ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/9282/13-ц
Провадження № 2/210/30/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"28" серпня 2014 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі :

головуючого судді
Костенко В.В.

при секретарі
Панчук О.І.

за участі позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, територіальної громади в особі
виконкому Дзержинської районної у
місті ради про встановлення факту
проживання чоловіка та дружини однією
сім»єю та визнання права власності на
майно в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із вищеназваним
позовом ОСОБА_2 посилається на ті
обставини, що з лютого 1988 року вона
проживала однією сім"єю з гр. ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації шлюбу. В
період спільного проживання вони разом
придбали будинок АДРЕСА_1, право
власності на який зареєстрували на
ОСОБА_5 Під час сумісного життя, як
подружжя, вони перебудували будинок,
здійснили в ньому ремонт. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 помер, а вона продовжує
проживати у вищеназваному будинку, в
якому зареєстрована з 22.04.93 року, тобто
ще за життя свого цивільного чоловіка.
Позивач просить встановити факт
спільного проживання її та ОСОБА_5 як
чоловіка та дружини без реєстрації
шлюбу та визнати за нею право власності
на спадкове майно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримала заявлені позовні вимоги ,
посилаючись на показання відповідача
по справі ОСОБА_4, яка є донькою
померлого ОСОБА_5 та не заперечує факт
її проживання з лютого 1988 року та
спільного придбання домоволодіння по
АДРЕСА_1 нею та батьком, а також
показання свідків : ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, які підтвердили, що вона з
померлим ОСОБА_5 до дня його смерті
проживали однією сім»єю, разом
придбали будинок та здійснювали в
ньому ремонт. Просила задовольнити
заявлені позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_3
підтримав думку свого довірителя,
вважає, що позовні вимоги доведені та
просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач по справі ОСОБА_4 у
судовому засіданні визнала позов та
підтвердила ті обставини, що її батько
ОСОБА_5 дійсно з 1988 році пішов із сім»ї
та став проживати разом із ОСОБА_2, при
цьому офіційно розірвання шлюбу з її
матір»ю не оформив. Батько разом із
ОСОБА_2 придбав жилий будинок по
АДРЕСА_1, вони його ремонтували та
добудовували. Весь цей час вона
підтримувала відношення з батьком та
ОСОБА_2 , підтримує їх і зараз. Вона
єдина донька померлого, її мати також
померла у березні 2012 року. На спадщину
після смерті батька вона не претендує.

Представник відповідача - виконкому
Дзержинської районної у м.Кривому Розі
ради у судове засідання не з»явивлись,
про день та час розгляду справи
сповіщені належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню в повному обсязі за
наступними підставами.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер гр. ОСОБА_5 ( дані обставини
підтверджені свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1 від 08.08.2007 року, виданого
Дзержинським ВРАЦС КМУЮ а.с.7а ), який на
підставі договору купівлі продажу ,
посвідченого 04.02.1988 року державним
нотаріусом Третьої Криворізької
державної нотаріальної контори
Рукавіциною Н.В. за реєстром № 1-275 , є
власником 3/5 частини житлового
домоволодіння , яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 а.с.54-55).

Після його смерті позивач ОСОБА_2 ,
яка була зареєстрована у
вищеназваному домоволодінні з 22.04.1993
року ( а.с.78), звернулась 04.09.2013 року до
Третьої Криворізької державної
нотаріальної контори із завою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке залишилось після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.77),
але отримала відмову від нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії за № 1614/02-31
від 15.10.2013 року у зв»язку із ненаданням
заявником документів, які б
підтверджували право на спадкування
гр.ОСОБА_2, згідно ст.1264 ЦК України (
а.с.21).

У зв»язку із вищеназваними
обставинами , позивач ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом про
встановлення факту проживання
чоловіка та дружини однією сім»єю та
визнання права власності на майно в
порядку спадкування.

Факт спільного проживання позивача
ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_5 у будинку
АДРЕСА_1 з 1988 року дійсно підтвердили у
судовому засіданні , як відповідач по
справі ОСОБА_4, так і свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8

Між тим, суд вважає, що заявлені
позовні вимоги не можуть бути
задоволені за наступними підставами.

Як убачається із заявленого позову
та доданих до нього доказів, на час
спільного проживання (лютий 1988 року)
позивач ОСОБА_2 і померлий ОСОБА_5
перебували у зареєстрованих шлюбах ,
які у подальшому не були офіційно
розірвані ( а.с.5, 7).

Чоловік позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_10
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.10), а дружина
ОСОБА_5- ОСОБА_11, взагалі, померла після
його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.11).

Згідно із ч.ч.1,2 ст.21 Сімейного
Кодексу України, шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану. Жінка та чоловік
можуть одночасно перебувати лише в
одному шлюбі ( ч.1 ст.25 СК України)

Відповідно до ст.74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживали однією
сім»єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або у будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором
між ними. На майно , що є об»єктом права
спільної сумісної власності жінки і
чоловіка, яка не перебувають у шлюбі
між собою або у будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Таким чином, вирішувати питання
щодо визнання майна спільною сумісною
власністю жінки і чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою , можливо
лише у випадку, якщо жодний з них не
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень; докази надаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно цього Кодексу,
в межах заявлених ними позовних вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що заявлені ОСОБА_2
позовні вимоги не доведені та відсутні
правові підстави для встановлення
факту проживання чоловіка і жінки
однією сім»єю без реєстрації шлюбу та
визнання за позивачем права на
спадкування в порядку ст. 1264 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд
відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2

в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем судові витрати не
підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 21, 25, 74 СК України, ст.
ст. 1258, 1264 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88 ,
212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, територіальної
громади в особі виконкому Дзержинської
районної у місті ради про встановлення
факту проживання чоловіка та дружини
однією сім»єю та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування в повному обсязі.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подання до Дзержинського районного
суду м.Кривого Рогу апеляційної скарги
на протязі десяти днів із дня його
проголошення, а особами які брали
участь у справі, але не були присутні
при його проголошенні в той же строк із
дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено на
протязі п"яти днів із дня проголошення
його вступної та резолютивної частини.

Суддя:
В. В. Костенко