АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції:
№ апеляційного провадження:
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

11 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Центр» Стрілько
Валентини Юріївни на ухвалу
Дарницького районного суду міста Києва
від 10 вересня 2014 року про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду
міста Києва від 10 вересня 2014 року заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості задоволено
частково.

Накладено арешт на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ОСОБА_4 на підставі рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 16.02.2010 року та на
земельну ділянку АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_4 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Центр»
Стрілько ВалентинаЮріївна подала
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу Дарницького районного суду
міста Києва від 10 вересня 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу
про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду 1-ї інстанції про
забезпечення позову порушує права та
охоронювані законом інтереси
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Центр». Зазначає, що
23.08.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк «Центр»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПВІТА ЦЕНТР» було
укладено кредитний договір. З метою
забезпечення виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю «ПВІТА
ЦЕНТР» своїх зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_4 було передано в
іпотеку банку домоволодіння та
земельну ділянку АДРЕСА_1. Відповідно
до вимог Закону України «Про іпотеку»,
в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання,
іпотекодержатель має право одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника.
Отже, Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Центр» має
переважне право перед іншими
кредиторами на задоволення своїх вимог
по сплаті кредитної заборгованості в
сумі 9 720 812,61 грн. за рахунок предмета
іпотеки, а саме: домоволодіння та
земельної ділянки АДРЕСА_1. Крім того,
звертає увагу суду, що позивачем не
надано належних та допустимих доказів
того, що при невжитті вказаних заходів
забезпечення позову існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
стягнення з відповідача 25 000 грн.

В судовому засіданні представник
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Центр» Блажієвська
Людмила Василівна повністю підтримала
доводи апеляційної скарги та просила
її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на те, що вони
є безпідставними, а ухвала суду 1-ї
інстанції повністю відповідає вимогам
закону.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» в судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи судом повідомлявся у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія суддів вважає можливим слухати
справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2012 року
між Публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «Центр» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПВІТА ЦЕНТР» було
укладено кредитний договір №230812/13-КІО,
відповідно до умов якого, банком надано
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ПВІТА ЦЕНТР»
кредитні кошти у формі відновлювальної
відкличної кредитної лінії в сумі 9 000 000
грн. Строк дії договору визначений до 23
серпня 2014 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №230812/13-КІО від 23
серпня 2012 року, 25 жовтня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «Центр» та ОСОБА_4
було укладено договір іпотеки,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, за реєстровим №1627.

Відповідно до умов даного договору
ОСОБА_4, з метою забезпечення належного
виконання зобов'язання, що випливає з
кредитного договору №230812/13-КІО від 23
серпня 2012 року, передала Публічному
акціонерному товариству «Комерційний
банк «Центр» в іпотеку нерухоме майно,
а саме: земельну ділянку АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_4 на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії І КВ №084467 та домоволодіння
АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ОСОБА_4 на підставі рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 16.02.2010 року.

Судом також встановлено, що 17
листопада 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» (продавець) та
ОСОБА_4 (покупець) було укладено договір
купівлі-продажу за №18, відповідно до
умов якого, продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця продукцію, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
продукцію в асортименті, кількості та
за цінами, викладеними в додатках до
даного договору. Оплата за партію
продукції, яка підлягає поставці
відповідно до прийнятого продавцем до
виконання замовлення покупця,
здійснюється у вигляді 100 % передоплати.
Строк дії договору до 17 грудня 2014 року.

17 листопада 2011 року Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» було прийнято
від ОСОБА_4 замовлення на поставку 16,24
тон пшениці ІІ класу, загальною
вартістю 24 360 грн.

Оскільки ОСОБА_4 не здійснено оплати
замовленої продукції, то 28 серпня 2014
року Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» звернулось до
Дарницького районного суду міста Києва
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості в сумі 24 360 грн.

Одночасно з позовною заявою
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» було подано
заяву про забезпечення позову способом
накладення арешту на все нерухоме
майно, що належить ОСОБА_4 в межах суми
забаргованості в розмірі 24 360 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду
міста Києва від 10 вересня 2014 року заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості та накладено
арешт на домоволодіння АДРЕСА_1, яке
належить на праві власності ОСОБА_4 на
підставі рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16.02.2010 року та на земельну ділянку
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю.

Постановляючи дану ухвалу суд 1-ї
інстанції посилався на ст.ст.151-153 ЦПК
України, зазначаючи, що при невжитті
заходів забезпечення позову існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду в разі задоволення позову.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що у разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову, при цьому суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України,
залежно від обставин справи суд може
забезпечити позов повністю або
частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України
імперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ про забезпечення
позову» № 9 від 22 лютого 2006 року
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

З матеріалів справи вбачається, що в
якості забезпечення позову Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» просило суд, в
межах заявлених позовних вимог про
стягнення заборгованості в сумі 24 360
грн., накласти арешт на все нерухоме
майно, що належить ОСОБА_4.

Накладаючи арешт на домоволодіння та
земельну ділянку АДРЕСА_1, оціночною
вартістю 3 095 000 грн., суд 1-ї інстанції
не врахував розміру позовних вимог,
які становлять 24 360,00 гривень та
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
позивач, позовним вимогам, так як
відповідно до умов договору іпотеки
від 05 жовтня 2012 року, вартість
земельної ділянки АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_4 становить 1 296 000,00
гривень, вартість домоволодіння
АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ОСОБА_4 становить 1 799 000,00
гривень, а тому вжиті судом заходи
забезпечення позову не співмірні з
позовними вимогами ТОВ
«Агроінвесттехнологія».

Крім того, судом 1-ї інстанції не взято
до уваги, що Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» до заяви про
забезпечення позову не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
того, що існує реальна загроза
утруднення чи неможливості виконання
рішення суду в разі задоволення позову.
Також, заявником не доведено, що захист
його прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття заходів
забезпечення позову, або для їх
відновлення необхідно буде докласти
значних зусиль та витрат.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
Дарницького районного суду міста Києва
від 10 вересня 2014 року про забезпечення
позову в цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні заяви Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Центр» Стрілько
Валентини Юріївни задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду
міста Києва від 10 вересня 2014 року
сксувати та постановити нову ухвалу
наступного змісту.

В задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агроінвесттехнологія» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості шляхом
накладення арешту на все нерухоме
майно, що належить ОСОБА_4 в межах суми
заборгованості в розмірі 24 360 грн.
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: