Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання розписки недійсною без
застосування наслідків недійсності

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 6 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
визнати відсутність права у
відповідача ОСОБА_4 на
стягнення заборгованості з нього за
розпискою від 3 грудня 2010 року; визнати
відсутність у нього зобов'язань перед
ОСОБА_4 за розпискою; визнати вказану
розписку недійсною з підстав
фіктивності без застосування
наслідків недійсності; стягнути з
відповідача на його користь понесені
судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 3 грудня 2010 року ним була
написана розписка про погашення
відповідачем ОСОБА_4 перед публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») частини його
боргу у розмірі 172 тис. доларів США, які
надавалися для реконструкції будівлі
по АДРЕСА_1, що належить їм на праві
спільної сумісної власності; загальна
сума кредиту - 246 тис. доларів США. Разом
з тим, розписка видана без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися нею, написана за
домовленістю із відповідачем з метою
врегулювання його фінансових
суперечок зі своєю дружиною, а також
надання їй звіту про те, куди були
витрачені кредитні гроші.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 грудня 2013 року
позов задоволено. Визнано розписку від
3 грудня 2010 року, складену ОСОБА_3,
недійсною без застосування наслідків
недійсності. Вирішено питання про
судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 6 березня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами, на підставі
договору купівлі-продажу від 29 січня 2004
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали
у власність у рівних частках цегляну
нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною
площею 61, 5 кв. м., яка розташована за
адресою:
АДРЕСА_1

У розписці від 3 грудня 2011 року, виданій
ОСОБА_3 відповідачу, зазначено: «Я,
ОСОБА_3, дійсно підтверджую, що ОСОБА_4
погасив частину мого боргу у Банку
«Райфайзен» у розмірі 172 000 тисячі (сто
сімдесят дві тисячі доларів США),
отримані від банку для реконструкції
будівлі за адресою: АДРЕСА_1. Загальна
сума мого кредиту становить
246 000 тисячі (двісті сорок шість доларів
США). Також зобов'язуюсь сплачувати 1, 5%
щомісяця ОСОБА_4».

У позові ОСОБА_3 просить визнати
відсутність права у відповідача
ОСОБА_4 на стягнення заборгованості
з нього за цією розпискою; визнати
відсутність у нього зобов'язань перед
ОСОБА_4 за розпискою; визнати вказану
розписку недійсною без застосування
наслідків недійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

За вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

За положеннями ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Наведені норми покладають на суд
обов'язок щодо вирішення питання про
те, чи узгоджується зміст правової
вимоги позивача (обраний ним спосіб
захисту порушеного права) із приписами
матеріального закону, за яким
встановлюється конкретно визначений,
відповідний порушеному цивільному
праву порядок його захисту або
відновлення.

Відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд обґрунтовано виходив
із того, що оспорювана розписка за
своїм юридичним змістом не є договором.
Зміст вимог ОСОБА_3 не відповідає
способам захисту порушеного права.

Разом з тим, дійшовши висновку щодо
неналежності змісту правової вимоги
позивача ст. 16 ЦК України та відмовивши
у задоволенні позову з цих підстав,
апеляційний суд дав оцінку обставинам
видачі розписки від 3 грудня 2011 року із
наведенням мотивів щодо невиконання
розписки.

Фактично апеляційний суд дослідив
обставини викладені у розписці, які
підлягають доведенню/спростуванню у
межах вирішення позову, який не
заявлявся, що свідчить про порушення
ним вимог ст. ст. 11, 303 ЦПК України, а тому
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню відповідно до ст. 338 ЦПК
України із передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанці.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 6 березня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко