АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Фролов М.О.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

за участі осіб:
представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Новак Є.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Київської міської ради, третя особа:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання права власності в порядку
спадкування;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником ОСОБА_2

на рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року

в
с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
Київської міської ради, в якому просила
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері - ОСОБА_6, на об'єкт
нерухомого майна - гараж, місце
знаходження якого: АДРЕСА_1, який
належить її матері на праві власності
та який не був зареєстрований за нею в
установленому законом порядку.

Позивач вказувала, що в обумовлені
законодавством строки вона, як
спадкоємець ОСОБА_6, звернулась із
заявою про прийняття спадщини до
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_5
Постановою ПНКМНО ОСОБА_5 від 26.09.2011
року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на гараж.
Підставою для відмови у вчиненні
нотаріальної дії була відсутність
державної реєстрації нерухомості.

Рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 01.10.2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 просить скасувати
рішення і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Посилається на незаконність
ухваленого судом рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що саме з
посиланням на вимоги ст.ст. 376, 392 ЦК
України, за ОСОБА_6 рішенням
Голосіївського районного суду міста
Києва від 14.05.2010 року по справі № 2-3721/10
було визнано право власності на
нерухоме майно - гараж, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 (у дворі).

Чинний Цивільний кодекс України,
зокрема, ст. 376 та 392 ЦК України, не
містить такої обов'язкової умови
набуття права власності на нерухоме
майно на підставі рішення суду, як
державна реєстрація права власності, а
тому право власності на гараж ОСОБА_6
набула з набранням законної сили
рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 14.05.2010 року по
справі № 2-3721/10, тобто 26.05.2010 року.

Постановою приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 від 26.09.2011
року було відмовлено ОСОБА_4 у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
гараж, що знаходиться в АДРЕСА_1 (у
дворі). Підставою для відмови у
вчиненні нотаріальних дій було
«відсутність державної реєстрації
нерухомості - вищезазначеного гаража у
Комунальному підприємстві Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна».

Однак, в даному випадку
спадкодавець набув право власності
згідно рішенням Голосіївського
районного суду міста Києва від 14.05.2010
року по справі № 2-3721/10, однак не встиг
його зареєструвати.

Таким чином, всупереч думці суду
першої інстанції, це не є спір про
визнання права власності в розумінні
ст. 392 ЦК України, коли власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Даний спір про перехід в порядку
спадкування прав спадкодавця - його
права власності на нерухоме майно
єдиному спадкоємцеві, позивачу, наразі
апелянту по справі.

Тому, позивач по справі, не маючи
інших можливостей набути своє законне
право, з огляду на ст. 3 ЦПК України,
звернувся до суду за захистом свого
права та законного інтересу.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу в повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представник
відповідача Новак Є.Л. заперечувала
проти задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивачка ОСОБА_4 та третя
особа приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явились, про час
та місце судового засідання
повідомлені належним чином.

Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Так, відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що документ не є
втраченими, а ОСОБА_6 не скористалась
своїм правом щодо державної реєстрації
вказаного майна. Таким чином, суд
дійшов висновку, що право власності на
вказаний об'єкт ніхто не порушує, воно
ніким не оспорюється, але у позивача
відсутній правовстановлюючий документ
на майно. Тому, в задоволенні позовних
вимог суд відмовив.

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів, оскільки вони не відповідають
обставинам справи та вимогам закону,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 14.05.2010 року за
ОСОБА_6 визнано право власності на
нерухоме майно - гараж, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 (у дворі). Дане
рішення суду набрало законної сили, а
відповідно, з моменту набрання
рішенням суду законної сили ОСОБА_6 є
власником зазначеного гаражу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6
відповідно до свідоцтва про смерть від
26.08.2010 року, актовий запис № 15830.

В обумовлені чинним
законодавством строки, позивач по
справі - ОСОБА_4 як спадкоємець першої
черги ОСОБА_6, звернулася із заявою про
прийняття спадщини до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5

За заявою позивача, була
відкрита спадкова справа № 8/2010.

Постановою приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 від 26.09.2011
року було відмовлено ОСОБА_4 у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
гараж. Підставою для відмови у
вчиненні нотаріальних дій було
«відсутність державної реєстрації
нерухомості - вищезазначеного гаража у
Комунальному підприємстві Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна».

Як вірно цитує суд першої
інстанції абзац 12 п. 3.1 листа Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо за життя
спадкодавець не набув права власності,
то спадкоємець також не набуває права
власності у порядку спадкування».

Однак, в даному випадку
спадкодавець набув право власності
згідно Рішенням Голосіївського
районного суду міста Києва від 14.05.2010
року по справі № 2-3721/10, проте не встиг
його зареєструвати.

В той же час, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ,який в
тому ж листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
зазначає наступне: «статтею 1218 ЦК
України встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку (п. 3.1)».

Таким чином, всупереч думці суду
першої інстанції, це не є спір про
визнання права власності в розумінні
ст. 392 ЦК України, коли власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або невизнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Даний спір про перехід в порядку
спадкування прав спадкодавця - його
права власності на нерухоме майно
єдиному спадкоємцеві, позивачу, наразі
апелянту по справі.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Тому, позивач по справі, не маючи
інших можливостей набути своє законне
право, з огляду на ст. 3 ЦПК України,
звернувся до суду за захистом свого
права та законного інтересу.

Тому не погоджується апелянт з
висновками суду першої інстанції про
те, що «право власності на вказаний
об'єкт ніхто не порушує, воно ніким не
оспорюється, але у позивача відсутній
правовстановлюючий документ на майно».

Однак, позивач і звертається до
суду з огляду на те, що оскільки не має
можливості надати нотаріусу витяг з
Реєстру прав власності, а наразі,
інформації з Державного реєстру прав
на гараж, оскільки право власності
ОСОБА_6 на гараж на підставі рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 14.05.2010 року по справі № 2-3721/10
за життя не було зареєстровано, що
свідчить про неможливість одержання
позивачем в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на гараж, а тому звернення її
до суду з вимогами про визнання, в
судовому порядку, права власності на
гараж в порядку спадкування за законом
після смерті матері відповідає нормам
діючого законодавства.

Не дивлячись на те, що померла
ОСОБА_6 не зареєструвала за собою право
власності на зазначений гараж, вона
стала власником даного гаражу на
підставі рішення суду, з моменту
набрання даним рішенням суду законної
сили і відсутність реєстрації її права
власності на даний гараж, не свідчить
про те, що ОСОБА_6 не є власником гаражу.

Позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем першої
черги після смерті матері, вона є
особою яка прийняла спадщину, а
відповідно, саме до неї переходить
право власності на зазначений гараж в
порядку спадкування за законом.

З огляду на вищевикладені підстави, що
суд першої інстанції не повно з'ясував
обставини, що мають значення для справи
та зробив висновки, що не відповідають
обставинам справи, тому з огляду на ст.
309 ЦПК України, рішення суду першої
інстанції є таким, що підлягає
скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги є обґрунтованими, а висновки,
викладені в рішенні суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для задоволення позову,
оскільки відповідач не порушив прав
позивача, є помилковими.

За таких обставин, суд
апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції, та
ухвалює нове рішення, яким задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_4 та визнає за нею
в порядку спадкування за законом після
смерті матері - ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на
гараж, що розташований у дворі будинку
АДРЕСА_1.

Висновки колегії апеляційного
суду відповідають фактичним
обставинам справи та наявним
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 01 жовтня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_4 задовольнити. Визнати за
ОСОБА_4 в порядку спадкування за
законом після смерті матері - ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право
власності на гараж, що розташований у
дворі будинку АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: