).

Відповідно до розділу 2
вищезазначеного договору, вартість
виробів становить 23 157,34 грн., завдаток -
100 гривень.

Перед підписанням договору № FB-1218і від
01.12.2013 року позивач була ознайомлена зі
споживчими властивостями виробів, які
були викладені у нормативних
документах фірми-виробника, згідно з
вимогами ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» та про
неможливість його розірвання
відповідно до додатку № 3 до Постанови
Кабінету Міністрів України від 19.03.1994
року № 172 затвердженого переліку
товарів належної якості, які не
підлягають обміну чи поверненню (п.7.6.).

Відповідно до 3.2 договору №FB-1218i після
виконання п.3.1. щодо здійснення оплати
вартості виробу відповідач ПП ОСОБА_3
зобов'язався передати у власність
ОСОБА_2 виготовлений виріб протягом 21
робочого дня з моменту укладення
даного договору.

З матеріалів справи вбачається, що
наступного дня після підписання
договору, проаналізувавши його умови
позивач прийшла до висновку, що він
порушує її інтереси, оскільки сума
вартості виробу за договором № FB-1218i
від 01.12.2013 року становить 23 167,34 грн., а
сума кредиту за договором № 005-28100-011213
від 01.12.2013 року становить 20 599 грн., у
зв'язку з чим остання мала сплатити ПП
ОСОБА_3 ще майже три тисячі гривень,
тому звернулась до останнього 02.12.2013
року з вимогою про розірвання договору
№ FB-1218i від 01.12.2013 року.

Листом від 04.12.2013 року ПП ОСОБА_3
позивачу було відмовлено у розірванні
договору, мотивуючи тим, що розірвання
договору №FB-1218i від 01.12.2013 року
неможливе, оскільки позивач була
ознайомлена із споживчими
властивостями виробів, які були
викладені у нормативних документах
фірми-виробника, згідно з вимогами ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів» та з п.7.6. договору №FВ-1218і
від 01.12.2013 року, а саме - про
неможливість його розірвання на
підставі Додатку № 3 до Постанови
Кабінету Міністрів України від 19.03.1994
року № 172 затвердженого переліку
товарів належної якості, які не
підлягають обміну чи поверненню.
Згідно даного переліку скло нарізне чи
розкроєне під розмір визначений
покупцем (замовником) поверненню не
підлягає, оскільки ПВХ конструкції,
виготовлені на замовлення і під розмір
замовника, враховуючи зміст ст. 184 ЦК
України являється річчю, визначеною
індивідуальними ознаками, незамінною.
(а.с.5).

Листом від 16.12.2013 року позивач знову
звернулась із заявою до відповідача ПП
ОСОБА_3 з вимогою розірвання договору
№FВ-1218і в односторонньому порядку,
посилаючись на невиконання
п.3.1.Договору, оскільки вона відкликала
згоду на укладення договору про
надання їй споживчого кредиту, проте їй
було відмовлено, оскільки після його
підписання, замовлення №FВ-1218і було
направлене на виробництво та почато
процес його виготовлення. Також було
повідомлено, що відповідно до п. 3.5
договору № FВ-12181 її буде повідомлено
про завершення виготовлення виробів та
необхідність прийняти їх протягом
однієї доби (а.с.8).

Звертаючись в суд з позовом про
розірвання договору № FB-1218і від 01.12.2013
року позивач посилалася на ст.ст.615,907 ЦК
України та п. 4.1. договору № FB-1218i, згідно
якого в разі невиконання замовником
пункту 3.1., даний договір вважається
розірваним, і всі його умови
недійсними.

В силу ст.907 ЦК України договір про
надання послуг може бути розірваний, у
тому числі шляхом односторонньої
відмови від договору, в порядку та на
підставах, встановлених цим Кодексом,
іншим законом або за домовленістю
сторін.

У відповідності до ч.1 ст.615 ЦК України у
разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.

З аналізу зазначеної статті
вбачається, що право на відмову від
зобов'язання надано «кредиторові»,
яким в даному випадку є ПП ОСОБА_3, в
разі порушення «боржником», яким є
ОСОБА_2, зобов'язань. Разом з тим,
останній з позовом до ОСОБА_2 не
звертався й правом на односторонню
відмову від зобов'язання не
скористався.

Враховуючи наведене, застосування ст.615
ЦК України в даному випадку не можливе.

Крім того, судом першої інстанції вірно
зауважено, що відповідно до умов
оспорюваного кредитного договору АТ
«Дельта Банк» взяті на себе
зобов'язання виконав, а саме
перерахував вказану в договорі суму
грошових коштів на зазначений
позивачем рахунок, що підтверджується
випискою по особових рахунках від
28.02.2014 року (а.с. 25), тому посилання
позивача на п.4.1 договору від 01.12.2013
року, як на підставу для розірвання
договору, є безпідставним.

Не заслуговують на увагу посилання
позивача на те, що відповідачем ПП
ОСОБА_3 було надано профіль неналежної
якості з огляду на таке.

Відповідно до акту прийому - передачі
№FВ-1218і позивачу були доставлені,
передбачені даним договором вироби,
проте остання відмовилась їх прийняти,
посилаючись на неналежну якість та
відсутність документів, які її
підтверджують (а.с.44).

Разом з тим, відповідно до п. 3.3.
договору перед його укладенням
замовник зобов'язаний самостійно
ознайомитися з споживацькими
властивостями товарів і послуг,
наданих йому виконавцем у вигляді
нормативних документів
фірми-виробника, у відповідності з
вимогами до якості.

Також у договорі зазначено, що замовник
ознайомлений зі споживацькими
властивостями товарів і послуг,
наданих виконавцем, у вигляді набору
нормативних документів виробника, у
відповідності з вимогами ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Зазначене підтверджує те, що позивач
була ознайомлена з відповідними
нормативними документами та була
згодна із споживчими якостями товарів
та послуг, про що свідчить її особистий
підпис на договорі.

Зі змісту зауважень акта
прийому-передачі замовлення від 01.12.2013
року (а.с.44) вбачається, що позивач не
прийняла замовлені вироби, посилаючись
на те, що її не влаштовує якість
профілю.

Якість замовленого профілю
підтверджується сертифікатом
відповідності та Висновком державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
(а.с.45-49), тому посилання позивача щодо
надання відповідачем неякісної
продукції є недоведеними та
необґрунтованими.

З огляду на зазначене, судом
обґрунтовано відмовлено в задоволенні
вимоги про розірвання договору №FВ-1218і
від 01.12.2013 року з огляду на їх
недоведеність та необґрунтованість.

Також позивач просила визнати
неукладеним договір про надання
кредиту № 005-28100-011213 від 01.12.2013 року на
підставі ч.6 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», проте така
вимога, як підставно встановлено судом
першої інстанції, не може бути
задоволена, виходячи з наступного.

Встановлено, що у відповідності до п.3.1.
договору №FВ-1218і позивач зобов'язалась
оплатити вартість виробу в розмірі 23
157,34 грн., в зв'язку з чим 01.12.2013 року
останньою було укладено з відповідачем
ПАТ «Дельта Банк» договір про надання
кредиту № 005-28100-011213, відповідно до п.2.1.
ч.2 якого їй було надано споживчий
кредит в розмірі 20 593,95 грн., з
фіксованою процентною ставкою 0,01 %
річних, строком на 10 місяців. Кредитні
кошти надані на придбання товарів
(послуг), визначених у ч.5 (профіль LGC в
кількості - 1, вартістю - 19 599 грн., з них в
кредит - 19 599 грн.) у суб'єкта
господарювання, зазначеного в ч. 3 (ФОП
ОСОБА_3) та на оплату комісії банку за
надання кредиту, визначеної у п.2.6. ч.2 (5%
від суми кредиту, що вказана у п.5.2. ч.5)
та комісії за надання довідки про
відсутність кредитної заборгованості,
визначеної у п.2.9. ч.2 (15 грн.) (а.с.4).

ПАТ «Дельта Банк» відповідно до умов
кредитного договору АТ «Дельта Банк»
взяті на себе зобов'язання виконав, а
саме - перерахував, вказану в договорі
суму грошових коштів, на зазначений
позивачем рахунок, що підтверджується
випискою по особових рахунках з 01.12.2013
року по 28.02.2014 року (а.с.25).

09.12.2013 року позивач звернулась до ПАТ
«Дельта Банк» з вимогою щодо
відкликання згоди на укладення
кредитного договору № 005-28100-011213 на
підставі ч.6 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Відповідно до п. 6.6 Кредитного договору
позичальник згоден і підтверджує те, що
його заява на повернення/заміну товару,
що може бути подана на підставі та в
порядку визначеному Законом України
«Про захист прав споживачів» з
додаванням документа, що підтверджує
те повернення/заміну Товару, надана
мною особисто або отримано Банком у
порядку та строки, передбачені
відповідним договором про
співробітництво з Підприємством, є
також і моєю письмовою заявою щодо
відкликання згоди на укладання цього
Договору/щодо змін умов Договору
(коригування кредитних зобов'язань)
відповідно до чинного законодавства
України.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право протягом чотирнадцяти
календарних днів відкликати свою згоду
на укладення договору про надання
споживчого кредиту без пояснення
причин. Перебіг цього строку
розпочинається з моменту передачі
споживачеві примірника укладеного
договору. Відкликання згоди
оформлюється письмовим повідомленням,
яке споживач зобов'язаний подати
особисто чи через уповноваженого
представника або надіслати
кредитодавцю до закінчення строку,
зазначеного в абзаці першому цієї
частини. З відкликанням згоди на
укладення договору про надання
споживчого кредиту споживач повинен
одночасно повернути кредитодавцю
кошти або товари, одержані згідно з
договором. Споживач також сплачує
відсотки за період між моментом
одержання коштів та моментом їх
повернення за ставкою, встановленою в
договорі.

У відповідності до п.3 ч.7 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
право відкликання згоди не
застосовується щодо споживчих
кредитів, наданих на купівлю послуги,
виконання якої відбулося до закінчення
строку відкликання згоди.

Таким чином. Законом України «Про
захист прав споживачів» передбачено
право споживача відмовитись в
односторонньому порядку від
укладеного кредитного договору
протягом 14 днів з моменту отримання
копії примірника договору, проте
реалізація вказаного права споживача і
припинення дії кредитного договору
можлива при дотриманні споживачем
трьох умов, передбачених законом, а
саме: подача письмового повідомлення
кредитодавцю про відмову від
кредитного договору в строки,
встановлені законом; одночасного /
разом з відкликанням згоди/ повернення
виданого кредиту або отриманого товару
по договору; сплати нарахованих
процентів, які були нараховані банком
за весь час користування грошовими
коштами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до листа ПАТ «Дельта Банк»
від 02.01.2014 року №05-1752577/1 їй було
запропоновано у найкоротший термін
надати банку документи, що
підтверджували б факт повернення
товару, оформлені належним чином (а.с.6).

Листом від 09.12.2013 року позивач знову
звернулась із заявою, в якій просила
ПАТ «Дельта Банк» визнати кредитний
договір неукладеним, а також
витребувати у відповідача ПП ОСОБА_3
кошти, які були перераховані на його
виконання (а.с.7).

Враховуючи те, що позивач не сплатила
проценти за користування такими
коштами, не надала жодного документу,
що підтверджує повернення товару
продавцю, що є обов'язковими вимогами,
дотримання яких необхідне для
реалізації, передбаченого Законом
України «Про захист прав споживачів»,
права споживача відмовитись в
односторонньому порядку від
укладеного кредитного договору
протягом 14 днів з моменту отримання
копії примірника договору, тому судом
вірно відмовлено в задоволенні вимоги
про визнання договору про надання
споживчого кредиту № 005-28100-011213 від
01.12.2013 року неукладеним.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 17 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: