Справа № 467/2156/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року Арбузинський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого - судді
Кологривої Т.М.,

за участю секретаря
Сіваченко Ю.І.

прокурора
Донаканян А.Д.

відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Арбузинка цивільну
справу за позовом органу опіки та
піклування Піщанської
райдержадміністрації Вінницької
області в інтересах малолітнього
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення
батьківських прав,

третя особа без самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_3

В С Т А
Н О В И В:

У жовтні 2014 року орган опіки та
піклування Піщанської
райдержадміністрації Вінницької
області звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1 про позбавлення
батьківських прав, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідач більше 3 років
не виконує своїх батьківських
обов'язків по вихованню сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, матеріально не
забезпечує, не дбає про її фізичне та
моральне виховання, не цікавиться
долею дитини. Дитина проживає з бабусею
і знаходиться на її повному утриманні.

У судове засідання представник
органу опіки та піклування не з'явився,
подав заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Прокурор заперечувала проти
задоволення позову, пояснила, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на батьків.
Поскільки відповідач сплачує аліменти,
має бажання зустрічатися з дитиною,
однак не може цього зробити, так як
проживає у іншій області та має
повернутися на військову службу до
зони АТО, то вважала, що підстави для
позбавлення батьківських прав на даний
час відсутні.

Відповідач заперечував проти
задоволення позову, пояснив, що після
розірвання шлюбу з матір'ю дитини вони
стали проживати окремо. Він - у с.
Новоселівка Арбузинського району, а
вона виїхала до с. Студена Вінницької
області. Після цього він бачився з
сином два рази, коли вона разом з ним
приїжджала у гості. Більше він дитини
не бачив, так як бабуся ОСОБА_3 була
проти того, щоб він бачився з дитиною,
колишня дружина на телефонні дзвінки
не відповідала. З 2011 року по серпень 2014
року він заробляв собі на прожиття на
тимчасових заробітках. Не мав коштів,
щоб поїхати до Вінницької області, так
як має ще одну дитину. Служба у справах
дітей його ні разу не викликала. З 28
серпня 2014 року він як доброволець був
призваний на військову службу, зараз
перебуває на лікуванні у зв'язку з
пораненням руки.

У останнє засідання відповідач
не з'явився, подав письмову заяву про
невизнання позову, в якій зазначив, що
любить свою дитину та бажає з нею
спілкуватися, надав докази про сплату
заборгованості по аліментам.

Третя особа - ОСОБА_3 подала заяву
про розгляд справи у її відсутність та
про підтримання позовних вимог.

Заслухавши думки учасників
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Піщанського районного
суду Вінницької області від 16 травня 2011
року шлюб між батьками дитини ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 було розірвано, стягнуто з
ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_5 у
розмірі 50 грн. щомісячно.

З довідки, виданої 17 серпня 2008
року за № 349 відділом ДВС Арбузинського
районного управління юстиції
Миколаївської області, видно що
відповідачем не сплачувалися аліменти
з січня 2014 року по червень 2014 року
включно.

У довідці ДВС станом на 1.11.2014 року
зазначено, що відповідач погасив
заборгованість станом на 1 червня 2014
року. Крім того, відповідач надав суду
квитанції по сплату аліментів 27
листопада 2014 року у розмірі 200 грн. та 50
грн.

Неповнолітній ОСОБА_2 проживає
разом з своєю бабусею ОСОБА_3, окремо
від батьків.

Відповідно до акту обстеження
матеріально-побутових умов сім»ї від 26
березня 2014 року у житловому будинку, де
проживає дитина, є достатні умови для
виховання та розвитку дитини.

З виписки із медичної картки
амбулаторного(стаціонарного) хворого
ОСОБА_2 видно, що він хворіє на вторинну
кардіопатію.

За місцем проживання відповідач
характеризується задовільно(заробляє
на проживання від випадкових
заробітків, має обмежене коло знайомих,
авторитетом серед односельців не
користується, більш недбайливий, чим
турботливий, більш гордий, чим
скромний, іноді занадто говіркий, але
довіри не вкушає, має слабкість до
вживання алкогольних напоїв).

З військового квитка
відповідача серії НОМЕР_1, виданого 28
серпня 2014 року вбачається, що 28 серпня
2014 року на підставі Указу Президента
України від 21.07.2014 року № 607 він
призваний у Збройні Сили України.

Статтею 150 СК України
встановлені обов'язки батьків щодо
виховання та розвитку дитини. Зокрема
вони зобов»язані: виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини;
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток; забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя;
поважати дитину.

Передача дитини на виховання
іншим особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї.

Водночас статтею 164 СК України
визначені підстави позбавлення
батьківських прав. Зокрема, якщо вона
чи він: не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести

місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Як випливає з п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» від 30
березня 2007 року № 3 ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Згідно висновку орган опіки та
піклування Піщанської
райдержадімінстрації, затвердженого
рішенням від 28 березня 2014 року № 10
доцільно позбавити батьківських
прав відповідача стосовно його
неповнолітньої дитини ОСОБА_2

Однак суд вважає за необхідне не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування щодо позбавлення
батьківських прав відповідача,
поскільки зазначений висновок не
містить посилання на документи чи
пояснення осіб, на підставі яких він
складений. Орган опіки та піклування
при його складанні не досліджував
жодних документів, які б
характеризували батька, його стан
здоров'я, віддаленість місця
проживання. Також він не містить даних
про те чи викликався відповідач на
розгляд комісії, де вирішувалося
питання про позбавлення його прав. З
рішення від 28 березня 2014 року
вбачається, що при розгляді питання про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав досліджувався
висновок про позбавлення батьківських
прав сільської ради за місцем
проживання бабусі дитини і заява
бабусі дитини. А отже, цей висновок не є
об'єктивним, оскільки він однобічний.

У судовому засіданні не
встановлено підтвердження того, що за
час окремого проживання дитини від
батька, до останнього застосовувалися
заходи впливу та попередження про
необхідність змінити своє ставлення до
дитини.

Як встановлено у судовому
засіданні, відповідач має тимчасові
заробітки, утримує ще одну дитину,
задовільно характеризується за місцем
проживання, фактично погасив
заборгованість по аліментам за
рішенням суду, має бажання
спілкуватися з дитиною, проживає у
іншій області, що не дає йому змоги
достатнім чином забезпечити
спілкування з малолітньою дитиною,
зараз же є призваним на військову
службу.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку про відсутність
беззаперечних доказів винної
поведінки відповідача та свідомого
нехтування своїми обов'язками, які б
свідчили про ухилення його від
виховання дитини і, як наслідок,
необхідність застосування крайнього
заходу впливу на нього у виді
позбавлення батьківських прав.

Тому суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И
В:

У задоволенні позовної заяви
опіки та піклування Піщанської
райдержадміністрації Вінницької
області в інтересах малолітнього
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення
батьківських прав відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Миколаївської
області через Арбузинський районний
суд Миколаївської області на протязі 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Т.М.Кологрива