АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №759/8439/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/9893/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Ключник
А.С.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 04
листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
при секретарі
Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 23 червня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України про стягнення матеріальної
допомоги при звільнення у зв'язку з
виходом на пенсію,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України на його користь матеріальну
допомогу при звільненні у зв'язку з
виходом на пенсію в розмірі 146 400 грн.,
передбачену п.6.25.4 колективного
договору між адміністрацією
підприємства та трудовим колективом,
зареєстрованого 25 лютого 2006 року № 75 в
УПСЗН Шевченківської РДА в м. Києві.
Посилається на те, що з 01 лютого 2000 року
по 20 вересня 2010 року він був
відряджений до Украероруху як
військовослужбовець, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 19.07.1999 року № 1281 «Про створення
об'єднаної цивільно-військової системи
організації повітряного руху України»,
перебуваючи на військовій службі в
Збройних Силах України. 20 вересня 2010
року ОСОБА_3 звільнено із займаної
посади передбаченої для
військовослужбовців, а вже 23.09.2010 року
прийнято на роботу до Украероруху як
цивільного працівника. Наказом від
04.10.2013 року його звільнено з роботи за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію. Позивач зазначає, що 11.10.2013 року
він звернувся до відповідача із
відповідною заявою про виплату
вказаної вихідної допомоги та 02.12.2013
року отримав відмову, оскільки при
прийомі ОСОБА_3 на роботу до
Украероруху 23 вересня 2010 року як
цивільного працівника, у нього була
оформлена пенсія (військова), а термін
його роботи як цивільного спеціаліста
до запису в трудовій книжці, до
звільнення становив менше ніж 10 років,
підстав для надання матеріальної
допомоги при звільненні за власним
бажанням відповідно до п.6.25.4
Колективного договору немає. Вказану
відмову ОСОБА_3 вважає неправомірною, а
тому просив задовольнити позов у
повному обсязі.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 23 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позов у повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи.
ОСОБА_3 зазначає, що суд першої
інстанції не дослідив обставини, які
підтверджують наявність у нього
безперервного стажу роботи понад
десять років (накази по особовому
складу відповідача, довідки про
виплату заробітної плати), а також
залишив поза увагою норми ст. 8 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» та положення Колективного
договору, які свідчать про право
позивача на отримання допомоги.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_3 та представника
відповідача - Ударцева В.В., перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.9-1 КЗпП України,
підприємства, установи, організації в
межах своїх повноважень і за рахунок
власних коштів можуть встановлювати
додаткові порівняно з законодавством
трудові і соціально-побутові пільги
для працівників.

Згідно ст.13 КЗпП України,
колективний договір може передбачати
додаткові порівняно з чинним
законодавством і угодами гарантії,
соціально-побутові пільги.

За умовами ст.18 КЗпП України,
положення колективного договору
поширюються на всіх працівників
підприємства, установи, організації
незалежно від того, чи є вони членами
професійної спілки, і є обов'язковими
як для власника або уповноваженого ним
органу, так і для працівників
підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, що між
Державним підприємством
обслуговування повітряного руху
України та профспілковою організацією
- Всеукраїнська профспілка «Федерація
профспілок авіаційних диспетчерів
України», укладено колективний
договір, який вступив у силу з 01.01.2013
року. (а.с.25-29).

За умовами п.6.25.4 Колективного
договору, при звільненні працівників
пенсійного віку за власним бажанням, у
яких при прийомі на роботу в
підприємство була оформлена пенсія,
адміністрація гарантує надання
матеріальної допомоги у розмірі: при
стажі безперервної роботи на
підприємстві повних 10 років - 6
посадових окладів; - за кожний повний
рік роботи понад 10 років - по 2 посадових
окладів за кожний рік, але не більше 20
посадових окладів.

Відповідно до п.3.3 вказаного
договору, на військовослужбовців, які
відряджені до Украероруху, поширюються
пункти Договору: 6.6,6.19,6.26,6.29,6.31, п.4.1.1
частини ІІ Додатку 17 п.6.25.1.

Як вбачається з матеріалів
справи, з 01.02.2000р. ОСОБА_3 був
відряджений до Украероруху як
військовослужбовець, відповідно до
постанови КМУ від 19.07.1999 року № 1281 «Про
створення об'єднаної
цивільно-військової системи
організації повітряного руху України»,
перебуваючи в Збройних Силах України
(а.с.5,6).

На підставі наказу № 522/0 від 20
вересня 2010 року ОСОБА_3 звільнено з
військової служби у запас (а.с.7).

На підставі наказу № 532/0 від 23.09.2010
року позивач прийнятий на посаду
провідного інженера електрозв'язку
відділу організації експлуатації
засобів зв'язку, навігації та
спостереження (а.с.8).

Наказом № 527/0 від 04.10.2013 року
ОСОБА_3 звільнений з роботи за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
(а.с.8, 22).

Враховуючи, що при прийомі на
роботу 23 вересня 2010 року до Украероруху
в ОСОБА_3 була нарахована військова
пенсія, а термін його роботи як
цивільного спеціаліста до звільнення
становить менше ніж 10 років, суд
прийшов до вірного висновку про
безпідставність стягнення на його
користь матеріальної допомоги при
звільнення у зв'язку з виходом на
пенсію відповідно до п.6.25.4
колективного договору.

Посилання ОСОБА_3 на те, що термін
відрядження його до Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України має бути
зарахований до стажу роботи на цьому
підприємстві, колегія не приймає до
уваги, оскільки відповідно до
Положення про проходження громадянами
України військової служби у Збройних
силах України, затвердженого Указом
Президента України від 10.12.2008 року,
основним місцем працевлаштування
позивача під час відрядження були
Збройні Сили України.

Встановлено також, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року з Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України на користь ОСОБА_3 стягнуто
одноразову грошову допомогу при
звільненні з військової служби у
розмірі 130340 грн..

Позовні вимоги належним чином
розглянуті судом першої інстанції,
всім доказам дана належна правова
оцінка, що обґрунтовано доводами
судового рішення і не спростовується
доводами апеляційної скарги.

Рішення відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону. Підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК
України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-