АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів: Поливач Л.Д.,
Саліхова В.В.

при секретарі: Троц
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 08 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
Адміністрації державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України до ОСОБА_2 про
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням у вищому навчальному
закладі,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/7927/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Леонтюк Л.К. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в с
т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 08 квітня 2014 року позов
Адміністрації державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України до ОСОБА_2 про
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням у вищому навчальному
закладі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Адміністрації державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України витрати, пов'язані з
його утриманням в Інституті
спеціального зв'язку та захисту
інформації Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут» у період з
01січня 2007 року по 19 червня 2009 року у
сумі 23 911 грн. 31 коп. які складаються із:
грошового забезпечення - 6 614 грн. 96 коп.;
продовольчого забезпечення - 15 789 грн. 47
коп.; речового забезпечення - 1 389 грн. 04
коп.; медичного забезпечення - 118 грн. 34
коп.; та судовий збір у розмірі 239 грн. 11
коп.,а разом 24 150 грн. 42 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
задоволенні позовних вимог
Адміністрації державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України у повному обсязі.
Вважає, що судом першої інстанції було
порушено положення ст. 58 Конституції
України щодо зворотної дії законів у
часі та безпідставно застосовано до
спірних правовідносин ст. 12 Закону
України «Про державну службу
спеціального зв'язку та захисту
інформації України», Порядок та умови
відшкодування курсантами та особами
начальницького складу Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних
закладах, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів від 25 листопада 2009
року № 1258. Також, суд неправомірно
врахував суму продовольчого
забезпечення в розмірі 15 789,47 грн.,
оскільки позивачем не було надано
жодних доказів отримання ОСОБА_2
харчування чи передання йому
відповідних продуктів у визначеному
судом розмірі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити з
наведених в ній підстав.

Представник Адміністрації державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України в судове засідання
не з'явився, про час та місце
апеляційного розгляду справи позивач
повідомлений належним чином, а тому,
колегія суддів відповідно до вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України вважала за можливе
слухати справу у відсутності
представника позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_2,
з'ясувавши обставини справи та
оговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, з 06 серпня 2006 року по
20 червня 2009 року ОСОБА_2 навчався на
Спеціальному факультеті Служби
безпеки України Військового інституту
телекомунікації та інформатизації
Національного технічного університету
«Київський політехнічний інститут» (з
06 серпня 2005 року по 31грудня 2006 року) та в
Інституті спеціального зв'язку та
захисту інформації Національного
технічного університету «Київський
політехнічний інститут» (з 01 січня 2007
року по 20 червня 2009 року) (т. 1, а. с. 15).

Інститут спеціального зв'язку та
захисту інформації Національного
технічного університету «Київський
політехнічний інститут» утворено
відповідно до розпорядження Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2006 року
№ 658-р «Про утворення Інституту
спеціального зв'язку та захисту
інформації Національного технічного
університету «Київський політехнічний
інститут» як структурний підрозділ
Національного технічного університету
«Київський політехнічний інститут» на
базі Спеціального факультету служби
безпеки України Військового інституту
телекомунікації та інформатизації
Національного технічного університету
«Київський політехнічний інститут».

При переведенні ОСОБА_2 до Інституту із
Спецфакультету СБУ НТУУ «КПІ»
Державною службою спеціального зв'язку
та захисту інформації України в особі
директора Інституту з відповідачем
було укладено контракт про проходження
служби в Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації особами
рядового і начальницького складу від 01
січня 2007 року на навчання у вищому
навчальному закладі Держспецзв'язку ,
що підтверджується Контрактом та
наказом Національного технічного
університету «Київський політехнічний
інституту» від 24 квітня 2007 року № 1-70
«Про утворення Інституту спеціального
зв'язку та захисту інформації
Національного технічного університету
«Київський політехнічний інституту»
(т. 1, а. с. 10-11).

Після закінчення Інституту ОСОБА_2 до 15
грудня 2010 року проходив службу в
Держспецзв'язку на посадах осіб
начальницького складу.

Наказом Головного управління
урядового зв'язку Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України від 15 грудня 2010 року
№ 87-ос «Про особовий склад»
відповідача було звільнено у запас
Збройних Сил України за підпунктом 6
пункту 92 Положення про проходження
служби в Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації особами
рядового і начальницького складу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2006 року
№ 1828, у зв'язку із систематичним
невиконанням умов контракту(т. 1, а. с.
20-21).

Остаточний грошовий розрахунок з
ОСОБА_2 було проведено по 19червня 2009
включно.

Відповідно до довідки-розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсанта ОСОБА_2 в Інституті від 26
лютого 2014 року № 25/19-262 фактичні
витрати, пов'язані з утриманням
відповідача в Інституті, за період з 01
січня 2007 року по 19 червня 2009 року
складають 23 911,31 гривень ( т. 1, а. с. 142).

В листопаді 2013 року Адміністрація
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України
звернулася до суду із позовом, в якій
просила стягнути з ОСОБА_2 23 937,62 грн.
витрат, пов'язаних з утриманням у
вищому навчальному закладі, на
підставі ст. 12 Закону України «Про
державну службу спеціального зв'язку
та захисту інформації України», п. п. 2-4,
7 Порядку та умов відшкодування
курсантами та особами начальницького
складу Державної служби спеціального
зв'язку та захисту інформації витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів від 25
листопада 2009 року № 1258, мотивуючи свої
вимоги тим, що п. 3 Контракту відповідач
взяв на себе зобов'язання проходити
службу в Держспецзв'язку протягом п'яти
років після закінчення навчання, однак
був звільнений 15 грудня 2010 року був
звільнений у запас Збройних Сил
України за підпунктом 6 пункту 92
Положення про проходження служби в
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації особами рядового
і начальницького складу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2006 року № 1828 у зв'язку із
систематичним невиконанням умов
контракту, а тому, він зобов'язаний
відшкодувати витрати, пов'язані з його
утриманням у вищому навчальному
закладі.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог
Адміністрації Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, як було встановлено, 01 січня 2007
року між директором Інституту
спеціального зв'язку та захисту
інформації Національного технічного
університету «Київський політехнічний
інституту» та ОСОБА_2 було укладено
контракт про проходження служби в
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації особами рядового
і начальницького складу, згідно з п. 3
якого ОСОБА_2 зобов'язався проходити
службу в Держспецзв'язку протягом п'яти
років після закінчення навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України
«Про Державну службу спеціального
зв'язку та захисту інформації України»,
яка була введена в дію згідно із
Законом № 1415-VI від 02 червня 2009 року,
курсанти, які звільняються із служби з
підстав, визначених пунктами 6 (у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту особою рядового і
начальницького складу), 8 (за службовою
невідповідністю) і 9 (у зв'язку з
набранням законної сили обвинувальним
вироком суду) частини другої цієї
статті, а також особи начальницького
складу, які звільняються із служби із
зазначених підстав протягом п'яти
років після закінчення вищого
навчального закладу, у тому числі
вищого військового навчального
закладу чи військового навчального
підрозділу вищого навчального закладу,
в якому вони навчалися за державним
замовленням і після закінчення якого
були прийняті на службу осіб
начальницького складу Держспецзв'язку,
відшкодовують Держспецзв'язку, іншим
центральним органам виконавчої влади,
яким підпорядковані ці навчальні
заклади, витрати, пов'язані з їх
утриманням у вищому навчальному
закладі, відповідно до порядку та умов,
установлених Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється у
судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів від 25
листопада 2009 року № 1258 затверджено
Порядок та умови відшкодування
курсантами та особами начальницького
складу Державної служби спеціального
зв'язку та захисту інформації витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах.

Пунктом 2 вказаного
Порядкупередбачено, що витрати
відшкодовуються Адміністрації
Держспецзв'язку, іншим центральним
органам виконавчої влади, яким
підпорядковані навчальні заклади.
Інститут підпорядкований
Адміністрації Держспецзв'язку.

Відповідно до п. 3Порядку,
відшкодування здійснюється у розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
грошовим, продовольчим, речовим,
медичним забезпеченням; перевезенням
до місця проведення щорічної основної
та канікулярної відпустки та у
зворотньому напрямку; оплатою
житлово-комунальних послуг і вартості
спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 7 Порядку у разі
відмови курсанта або особи
начальницького складу Держспецзв'язку
добровільно відшкодувати витрати таке
стягнення здійснюється у судовому
порядку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного висновку про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Адміністрації державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України витрат, пов'язаних з
його утриманням в Інституті
спеціального зв'язку та захисту
інформації Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут» у період з 01
січня 2007 року по 19 червня 2009 року у сумі
23 911 грн. 31 коп., застосувавши до спірних
правовідносин положення ч. 3 ст. 12
Закону України «Про Державну службу
спеціального зв'язку та захисту
інформації України» та Порядку та умов
відшкодування курсантами та особами
начальницького складу Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних
закладах, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів від 25 листопада 2009
року № 1258, які є нормами прямої дії та
були чинними на час звільнення ОСОБА_2

При цьому, Порядок та
умовивідшкодування курсантами та
особами начальницького складу
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів від 25
листопада 2009 року № 1258, не містить у
собі норми, які б передбачали
обов'язкове зазначення у Контракті
зобов'язання про добровільне
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням в інституті, у разі
звільнення відповідача зі служби в
Держспецзвязку з дискредитуючих
підстав протягом 5 років після
закінчення навчання.

Задовольняючи позовні вимоги
Адміністрації державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
змоменту звільнення зі служби в
Держспецзв'язку з дискредитуючої
підстави (у зв'язку із систематичним
невиконанням умов контракту особою
рядового і начальницького складу)
відповідач підпадає під дію ч. 3 ст. 12
Закону, а відповідно зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати,
пов'язані з його утриманням в
інституті.

Відтак, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції ч. 1 ст. 58 Конституції
України, відповідно до якої закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Крім того, право однієї із сторін
договору на відшкодування збитків,
завданих іншою стороною шляхом
розірвання договору або невиконання
його істотних умов, випливає із
правової природи будь-якого договору
та закріплено ст. 653 ЦК України.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду про стягнення з ОСОБА_2
на користь Адміністрації державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України суми продовольчого
забезпечення в розмірі 15 789,47 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначив, що дійсно в період навчання у
позивача він отримував грошове
забезпечення у розмірі 6 614 грн. 96 коп.,
речове забезпечення на суму 1 389 грн. 04
коп., медичне забезпечення на суму 118
грн. 34 коп., однак заперечував проти
обрахування позивачем витрат на його
продовольче забезпечення у розмірі 15 789
грн. 47 коп., посилаючись на його часті
звільнення за межі розташування
інституту протягом навчання.

Так, як було встановлено, харчування
курсантів інституту здійснються
згідно Положення про продовольче
забезпечення в Державній службі
спеціального зв'язку та захисту
інформації України у мирний час,
затвердженого наказом Адміністрації
Держспецзв'язку № 76 від 24квітня 2007
року. Пунктом 1.5 вказаного Положення
передбачено, що 76 особи рядового та
начальницького складу, які мають право
на одержання встановлених норм
харчування за рахунок держави у
вигляді гарячої їжи, у разі вибуття з
підрозділу Держспецзвязку знімаються
з продовольчого забезпечення з
будь-якого приймання їжі (сніданку,
обіду або вечері) залежно від часу
вибуття на підставі наказу керівника
підрозділу Держспецзвязку про вибуття
з видачею атестата на продовольство.

При цьому, вказаним Положенням не
передбачено, що звільнення курсанта за
межі розташування інституту протягом
навчання є підставою для зняття
курсанта з продовольчого забезпечення.

Крім того, згідно додатку 2 до наказу
Інституту від 18 лютого 2011 року «Про
затвердження інструкції про порядок
виходу курсантів за межі території
іституту спеціального зв'язку та
захисту інформації НТУУ «КПІ» у книзі
обліку звільняємих підрозділу
інституту зазначаються наступні дані:
спеціальне звання, прізвище та
ініціали; до котрої години якого дня
звільнено; о котрій годині якого дня
повернувся (курсанта може бути
позбавлено звільнення, перенесено час
убуття у звільнення, інше).

Згідно з пп. 1142 наказу Головного
архівного управління при Кабінеті
Міністрів України від 20 липня 1998 року №
41 «Про затвердження Переліку типових
документів», зареєстрованого у
Міністенрстві юстиції України 17
вересня 1998 року за номером 576/3016, строк
зберігання книг обліку звільняємих
підрозділів інституту обмежується
одним роком.

Тобто книги обліку звільняємих
підрозділу інституту, в якому проходив
навчання відповідач, на час розгляду
справи були знищені.

В свою чергу, відповідач не надав суду
будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що він
не харчувався в їдальні закладу освіти,
а також звернення до інституту із
заявою про відмову у забезпеченні його
харчуванням, враховуючи те, що при
закладці калькуляції на харчування,
пайок розраховувався і на відповідача
незалежно від того проживав він на
території інституту чи ні. Таким чином,
посилання апелянта на те, що суд
неправомірно врахував суму
продовольчого забезпечення в розмірі 15
789,47 грн., оскільки позивачем не було
надано жодних доказів отримання ОСОБА_2
харчування чи передання йому
відповідних продуктів, є
безпідставними та не відповідають
матеріалам справи.

Пунктом 4 Порядку та умов відшкодування
курсантами та особами начальницького
складу Державної служби спеціального
зв'язку та захисту інформації витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах, визначено, що
розрахунок фактичних витрат
здійснюється вищим навчальним
закладом згідно з нормами утримання
курсантів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог
Адміністрації державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України про стягнення з
ОСОБА_2 витрат пов'язаних з утриманням у
вищому навчальному закладі, у повному
обсязі, виходячи з розрахунків
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням у вищому навчальному
закладі в Інституті спеціального
зв'язку та захисту інформації
Національного технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут» у період з 01 січня 2007 року по
19 червня 2009 року, положень Постанови
Кабінету Міністрів від 25 листопада 2009
року № 1258 , розрахунків витрат на
харчування та довідки про грошове
забезпечення за 2007 - 2009 роки, довідки
про відшкодування витрат по виділенню
речового та медичного забезпечення.

Крім того, слід відзначити, що
заперечуючи проти позову, відповідач
одночасно посилався на відсутність
правових підстав для задоволення
позову взагалі, та на
необґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення з нього витрат на
продовольче забезпечення, що є
взаємовиключним.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам законності та
справедливості.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 08 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
Л.Д. Поливач

В.В. Саліхов