Єдиний унікальний №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року м.
Миронівка № 371 / 1000 / 14-ц

Миронівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді
Капшук Л.О.

при секретарі
Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Піївської сільської ради
Миронівського району Київської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_2. Після його смерті
відкрилась спадщина. Спадковим майном
є земельна ділянка площею 2,8079 га, яка
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташована на території Піївської
сільської ради Миронівського району
Київської області. У встановлений
законом шестимісячний строк з заявою
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори він не звертався, оскільки не
знав про наявність спадкового майна,
серед речей померлого державного акта
на право власності на земельну ділянку
не було. Про наявність вказаного
спадкового майна дізнався у жовтні 2013
року. Поряд з цим його дружина тяжко
хворіла, потребувала стороннього
догляду, фінансовий стан сім»ї був
тяжким, він не мав коштів для подачі
заяви про вступ у спадщину. У 2011 році
захворів його син. При зверненні до
нотаріальної контори з наміром подати
заяву про прийняття спадщини, нотаріус
поставив його до відома, що строк для
прийняття спадщини ним пропущено.
Вважає, що строк прийняття спадщини
пропущено з поважних причин, а тому
просив в судовому порядку визначити
додатковий двомісячний строк для
прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, в
поясненнях послався на ті обставини, що
позивач не знав про наявність
спадкового майна, та не зміг би
звернутися до нотаріуса в разі, якщо
такі обставини були б йому відомі через
хворобу дружини та необхідність
догляду за нею. Дружина позивача
перенесла два оперативні втручання у
2007 році та 2009 році, була прикута до
ліжка, потребувала стороннього
догляду. До даного часу позивач
доглядає її.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, в надісланій до
суду заяві сільський голова Піївської
сільської ради Миронівського району
Київської області просив слухати
справу у відсутності представника
сільської ради.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані документи
і матеріали, всебічно та повно
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи, прийшов
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, житель села
Липовий Ріг Миронівського району
Київської області. В підтвердження
вказаних обставин до матеріалів справи
додано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1, видане 22 жовтня 2009 року
Піївською сільською радою
Миронівського району Київської
області. Заповіту померлий не залишив.

За життя ОСОБА_2 набув права власності
на земельну ділянку площею 2,8079 га, яка
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташована на території Піївської
сільської ради Миронівського району
Київської області.

Вказана обставина підтверджується
доданим до позовної заяви державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯД № 648983, виданим
Миронівською районною державною
адміністрацією 07 серпня 2008 року.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Позивач являється спадкоємцем
померлого за законом першої черги,
оскільки являється його сином. Вказана
обставина підтверджуються доданим до
матеріалів справи свідоцтвом про
народження позивача серії НОМЕР_2,
виданим 15 листопада 1963 року Піївською
сільською радою Кагарлицького району
Київської області.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК
порядок прийняття спадщини
встановлюється залежно від того чи
проживав постійно спадкоємець разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
розпочинається з часу відкриття
спадщини, що передбачено статтею 1270 ЦК
України.

Статтею 1272 ЦК визначено наслідки
пропущення строку для прийняття
спадщини, зокрема, якщо спадкоємець
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини нотаріусу за
місцем відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Встановлено, що позивач знав про смерть
батька, приймав участь у його
похованні, проте заяви про прийняття
спадщини чи про відмову від права на
спадщину протягом шестимісячного
строку після смерті батька в строк до 21
квітня 2010 року до нотаріальної контори
не подав.

За прийняттям спадщини ніхто не
звертався, спадкова справа після
смерті ОСОБА_2 не заводилась, що
підтверджується інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру № 35760141
від 15 листопада 2013 року. Вказана
обставина свідчить про відсутність
спадкоємців, які прийняли спадщину та
могли б дати письмову згоду на подання
заяви про прийняття спадщини.

На звернення із заявою щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_2 позивач
одержав лист приватного нотаріуса
ОСОБА_3 з повідомленням про факт
пропуску строку прийняття спадщини та
роз'ясненням можливості звернення до
суду із заявою про встановлення
додаткового строку, достатнього для
прийняття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються
листом приватного нотаріуса № 512/01-16
від 15 листопада 2013 року.

За положеннями п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз'яснив, що при
вирішенні справ про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини слід також
враховувати, що додатковий строк
визначається у разі, якщо суд визнає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини поважними. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній частині
судового рішення поважності причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини (наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім'єю), невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Причиною пропуску строку звернення до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини позивач вказав, в тому числі,
необізнаність про наявність
спадкового майна.

Вказана причина пропуску звернення до
нотаріуса не може бути розцінена як
поважна, оскільки відповідно до п. 207
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
при прийнятті заяви про прийняття
спадщини нотаріус не перевіряє
наявність спадкового майна та його
належність спадкодавцю.

Другою причиною пропуску строку на
прийняття спадщини позивач вказав той
факт, що він доглядав хвору дружину,
прикуту до ліжка. В підтвердження
вказаних обставин до матеріалів справи
позивачем додано довідку Обухівської
ЦРЛ № 59 від 17.12.2013, зі змісту якої
вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на
диспансерному обліку в жіночій
консультації, жінка прооперована, по
місцю проживання проходить курс
реабілітації та лікування в умовах
денного стаціонару, та виписку з
медичної карти стаціонарного хворого
на злоякісне утворення від 28.05.2008, яка
містить інформацію про дату
оперативного втручання 20.05.2008.

Вказані письмові докази свідчать про
те, що дружина позивача була
прооперована 20.05.2008, перебуває на
диспансерному обліку в жіночій
консультації. Доказів того, що вона
прикута до ліжка та потребувала
стороннього догляду в період строку,
який наданий законом для прийняття
спадщини, та до часу звернення до
нотаріуса і суду, і такий догляд їй
надавався позивачем, не надано.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Причин, пов'язаних з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення дій, що
свідчать про прийняття спадщини,
позивачем не зазначено та судом не
встановлено.

Оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи те,
що обставини, на які посилається
позивач як на підставу для задоволення
позову, не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги є
недоведеними, у задоволенні позову
необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 1217, 1268,
1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294,
296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Піївської сільської
ради Миронівського району Київської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
підпис Л.О.
Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.О. Капшук