У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
м.Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Максимчук З.М.,
Оніпко О.В.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у
своїх та в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3 на рішення Рокитнівського
районного суду від 18 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 у своїх та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на частину житлового
будинку, добудованого під час шлюбу
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат, визнання прибудови до
житлового будинку об'єктом права
спільної сумісної власності та
стягнення вартості поліпшення
житлового будинку та господарських
будівель,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного
суду від 18 червня 2014 року у задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду таким, що
ухвалене за неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_2 у своїх та
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
оскаржила його в апеляційному порядку.
В поданій апеляційній скарзі зазначає,
що суд неправомірно застосував до
спірних правовідносин ст. 74 СК України
та відмовив у визнанні майна спільною
сумісною власністю у зв'язку з
перебуванням ОСОБА_7 в іншому шлюбі,
оскільки в даному випадку підлягає до
застосування ст. 46 СК України, яка
забезпечує право особи на поділ майна у
разі, якщо їй не було відомо про
наявність перешкод до реєстрації
шлюбу. Заперечує висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_7 не може
вважатись власником прибудови до
житлового будинку тому, що її власником
є ОСОБА_8, оскільки остання померла в 1995
році, а рішення про узаконення
прибудови винесене Рокитнівською
селищною радою в 2008 році.Покликаючись
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що спірне
майно не може бути визнаним спільною
сумісною власністю подружжя позивачки
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в силу ст. 74 СК України,
з огляду на те, що останній перебував у
зареєстрованому шлюбі з іншою особою
на час будівництва та поліпшення
спірного майна.

З даним висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційного суду
погоджується.

________________________________________________________________________
______________________________________________

Справа №571/863/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Комзюк А.Ф.

Провадження № 22-ц 787/1826/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

Позовні вимоги ОСОБА_2 зводяться до
визнання прибудови до житлового
будинку по АДРЕСА_1 спільною з ОСОБА_7
сумісною власністю з огляду на те, що
вказаний будинок на час здійснення
прибудови не перебував у власності
останнього.

Відповідно до ст. 62 СК України, якщо
майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Судом встановлено: 29.11.2004 року
позивачка ОСОБА_9 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с.
34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що
вбачається з копії свідоцтва про
смерть НОМЕР_2 (а.с. 33).

Судом встановлено також, що актовий
запис про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від
29.11.2004 року №78 анульовано відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Рокитнівського
районного управління юстиції у
Рівненській області відповідно до ст. 39
СК України (а.с. 80,100). Шлюб анульовано з
тих підстав, що ОСОБА_7 з 23 квітня 1998
року перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5, що стверджується
актовим записом про шлюб № 137 від 23
квітня 1998 року, складеним Франківським
відділом РАЦС Львівського міського
управління юстиції.

Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або
в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Встановлено, що спірна добудова
житлового будинку по АДРЕСА_1 та їх
поліпшення здійснені під час
перебування ОСОБА_7 в шлюбі з ОСОБА_5.

Таким чином, до спірних правовідносин
не можуть застосовуватись положення
ст.. 74 СК України, оскільки вони
регулюють підстави визнання майна
спільною сумісною власністю чоловіка
та жінки, між якими склалися подружні
відносини та які при цьому не
перебувають в іншому зареєстрованому
шлюбі.

З наведених підстав доводи апеляційної
скарги про неправомірність
застосування ст.. 74 СК України колегією
суддів відхиляються.

Що стосується посилань апелянта на
помилковість висновку суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_7 не може
вважатись власником прибудови до
житлового будинку тому, що її власником
є ОСОБА_8, то колегією суддів вважає їх
такими, що суперечать обставинам
справи.

Так, згідно довідки з державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно, виданої державним реєстратором
18.06.2014 року, право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано
за ОСОБА_7 24.11.2010 року на підставі
свідоцтва про право на спадщину №1725
від 11.11.2010 року (а.с. 147-148 ).

Рішенням Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 29 січня 2014
року, яке набрало законної сили,
встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_10 та
визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом, яке
видане 11 листопада 2010 року.

За наведених обставин, висновок
місцевого суду про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог є
правомірним та таким, що відповідає
обставинам справи.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності, в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак,
будь-яких доказів, які б заслуговували
на увагу і спростовували висновки суду
особа, яка звернулась із апеляційною
скаргою, суду не надала.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 у своїх та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду
від 18 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді : підпис
Максимчук З.М.

підпис Оніпко
О.В.

Згідно:головуючий-суддя
Ковальчук Н.М.