Справа № 405/4941/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого :
Циганаш І.А.

при секретарі :
Возлюбленій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Управління власності та приватизації
комунального майна Кіровоградської
міської ради про визнання права
власності в порядку набувальної
давності , -

Встановив:

02 червня 2014 року позивач звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
обґрунтувавши його тим, що вона
народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року і з
моменту народження по даний час
проживає та зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 Раніше вказана адреса
значилася як АДРЕСА_1. 14 травня 1967 року
вона зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_4
Після одруження вона разом з чоловіком,
а потім з їхніми дітьми проживали у
вказаному вище будинку. Будинок, який
розташований за вказаною вище адресою
належав за життя: 2/3 частки її матері
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року; 1/3 частка рідному
брату її матері, тобто її рідному
дядькові - ОСОБА_2. Дата та місце
народження її дядька ОСОБА_2 їй не
відомі, оскільки останній в даному
будинку ніколи не проживав, зокрема
вона з самого дитинства його взагалі
ніколи не бачила, до будинку він ніколи
не приїздив. Зі слів матері ОСОБА_2 був
1908 року народження, дружини та дітей у
нього не було. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла
її мати ОСОБА_5, після її смерті
зазначені 2/3 частки будинку були
успадковані згідно з її заповітом, її
дітьми - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, однак
спадщину на даний час вони ще не
оформили. Після того як її мати стала
власником 2/3 часток будинку АДРЕСА_1,
він знаходився у вкрай занедбаному
стані та потребував ремонту та
переобладнання. Все своє життя її мати
та вона разом з нею добросовісно
володіли і користувалися всім
будинком, хоча формально 1/3 частка
будинку належала її рідному братові.
Вже після того як вона вийшла заміж,
вони разом з чоловіком ОСОБА_4 стали
добровільно капітально ремонтувати
весь будинок за рахунок власних коштів.
ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її чоловік
ОСОБА_4, після смерті чоловіка та її
матері вона продовжує проживати у
вказаному вище будинку і по теперішній
час, проводе в ньому поточний ремонт,
сплачує комунальні послуги. Згідно
довідки ОКП «КООБТІ » 1/3 частина
будинку по АДРЕСА_1 на даний час
належить ОСОБА_2, а 2/3 частини продовжує
рахуватися як така, що належить ОСОБА_5,
так як після її смерті спадкоємці до
цього часу не оформили своє право
власності в порядку спадкування за
заповітом. За таких умов у неї не має
іншого, окрім судового порядку
оформити право власності на 1/3 частку
будинку, яка до сих пір рахується такою,
що належить ОСОБА_2 Просить визнати за
нею право власності в порядку
набувальної давності на 1/3 частини
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та право на реєстрацію
цього права власності та отримання
свідоцтва про право власності на дану
частину цього житлового будинку.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позові.

Відповідач ОСОБА_2, представник
відповідача Управління власності та
приватизації комунального майна
Кіровоградської міської ради в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
слухання справи повідомлялися в
установленому законом порядку, причини
неявки суду не повідомили.

Суд визнав за можливе розглянути
справу у відсутності відповідача
ОСОБА_2 представника відповідача
Управління власності та приватизації
комунального майна Кіровоградської
міської ради, за наявними матеріалами
справи та ухвалив розглядати справу
заочно, про що представник позивача в
судовому засіданні не заперечував.

Заслухавши пояснення представника
позивача, допитавши свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
(надалі ЦКУ) встановлено, що кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 325 ЦКУ, суб'єктами права
приватної власності є фізичні та
юридичні особи, які можуть бути
власниками будь-якого майна.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

При цьому в п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
встановлено, що правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1
січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 1 січня 2001р., а отже, визнати
право власності за набувальною
давністю суд може не раніше 1 січня 2011
року.

Чинним цивільним законодавством
набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб'єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях.

Право власності за набувальною
давністю може бути набутим як на
безхазяйні речі, так і на майно, яке
належить за правом власності іншій
особі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
відповідно до частини першої статті 344
ЦК особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке: - володіння
є добросовісним, якщо особа при
заволодінні чужим майном не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності; -
володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна; - володіння визнається
безперервним, якщо воно не
переривалось протягом всього строку
набувальної давності. У разі втрати не
із своєї волі майна його давнісним
володільцем та повернення цього майна
протягом одного року або пред'явлення
протягом цього строку позову про його
витребування набувальна давність не
переривається (частина третя статті 344
ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК,
право власності за набувальною
давністю може бути набуто на майно, яке
належить на праві власності іншій
особі (а не особі, яка заявляє про
давність володіння), а також на
безхазяйну річ. Отже, встановлення
власника майна або безхазяйності речі
є однією з обставин, що має юридичне
значення, і підлягає доведенню під час
ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову
про визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статей 5, 16 ЦК, а також частини
четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими
захист цивільних прав здійснюється
судом шляхом визнання права. У зв'язку з
цим особа, яка заявляє про давність
володіння і вважає, що у неї є всі
законні підстави бути визнаною
власником майна за набувальною
давністю, має право звернутися до суду
з позовом про визнання за нею права
власності.

Рішення суду, що набрало законної сили,
про задоволення позову про визнання
права власності за набувальною
давністю є підставою для реєстрації
права власності в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно (пункт 5
частини першої статті 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до довідки про належність
нерухомого майна №57620 ОКП
«Кіровоградське ООБТІ» від 01.04.2011 року
вбачається, що житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
приватної спільної частково власності:
1/3 частина - ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності від
24.05.1958 року; 1/3 частина - ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі - продажу від
20.11.1964 року; 1/3 частина - ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
від 10.05.1963 року ( а.с. 21 ).

Згідно копії свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3, виданого повторно 21
лютого 2011 року Центральним відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції у
Кіровоградській області видно, що
матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
являється ОСОБА_5 ( а.с. 5 ).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_2, виданого повторно 17
листопада 1986 року Відділом ЗАГС
Кіровоградського міськвиконкому УССР
вбачається, що 14 травня 1967 року гр.
ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, після реєстрації шлюбу
дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 (
а.с. 6 ).

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого повторно 21 лютого 2011
року Центральним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області вбачається, що
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року ( а.с.
19 ).

Згідно заповіту від 18 квітня 1985 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Кіровоградської державної
нотаріальної контори видно, що ОСОБА_5
все майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалось і взагалі все те, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона за законом матиме право, заповіла
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ( а.с. 18 ).

З копії домової книги та ксерокопії
паспорту позивача вбачається, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрована з 27 серпня 1968 року ( а.с. 8,
26 - 31).

Згідно листа Державного нотаріального
архіву в Кіровоградській області від
04.11.2014 року за вих. №980/01-21 видно, що
згідно алфавітних книг обліку
спадкових справ з 1990 по 2002 року 1-ої
Кіровоградської державної
нотаріальної контори після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року заяв
про прийняття спадщини не подавалось,
свідоцтв про право на спадщину не
видавалось ( а.с. 62 ).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що вони
являються сусідами позивача, яка на
даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1
Позивач займає повністю весь будинок.
Свідок ОСОБА_10 підтвердила той факт, що
позивач ОСОБА_1 з народження проживає у
вказаному будинку, свідок ОСОБА_9
пояснила, що стала проживати по
сусідству з позивачем, коли їй було 10
років, спочатку позивач проживала
разом з матір'ю, після одруження з
чоловіком та дітьми, постійно
ремонтували весь будинок, проводили у
ньому капітальний та поточний ремонт.
ОСОБА_2 у вказаному будинку ніколи не
бачили і не знають його.

Суд, з огляду на вищевикладені норми
чинного законодавства України та
фактичні обставини справи, приходить
до висновку, що позивач довела факт
набуття нею права власності за
набувальною давністю, оскільки вона
добросовісно, відкрито та безперервно
користується всім будинком на протязі
більше 40 років, з моменту народження
проживає в будинку та з 27 серпня 1968
року зареєстрована у ньому, жодних
претензій чи вимог з боку інших осіб
щодо оспорювання права власності на 1/3
частину житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 не
було, отже визнання права власності не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, таким
чином суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі і є підстави для визнання права
власності за набувальною давністю за
позивачем.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

У відповідності до вимог Закону
України « Про судовий збір » позивачем
при подачі позовної заяви було
сплачено судовий збір на користь
держави у розмірі 600 грн., які позивач не
просила стягувати з відповідачів, тому
суд вважає їх фактично понесеними.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Управління власності та приватизації
комунального майна Кіровоградської
міської ради про визнання права
власності в порядку набувальної
давності - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності в порядку набувальної
давності, право на реєстрацію і
отримання свідоцтва про право
власності на 1/3 частину житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Циганаш І.А.