Справа № 500/4216/14-ц
Провадження № 2/500/2104/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 вересня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:Бальжик О.І.

при секретарі: Івановій Ю.П.

за участю позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна» про визнання угоди недійсною
та стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Закритого
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна» (далі - ЗАТ «АІСЕ Україна») про
визнання угоди недійсною та стягнення
суми. Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 29.11.2007 року між ними укладено угоду
за №183877, предметом якої є надання
послуг, спрямованих на придбання
автомобілю Шевроле Авеоза ціною 61 800
гривень. Відповідно до цієї угоди, вона,
як учасник системи, щомісячно сплачує
відповідні внески, а ЗАТ «АІСЕ
Україна», в свою чергу, гарантує
надання їй права на отримання
автомобілю. Зазначила, що загалом
сплатила ЗАТ «АІСЕ Україна» 40 839
гривень 09 копійок. Вважала умови угоди
та додатків до неї несправедливими,
спрямованими на введення в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми, оскільки вона за
оспорюваною угодою сплачувала кошти не
за сам товар, а за можливість одержання
права на купівлю товару, а відповідач
без залучення власних коштів формував
групи клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
купівлю товару одному з учасників
групи, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників групи,
залучених до умов діяльності системи
«АВТОПЛАН» тощо.

У судовому засіданні позивач
позов підтримала у повному обсязі та
наполягала на його задоволенні на
підставі доводів, викладених у
позовній заяві.

Відповідач, будучи своєчасно та
належним чином повідомленим про дату,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання представника не направив,
надав заперечення проти позову та
звернувся із заявою розгляд справи за
його відсутності (а.с.49-74, 82).

Вислухавши пояснення позивача,
допитавши свідків, розглянувши подані
документи, з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги і заперечення, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Так, у судовому засіданні
встановлено, що 29.11.2007 року між ОСОБА_2
та ЗАТ «АІСЕ Україна» укладено угоду за
№183877 (далі - Угода), предметом якої є
надання позивачу, як учаснику системи
послуг, спрямованих на придбання
автомобіля (а.с.16 звор.).

Згідно з Додатком №1 до
зазначеної Угоди позивач отримав право
на придбання автомобілю марки Шевроле
Авео вартістю 61 800 гривень (а.с.11).

Опис діяльності зазначеної
системи відображено у Правилах
функціонування «АВТОПЛАНу»,
визначених Додатком №2 (а.с.12).

Система «АВТОПЛАН» складається з
учасників, об'єднаних у групу, які
шляхом сплати щомісячних внесків,
зазначених в угоді, акумулюють кошти
для придбання автомобіля для кожного з
них. Право на отримання автомобіля
надається за такими механізмами: 1)
накопичення внесків; 2) пропозиція
авансових внесків; 3)
заощадження-кредит. Учасник системи,
який виконує в повному обсязі свої
зобов'язання за угодою, придбає та
отримає автомобіль через указану
систему.

За умовами Угоди ОСОБА_2 зобов'язалася
своєчасно та в повному обсязі
виконувати обов'язки з внесення
вступного платежу й періодичних
платежів зі сплати вартості
транспортного засобу,
адміністративних витрат тощо, а ЗАТ
«АІСЕ Україна» - сформувати групу
учасників за рахунок чистих внесків, з
яких здійснюється придбання
транспортного засобу. Учасник одержує
транспортний засіб відповідно до
методів визнання права на отримання
ним товару, передбачених умовами
діяльності системи «АВТОПЛАН», і таке
право здійснює ЗАТ «АІСЕ Україна».

Відповідно до п.8.1 ст.8 Додатку №2
до Угоди через механізм Пропозиції
Авансових внесків Право на отримання
Автомобіля одержує Учасник системи,
який пропонує найбільшу кількість
внесків.

На виконання Угоди позивач
сплатила відповідачу вступний внесок у
сумі 2 224 гривні 80 копійок, а загалом - 40
839 гривень 09 копійок, що стверджується
копіями наявних у матеріалах справи
квитанцій (а.с.17-26).

В подальшому, найменування відповідача
з Закритого акціонерного товариства
«АІСЕ Україна» було змінено на
Приватне акціонерне товариство «АІСЕ
Україна», що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію юридичної
особи (а.с.59).

Відповідно до чч.1, 2 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3,
5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень,
закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 року за №1023-XII (далі - Закон
№1023-XII) забороняється здійснення
нечесної підприємницької практики.
Нечесна підприємницька практика
включає в себе будь-яку діяльність (дії
або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього
Закону забороняються як такі, що
вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом №1023-XII
закріплена можливість визнання
недійсними правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому, в Законі №1023-XII
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону №1023-XII дає
підстави для висновку, що поняття
«пірамідальна схема» у розумінні цієї
норми має такі обов'язкові ознаки: а)
здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації; б)
компенсація надається за рахунок
залучення учасником інших споживачів
схеми; в) відсутність продажу або
споживання товару.

Отже, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом Угоди,
укладеної в рамках функціонування
системи «АВТОПЛАН», є надання учаснику
програми адміністративних послуг, у
тому числі фінансового характеру, з
метою придбання ним товару -
автомобіля.

Згідно зі статтею 2 Угоди ЗАТ «АІСЕ
Україна» гарантувало позивачу, що він
одержить право на отримання автомобіля
за умови, якщо виконає всі зобов'язання,
які випливають із цієї угоди.

Статтею 3 Угоди передбачено, що
ЗАТ «АІСЕ Україна» зобов'язується
надати учаснику системи послуги, які
викладено в правилах фнкціонування
системи Автоплан, та неухильно
виконувати свої зобов'язання для
забезпечення функціонування системи.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Додатку №2
до Угоди учасник системи щомісячно
сплачує відповідні внески за даною
Угодою. Від початку своєї участі в
системі та до наступного місяця після
одержання Права на отримання
автомобіля, Учасник системи щомісячно
сплачує за власним вибором Цілий
Чистий внесок або Половинний Чистий
внесок, а також щомісячний Внесок в
оплату послуг АІСЕ і щомісячний Внесок
в оплату Страхового платежу.

Відповідно до розділу 1
«Визначення термінів» Додатку №2 до
Угоди «Повний внесок»- щомісячний
платіж, який складається з суми Чистого
внеску, щомісячного Внеску в оплату
послуг та щомісячного внеску в оплату
Страхового платежу, і підлягає сплаті
Учасником системи в порядку та у
строки, визначені Правилами. Чистий
внесок може бути Цілим та Половинним».
«Цілий Чистий внесок - це частина
щомісячного повного внеску, який
використовується для оплати
автомобіля та формування Фонду для
повернення коштів і, розмір якого
розраховується шляхом ділення
Поточної ціни автомобіля на кількість,
передбачену Графіком внесків.
Половинний Чистий внесок - це половина
цілого чистого внеску».

Згідно з п.5.2 ст.5 Додатку № 2 до
Угоди цілий чистий внесок - це
встановлений відсоток від поточної
ціни автомобіля, що визначає суму, яку
Учасник системи сплачує кожного місяця
з метою придбання автомобіля.

Отже, Угодою передбачена
щомісячна сплата внесків за (товар)
автомобіль, який передається
споживачеві в рамках укладеної Угоди, а
не за можливість одержання права на
купівлю товару.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Додатку № 2
до Угоди кожний учасник системи, що
належно виконує свої зобов'язання за
Угодою, отримує автомобіль через
механізм надання права на отримання
автомобіля, передбачені в Угоді та
правилах.

За таких обставин доводи позивача
про те, що діяльність ПАТ «АІСЕ
Україна» за Угодою сторін є
функціонуванням «пірамідальної
схеми», суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19
Закону №1023-XII у зв'язку з відсутністю
головних ознак «пірамідальної схеми» -
безтоварність та сплати компенсації
одним учасником за рахунок інших,
оскільки за схемою придбання товарів у
групах придбавають товар усі учасники
за рахунок об'єднання внесків кожного з
них. Різниця між споживачами -
учасниками схеми є тільки в часі
одержання автомобіля кожним із них, за
умови виконання своїх зобов'язань.

Також, не можуть бути прийняті до уваги
твердження позивача про те, що
відповідно до п.4 ч.1 ст.34 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 за
№2664-III діяльність з надання будь-яких
фінансових послуг може здійснюватися
лише фінансовими установами після
отримання ліцензії, адже Угоду між
ОСОБА_2 та ЗАТ «АІСЕ Україна» було
укладено 29.11.2007 року, коли отримання
ліцензії для надання послуг з
адміністративного фінансування
активів для придбання товарів у групах
не вимагалось.

Відповідно до розділу 1
«Визначення термінів» Додатку №2 Угоди
система «АВТОПЛАН» - це
торговельна марка зареєстрована
згідно із законодавством України та
використовується для позначення
послуг АІСЕ з адміністрування системи
придбання автомобілів у групах.

Кожна укладена угода включається
в групу, кожній сформованій групі
надається порядковий номер, кожному
учаснику системи - порядковий номер
його в групі. Після формування групи
учасників залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою, і відповідно до
платежів, здійснених самим учасником, а
не відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача. За автомобіль
сплачують всі учасники групи,
включаючи того Учасника, якому
надається право на отримання
автомобіля, і не відбувається
залучення інших осіб для сплати за
автомобіль. ЗАТ «АІСЕ Україна» отримує
оплату саме за рахунок продажу
продукції (надання послуг), а не за
рахунок залучення інших споживачів.

Такий висновок ґрунтується на
головній ознаці відсутності
«пірамідальної схеми» згідно з п.7 ч.3
ст.19 Закону №1023-XII - це товарність схеми,
тобто передбачення надання споживачу
товару в обмін на внесені ним кошти.

Тобто, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення «пірамідальної
схеми».

Посилання позивача про введення
його в оману з підстав оплати нею не
самого товару, а права купівлі товару
та відсутності залучення власних
коштів відповідача суперечить нормам
чинного законодавства й суті самого
правочину.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК
України обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

У судовому засіданні позивач не
спростовувала, а свідки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 підтвердили ту обставину, що з
примірником Угоди та додатків до неї,
які містять опис послуг ЗАТ «АІСЕ
Україна», вона ознайомилася вдома
разом із членами сім'ї, після чого лише
прийшла до офісу та уклала Угоду.

Згідно зі ст.6 Угоди Додаток №1 до
Угоди, що містить особисті дані
Учасника системи, інформацію щодо
обраної моделі автомобіля, його
поточної ціни на день підписання Угоди,
розмір внесків в оплату послуг АІСЕ та
страхового платежу, що визначаються як
певний відсоток від поточної ціни
автомобіля, а також Додаток №2 до Угоди,
що містить правила функціонування
«АВТОПЛАНу», є невід'ємними частинами
Угоди. Підписання Угоди та Додатків до
неї є свідченням того, що сторони
повністю зрозуміли усі визначення,
умови та зміст Угоди та Додатків до неї.

Відповідно до ст. 11 Угоди учасник
заявляє, що отримав всі необхідні
коректно викладені пояснення від
представника ЗАТ «АІСЕ Україна»,
уважно прочитав та зрозумів Угоду та
Додатки до неї, що засвідчує своїм
підписом.

Твердження позивача про
несправедливість умов Угоди в частині
неповернення їй коштів у разі її
розірвання є помилковим, адже порядок
повернення оплачених нею коштів в разі
розірвання угоди передбачений ст.16
Додатка №2 до Угоди.

Так, згідно з п.16.7 ст.16 Додатку № 2
до Угоди учаснику надається 7 днів для
того, щоб він міг детально ознайомитися
з Угодою та прийняти її чи відмовитись
від участі в системі Автоплан. При
цьому в разі розірвання Угоди протягом
семи днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ЗАТ «АІСЕ
Україна». Для цього необхідно письмово
повідомити ЗАТ «АІСЕ Україна» про
розірвання Угоди.

У судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2 із заявою про розірвання
Угоди в семиденний термін до ЗАТ «АІСЕ
Україна» не зверталася, що свідчить про
її розуміння та згоду з усіма її
умовами.

Таким чином, посилання позивача, а
також пояснення допитаних у судовому
засіданні свідків, які приходяться їй
дочкою та зятем, про наявність обману
та ознак «пірамідальної схеми» у діях
ЗАТ «АІСЕ Україна» під час укладення
Угоди є безпідставними і не
узгоджується з положеннями діючого
законодавства.

Доводи позивача про те, що угода не
містить строків або термінів отримання
нею автомобіля є хибними, оскільки
граничний термін виконання зобов'язань
за Угодою ЗАТ «АІСЕ Україна» залежить
виключно від строку виконання
зобов'язань за Угодою саме учасником
системи «АВТОПЛАН». У відповідності до
ст.2 Угоди ЗАТ «АІСЕ Україна»
гарантувало позивачу, що він одержить
право на отримання автомобіля за умови,
якщо учасник системи виконає всі
зобов'язання, які випливають із цієї
угоди.

Згідно ст.6 ЦК України сторони
мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства та врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами. Сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Дана правова позиція викладена
Верховним Судом України у постановах
від 11.09.2013 року та 03.09.2014 року, а також
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у рішеннях від 26.02.2014 року та
18.12.2013 року (а.с.60-72, 101-105).

Згідно з ч.2 ст.214 ЦПК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

Отже, аналіз вищезазначених норм
законодавства та обставин справи дає
підстави для висновку про те, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 81, 88, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И
Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«АІСЕ Україна» про визнання угоди
недійсною та стягнення суми, -
відмовити.

Копію рішення направити для
відома відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: