Справа № 2-4297/09 Головуючий у 1 інстанції:
Пушкарчук В.П. Провадження № 22-ц/773/1937/14
Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю прокурора - Тарасюк Т.В.,

представника позивача - Герасимчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_2 про ухвалення додаткового
рішення в цивільній справі за позовом
Прокурора м. Луцька в інтересах держави
в особі ВАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» - Николишина Михайла
Дорофійовича на додаткове рішення
Луцького міськрайонного суду від 19
листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 16 липня 2009 року задоволені
вимоги прокурора м. Луцька в інтересах
держави в особі ВАТ «Державний ощадний
банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості.

24 вересня 2014 року відповідач
ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про
ухвалення додаткового рішення щодо
позовної вимоги про розірвання
кредитного договору.

Додатковим рішенням Луцького
міськрайонного суду від 19 листопада 2014
року вирішено розірвати кредитний
договір № 3641 від 21.12.2007 року, укладений
між Відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі представник
позивача ПАТ «Державний ощадний банк
України» - Николишин М. Д., покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просив
скасувати додаткове рішення і закрити
провадження у справі за заявою ОСОБА_2
про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а додаткове рішення
скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву відповідача
ОСОБА_2 та ухвалюючи додаткове рішення
суд виходив з того, що в судовому
засіданні при розгляді даної справи
встановлено, що ОСОБА_3 станом на час
розгляду справи судом заборгованість
за кредитним договором не повернув
таким чином, порушив умови укладеного
із ним кредитного договору, а тому
вимога про розірвання вищевказаного
договору підлягає до задоволення.
Проте в резолютивній частині рішення
не було зазначено про розірвання
кредитного договору.

Проте погодитись з такими
висновками суду не можна виходячи з
наступного.

Згідно п.1 ч.1, ч.2 ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо стосовно якої - небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення. Заяву про ухвалення
додаткового рішення може бути подано
до закінчення строку на виконання
рішення.

Частиною 2 статті 30 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до п.20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України, від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі" додаткове рішення
може бути ухвалено лише у випадках і за
умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно
не може змінити суті основного рішення
або містити в собі висновки про права
та обов'язки осіб, які не брали участі у
справі, чи вирішувати вимоги, не
досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити
лише той склад суду, що ухвалив рішення
в даній справі. В іншому разі особа має
право звернутися до суду з тими ж
вимогами на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи
рішення суду в даній справі ухвалено 16
липня 2009 року, а з заявою про ухвалення
додаткового рішення відповідач
звернувся 24 вересня 2014 року(тобто через
більше 5 років).

Отже, враховуючи, що особа
звернулася до суду з заявою про
ухвалення додаткового рішення після
закінчення передбаченого Законом
України «Про виконавче провадження»
строку на виконання рішення суду,
позивач по справі ПАТ «Державний
ощадний банк України» подав суду заяву
про залишення позовної вимоги про
розірвання кредитного договору без
розгляду (а.с.76), а тому в суду не було
підстав для ухвалення додаткового
рішення. Разом з тим особа, яка брала
участь в справі і право якої порушено
не позбавлена можливості звернутися до
суду з тими ж вимогами на загальних
підставах відповідно до
вищезазначених роз'яснень Пленуму
Верховного Суду.

На підставі наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
додаткове рішення слід скасувати і
відмовити відповідачу ОСОБА_2 в
ухваленні додаткового рішення в даній
справі.

Керуючись ст. ст. 220, 303, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» - Николишина Михайла
Дорофійовича задовольнити частково.

Додаткове рішення Луцького
міськрайонного суду від 19 листопада 2014
року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 ухвалити додаткове
рішення в цивільній справі за позовом
Прокурора м. Луцька в інтересах держави
в особі ВАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді