Справа № 192/1135/14
Провадження № 2/192/385/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої - судді
Омелюх В.М.,

при секретарі - Короті
Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, до досягнення 23
років,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом
про стягнення з відповідача на її
користь аліментів на утримання
спільної повнолітньої дитини на період
її навчання, але не більше, ніж до
досягнення нею 23-річного віку, у
твердій грошовій сумі у розмірі 609
гривень щомісячно, посилаючись на те,
що знаходилась в шлюбі з відповідачем,
який було розірвано 07 листопада 2005
року та в період якого у них народилась
спільна повнолітня дитина - син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час
навчається на контрактній основі на
денному відділенні
Дніпродзержинського коледжу фізичного
виховання.

Відповідач добровільно не приймає
участі в утриманні повнолітньої
дитини, яка потребує такої допомоги в
зв'язку з навчанням, хоча зобов'язаний
це робити та має таку можливість,
оскільки працює як далекобійник по
найму на автомобілі та має на праві
особистої власності земельну ділянку
розміром 5.690 га, від яких отримує дохід
і є матеріально забезпеченим, а інших
утриманців не має. Їй одній утримувати
сина, який потребує для забезпечення
нормальної життєдіяльності коштів на
придбання харчів, оплату гуртожитку та
проїзду, придбання одягу, навчальних
посібників та інше, тяжко, тому вона
змушена звернутися з даним позовом до
суду та прохати стягнути з відповідача
аліменти на утримання повнолітньої
дитини в твердій грошовій суму у
розмірі, що відповідатиме 1/2 частині
встановленого законом прожиткового
мінімуму для працездатної особи,
розмір якого з 01 січня 2014 року складає
1218 гривень.

Позивач ОСОБА_1, яка належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи (а.с.22), в судове засідання не
з'явилась, надавши суду письмову заяву
(а.с.25), відповідно до якої прохала
справу розглядати за її відсутності,
позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомленим про дату, час та
місце слухання справи (а.с.23), в судове
засідання повторно не з'явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати
справу за його відсутності.

Представник відповідача (а.с.34-35), яка
повідомлена належним чином про час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилась. Згідно
письмової заяви прохала проводити
розгляд справи у її відсутність,
позовні вимоги щодо стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина визнала частково та прохала
стягнути аліменти з відповідача не у
твердій грошовій сумі як прохає
позивач, а у розмірі 14 частини його
прибутків щомісячно, оскільки
відповідач працює та отримує постійний
прибуток у виді заробітної плати, про
що зазначила і у поданих до суду
письмових запереченнях на позов
(а.с.28-33).

В зв'язку з неявкою у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі та належним чином повідомлені
про час та місце розгляду справи, суд у
відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України
ухвалив здійснювати розгляд справи у
відсутність сторін без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, дослідивши надані докази в
межах заявлених позовних вимог,
приходить до висновку, що позов про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, до досягнення 23 років
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, при цьому доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст.199 Сімейного
кодексу України якщо повнолітні дочка,
син продовжують навчатися і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу, а право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 Сімейного кодексу України
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу, при цьому при
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою сином, а
відповідно до ст.201 цього Кодексу до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187,189-192 і
194-197 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач є батьком спільної з
позивачкою повнолітньої дитини - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.5), який
народилася у сторін в період шлюбу,
який було розірвано згідно актового
запису №116 від 07 листопада 2005 року по
відділу реєстрації актів цивільного
стану Солонянського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області (а.с.6), та після розірвання
шлюбу згідно довідки
Сурсько-Михайлівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області входить до
складу сім'ї позивача (а.с.7).

Судом встановлено, що спільний
повнолітній син сторін ОСОБА_3 є
студентом першого курсу денної форми
навчання Дніпродзержинського коледжу
фізичного виховання на контрактній
основі (а.с.8,26-27), внаслідок чого
потребує коштів на придбання одягу,
продуктів харчування, підручників та
забезпечення інших
матеріально-побутових умов з
урахуванням його віку, стану здоров'я,
віддаленості місця проживання від
місця навчання та інше, а відповідач
має можливість надавати повнолітній
дитині, яка навчається, матеріальне
утримання, оскільки працює та має
щомісячний дохід у виді заробітної
плати за місцем роботи, а також від
використання належної йому на праві
власності земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 5.690 га (а.с.9,31), але не робить
цього в добровільному порядку, що
визнав згідно наданих суду його
представником письмових заперечень
(а.с.29-30).

При визначенні розміру аліментів
суд відповідно до ст.200 Сімейного
кодексу України враховує сукупність
таких юридичних фактів, як досягнення
сином віку, який перевищує 18 років, але
є меншим 23 років (а.с.5); продовження нею
навчання (а.с.8); потреби в зв'язку з
навчанням в матеріальному утриманні
батьками, в тому числі і відповідачем;
наявність у батьків можливості
надавати таку допомогу, стан здоров'я
та матеріальне становище відповідача
(а.с.9,31), який визнав позов частково
(а.с.29-31), та повнолітньої дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд
відповідно до ст.ст. 199-200 СК України,
вважає за потрібне стягнути з
відповідача аліменти на утримання
повнолітньої дитини у розмірі 1/4
частина доходу щомісячно до закінчення
нею навчання, але не більше, ніж до
досягнення нею двадцятитрьохрічного
віку, оскільки права та обов'язки
кожного з батьків є рівними за законом,
а фактично дитину утримує позивачка, з
якою вона проживає (а.с.7). Повнолітній
син, що навчається, потребує витрат на
забезпечення харчування, одягу,
навчальних посібників та
матеріально-побутових умов з
урахуванням його віку та розвитку, а
встановлений законодавством
мінімальний прожитковий мінімум для
особи даного віку згідно Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» з 01 січня 2014 року становить
1218 гривень.

В зв'язку з частковим
задоволенням позову, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір, оскільки
позивачка при зверненні з позовом до
суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 198-200 Сімейного Кодексу України,
ст.ст. 10, 11, 57, 60,88, 209, 212-215, 367 ЦПК України,
Закону України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, до досягнення 23 років
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця села Сурсько-Михайлівка
Солонянського району
Дніпропетровської області, на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
повнолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу)
щомісячно на період його навчання,
починаючи з 23 травня 2014 року, але не
більше як до досягнення ним 23 років,
відмовивши в задоволенні решти позову.

Допустивши негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів у
розмірі місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: суддя