Справа № 185/9707/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді -
Врона А.О., при секретарі -
Константіновій К.Г., за участю
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлоград позовну заяву
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення
з квартири без надання іншого
житлового приміщення, -
19.09.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить
виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ОСОБА_4 без надання іншого житлового
Позов мотивовано тим, що позивачу на
праві приватної власності належить 2/3
частин квартири АДРЕСА_1. Однак позивач
позбавлена права користування
частиною вказаної квартири, оскільки
ОСОБА_3 з березня 2011 року безпідставно
перешкоджає доступу спеціалістам БТІ в
квартиру для огляду та державної
реєстрації, спір з ОСОБА_3
продовжується з 2003 року. Підставами
позову вказані заявником ст.ст.382,383,387
Цивільного кодексу України.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги, пояснив суду, що відповідачі не
проживають за адресою: АДРЕСА_1, з 2003
року та просив задовольнити позов на
підставі ст.ст.382,383,387 Цивільного
Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час і місце судового
засідання повідомлялась належним
чином, причину неявки суду не
Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача та
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
Згідно довідки колективного
підприємства «Павлоградське міжміське
бюро технічної інвентаризації» від
20.01.2014 року станом на 31.12.2012 року право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
на підставі свідоцтва про право
власності виданого 08.12.1998 року відділом
обліку та розподілу житлової площі.
Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 17.01.2014 року ОСОБА_2 є
власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1,
на підставі актів про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
затверджених начальником відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
З року 15.07.2013 року у вказаній квартирі
зареєстровано місце проживання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, також у вказаній квартирі
було зареєстровано місце проживання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак 22.10.2013 року
ОСОБА_3 знята з реєстрації за вказаною
адресою (а.с.23-24).
Згідно розписок працівника
колективного підприємства
«Павлоградське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 24.03.2011
року та 21.05.2012 року доступ в квартиру
Позивач просить виселити з квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4 без надання
іншого житлового приміщення на
підставі ст.ст.382,383,387 Цивільного
Право позивача на зміну підстав та
предмету позову представнику позивача
судом роз'яснено, а також судом
роз'яснено вимоги ст..60 Цивільного
процесуального кодексу України.
Стаття 382 Цивільного кодексу України
визначає квартиру як об'єкт права
власності, а положення ст.383 ЦК України
встановлює права власника житлового
Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
Позови про витребування майна з чужого
незаконного володіння належать до
речових способів захисту права
власності. По суті, це вимога власника,
який не володіє майном, повернути майно
в натурі. При цьому відповідно до ст. 387
ЦК України позов може бути пред'явле
ний тільки тоді, коли відповідач
незаконно заволодів річчю, зокрема
тоді, коли майно відповідачеві
передавав не пози вач, а інша особа.
До умов пред'явлення віндикаційного
позову належать такі:
1) власник чи титульний володілець не
повинен мати можливості здійснювати
фактичне володіння над річчю;
2) майно, яке хоче повернути колишній
власник чи титульний володілець,
збереглося в натурі та перебувало у
фактичному володінні іншої особи;
3) майно, яке підлягає віндикації, має
бути індивідуально визначеним.
Однак, позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів того, що
2/3 частин квартири АДРЕСА_1 перебувають
на час розгляду справи у фактичному
володінні інших осіб, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
також суду не надано належних та
допустимих доказів того, що ОСОБА_2 не
має можливості здійснювати фактичне
володіння своєю власністю.
Тобто позивачем обрано неналежний
спосіб захисту прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд
розглядає справу за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів, наданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Враховуючи вищенаведене та з огляду на
пояснення представника позивача,
докази, надані у справі, суд приходить
до висновку про безпідставність вимог
виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ОСОБА_4 без надання іншого житлового
приміщення на підставі ст.ст.382,383,387 ЦК
Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218,224-232 ЦПК
України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про виселення з квартири без
надання іншого житлового приміщення -
Заочне рішення може бути переглянуто
судом що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
його проголошення, апеляційної скарги.
Рішення в повному обсязі складено
31 січня 2014 року.

Суддя
А. О. Врона