У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2014
року

місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний
суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

за участю представника заявника –
ОСОБА_1

представника ПАТ «Універсал Банк» –
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгороді
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 08.02.2011
року в справі за позовом ПАТ «Універсал
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про
перегляд заочного рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 08.02.2011 року в
справі за позовом ПАТ «Універсал Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,
мотивуючи таку тим, що рішення суду від
08.02.2011 року він отримав 24.09.2014 року,
після того як 15.09.2014 року йому стало
відомо про наявність такого рішення.
Судових повісток про розгляд справи, в
т. ч. 08.02.2011 року він не отримував,
оскільки по вул. 8 Березня, 30/50 в м.
Ужгороді він не проживав так як його
сім»я відчужила цю квартиру ще у 2007
році, із 2008 року він проживав в
мікрорайоні «Східний» с. Баранинці,
вул. Княгині Ольги, 19. Крім того,
зазначає, що дане рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права,
у зв»язку з тим, що 09.01.2009 року набула
чинності ч.2 ст. 1056-1 ЦК України,
відповідно до якої встановлений
договором розмір процентів не може
бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а як
вбачається з матеріалів справи,
процентна ставка по кредитному
договору була збільшена з 22,15% на 30%
річних, а оскільки відповідач не
надавав свою згоду на зміну
відсоткової ставки за кредитним
договором вона повинна залишатися без
зміни до повного виконання всіх умов
обома сторонами договору Зміна
процентної ставки можлива лише після
того, як банк у встановленому порядку
повідомив позичальника про зміну
ставки до 10.01.2009 року. Згідно листа НБУ
від 05.01.2009 року № 40-210/34-62, банк
зобов»язаний заздалегідь повідомити
позичальника про зміну кредитної
ставки, без такого повідомлення
будь-яка зміна є недійсною навіть тоді
коли рішення про підвищення ставки
було прийнято банком до 10.01.2009 року.
Відповідно до ч.3 ст. 1056-1ЦК України
умова договору щодо права банку
змінювати розмір процентів в
односторонньому порядку є нікчемною.
Також з матеріалів справи неможливо
встановити за який період та від якої
суми розраховано штраф, що не дає
можливості визначити позовну давність.
Крім того, в тексті рішення зазначено,
що кредит відповідачем отримано в
іноземній валюті, що не відповідає
дійсності.

В судовому засіданні представник
заявника - ОСОБА_1 надав пояснення,
аналогічні наведеним вище, просив
заяву задовольнити.

Представник ПАТ «Універсал Банк» у
судовому засіданні проти задоволення
заяви заперечив, зазначив, що заявник
пропустив строк для звернення до суду
із заявою про перегляд заочного
рішення, оскільки про наявність
рішення суду останньому було відомо ще
на початку серпня 2014 року. Зазначене
випливає з того, що банком була
зроблена пропозиція

ОСОБА_3 щодо врегулювання
заборгованості згідно якої банк з
метою уникнення виконання рішення суду
в примусовому порядку органами ДВС
запропонував боржнику сплатити 17356,00
грн. в строк до 05.08.2014 року з умовою, що
решта заборгованості за кредитним
договором буде вважатись
врегульованою. У вказаній пропозиції
було зазначено про наявність
оскаржуваного судового рішення щодо
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в
розмірі 57852,70 грн. (57160,70 грн.
заборгованості, 572,00 грн. – судового
збору та 120, 00 грн. – витрат на
інформаційно-технічне забезпечення).
ОСОБА_3, запропоновану банком суму в
розмірі 17356,00 грн, вніс на рахунок ПАТ
«Універсал Банк» та між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_3 підписано акт про
припинення зобов»язань за договором VG
1158 від 05.12.2007 року, згідно якого
заборгованість позичальника перед
кредитом в сумі 40781,35 грн. вважається
погашеною повністю шляхом прощення
кредитором такої заборгованості
позичальнику, а позичальник вважається
таким, що виконав свої зобов»язання за
основним договором в повному обсязі.
Таким чином, рішення суду від 08.02.2011
року виконане в повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника заявника –
ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_2,
суд приходить до наступного.

В заяві про перегляд заочного рішення
ОСОБА_3 зазначає, що про рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
08.02.2011 року йому стало відомо 15.09.2014
року.

Разом з тим, в судовому засіданні
встановлено, що відповідачу було
надіслано пропозицію по врегулюванню
заборгованості, в якій банк повідомляє
ОСОБА_3 про те, що банком було подано до
суду позов про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості, та даний позов судом
задоволено.

У вказаній пропозиції банк пропонує
ОСОБА_3 в строк до 05.08.2014 року сплатити
на поточний рахунок 2169) суму в
розмірі 17356,00 грн., і у випадку сплати
вказаної суми банк вважатиме решту
заборгованості за кредитним договором
врегульованою та надасть ОСОБА_3 акт
прощення боргу.

ОСОБА_3 прийняв пропозицію ПАТ
«Універсал Банк», сплатив на рахунок
ПАТ «Унверсал Банк» 17356,00 грн. та
сторонами 06.08.2014 року було складено акт
про припинення зобов»язання за
договором VG 1158 від 05.12.2007 року.

Тобто, з наведеного випливає, що ОСОБА_3
станом на 06.08.2014 року було відомо про
наявність рішення суду від 08.02.2014 року
та про повне виконання даного рішення.

Із заявою про перегляд заочного
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 08.02.2011
року в справі за позовом ПАТ «Універсал
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу ОСОБА_3 звернувся 02.10.2014 року.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на
вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

ОСОБА_3 не просить поновити йому
пропущений строк для звернення до суду
із заявою про перегляд заочного
рішення, та не вказує поважних причин
пропуску такого строку.

Крім того, відповідно до ст. 232 ЦПК
України заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з»явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин та
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні
рішення суду від 08.02.2014 року фактично
виконане ОСОБА_3, заборгованість за
договором VG 1158 від 05.12.2007 року, згідно
якого було винесене рішення суду -
погашена, про що свідчить акт про
припинення зобов»язання за договором
від 06.08.2014 року, підписаний ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_3

З огляду на вищевикладене, беручи до
уваги, що ОСОБА_3 пропустив строк для
звернення до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, суд
приходить до переконання,

що заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 08.02.2011
року в справі за позовом ПАТ «Універсал
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 72, 228, 231, 232, 293, 294 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 08.02.2011
року в справі за позовом ПАТ «Універсал
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу – залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:

Придачук О.А.