пр. № 2-п/759/183/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді -
Чалої
А.П.,

при секретарі -

Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві заяву

відповідача ОСОБА_1

про перегляд заочного
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 30.10.2014р., -

В с т а н о в и в :

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 30.10.2014р.
задоволено позовні вимоги ОСОБА_2,
позивачці усунуто перешкоди в
користуванні власністю - ? частиною
квартири АДРЕСА_1, зобов*язано ОСОБА_1
відновити становище квартири АДРЕСА_1,
яке існувало до її самочинної
реконструкції, а саме: демонтувати
балкон, відновити перегородку з вікном
та зробити демонтаж двері, які існували
до самочинного перепланування між
кімнатою житлоплощею 14,8 кв.м.,
позначеної у технічному паспорті за №6
та самочинно збудованим балконом.

Копію вказаного вище заочного
рішення ОСОБА_1 отримав 05.11.2014р. (а.с. 78).

12.11.2014р. до суду надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 30.10.2014р., мотивами якої відповідач
вказував те, що дане рішення
постановлено у його відсутності,
судові повістки він не отримував,
оскільки перебував за межами м.Києва,
перепланування спірної квартири
проводилось ним спільно із покійною
дружиною і матір*ю позивачки ОСОБА_3 ще
в 2003р. за їх спільною згодою і на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 25.07.1994р., про що позивачці
було відомо з 2003р., а огляд спірної
квартири з метою складання акту, який
міститься в матеріалах справи,
проводився за його відсутності, що
вважає порушенням його права
власності, а також вказав, що копії
технічних паспортів, що містяться в
матеріалах справи, мають протиріччя.
Підтвердив, що на даний час
перепланування не є узаконеним і він не
має технічної документації на
добудований балкон, але вказав про те,
що не перешкоджає ніяким чином ОСОБА_2 в
оформленні спадщини після смерті
матері на ? частину спірної квартири.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_1 заяву підтримав, посилаючись на
обставини, викладені в заяві.

Представник позивачки проти
заяви заперечував посилаючись на те, що
заява є необгрунтованю і законні
підстави для скасування заочного
рішення суду відсутні.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши додані до заяви
документи, суд приходить до наступного.

У відповідності до пункту 4)
частини 2 ст.229 ЦПК України, заява про
перегляд заочного рішення повинна
містити посилання на докази, якими
відповідач обґрунтовує свої
заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до частини 1 ст.232 ЦПК
України, заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з*явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Тобто, правовими підставами для
перегляду і скасування заочного
рішення суду може бути доведеність
сукупності двох обставин: 1) наявність у
відповідача, у відсутності якого
постановлено судове рішення, належних
і допустимих доказів, які існували на
час постановлення заочного рішення,
спростовують докази позивача і при
вивченні та оцінці судом яких, можливо,
заочне рішення суду було б іншим, тобто
є істотними для вирішення справи та 2)
поважність причин неявки відповідача
до суду.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач ОСОБА_1 повідомлявся
про день і час розгляду справи належним
чином за місцем його державної
реєстрації в спірній квартирі, але
поштові конверти повертались на адресу
суду за закінченням терміну їх
зберігання на пошті (а.с. 16, 21),
заперечень порти позову суду не надав,
про поважність причин неявки суд не
повідомив.

Згідно частини 5 ст.74 ЦПК України,
судова повістка надсилається фізичним
особам за адресою їх місця проживання
чи місця перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

Тобто, направляючи судові листи на
адресу державної реєстрації
відповідача на час розгляду справи, а
саме: АДРЕСА_1, суд діяв у відповідності
до вимог частини 5 ст.74 ЦПК України і
такі повідомлення відповідно до правил
вказаної процесуальної норми є
врученими йому належним чином.

Стаття 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» дає визначення
терміну реєстрація - це внесення
інформації до Єдиного державного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

З наведеного вбачається висновок
про те, що не можна вважати відповідача
ОСОБА_1 неналежно повідомленим про день
і час розгляду справи в суді.

Що стосується посилання відповідача на
докази, якими він обґрунтовує свої
заперечення проти вимог позивачки, суд
приходить до наступного.

Так, відповідач в обґрунтування
заяви посилається на те, що
перепланування спірної квартири
проводилось ним спільно із покійною
дружиною і матір*ю позивачки ОСОБА_3 ще
в 2003р. за їх спільною згодою і на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 25.07.1994р., про що позивачці
було відомо з 2003р., огляд спірної
квартири з метою складання акту, який
міститься в матеріалах справи,
проводився за його відсутності, що
вважає порушенням його права
власності, а також вказував, що копії
технічних паспортів, що містяться в
матеріалах справи, мають протиріччя.

При цьому, відповідач ОСОБА_1
підтвердив, що на даний час
перепланування не є узаконеним і він не
має технічної документації на
добудований балкон, оскільки не має на
це грошових коштів, але вважав, що не
перешкоджає ніяким чином ОСОБА_2 в
оформленні спадщини після смерті
матері на ? частину спірної квартири.

Аналізуючи зазначені вище
обставини, суд вважає, що відповідачем
не надано суду належного посилання на
докази, які б спростовувати позовні
вимоги і могли б бути визнані судом
істотними в розумінні частини 1 ст.232
ЦПК України.

Порушення судом, на думку
відповідача, норм матеріального і
процесуального права, не може бути
правовою підставою для скасування
заочного рішення суду, про що вказано в
ст.232 ЦПК України.

Приймаючи до уваги наведене, суд
вважає, що в даному спірному випадку
правові підстави згідно ст.232 ЦПК
України для скасування заочного
рішення суду відсутні.

Приймаючи до уваги наведене,

Керуючись ст.ст. 230-232, 209, 210 ЦПК
України, суд, -

У х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 30.10.2014р. - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: