Справа № 329/ 610 /14-ц
Провадження 2 / 329 / 199 / 2014.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.
смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого-судді Глянь С.І.,

при секретарі Силаєвій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Чернігівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком та
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення
права власності на частку у спільному
майні, визнання за ним права власності
на ? частку житлового будинку з
господарськими спорудами та про сплату
грошової компенсації вартості її
частки у спільному майні,

ВС Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком.

ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про припинення права
власності на частку у спільному майні,
визнання за ним права власності на ?
частку житлового будинку з
господарськими спорудами, що належить
ОСОБА_1 та про сплату грошової
компенсації вартості її частки у
спільному майні.

Позови об'єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник за договором адвокат
ОСОБА_3 уточнили свої вимоги, просили
суд усунути перешкоди в користуванні
житловим будинком, зобов'язати ОСОБА_2
повернути майно на загальну суму 17000
грн., яке належить ОСОБА_1 та стягнути з
нього моральну шкоду в розмірі 20000 грн.,
а також судові витрати по сплаті
судового збору. Зазначили, що позивач
являється власником ? частки житлового
будинку по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2
чинить їй перешкоди у користуванні
будинком, чим порушує її житлові права.

З приводу погроз, образ зі сторони
відповідача ОСОБА_1 зверталась із
заявою до Чернігівського РВ ГУ МВС, про
що свідчать постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
19.08.2011р., 10.09.2011р., 22.11.2011р.

Реалізація її права на житло не
можлива без усунення перешкод, які їй
чиняться колишнім чоловіком. В зв'язку
з недопущенням її до житлового
приміщення їй спричинена моральна
шкода яку вона оцінює в 20 000 грн., так як
змушена знімати житло, зазнає
побутових незручностей, все це її
нервує, засмучує, позбавляє емоційної
рівноваги. В неї з'явився людський
страх, почуття безвихідної ситуації.
Відсутність нормальних життєвих умов
змінили звичайний спосіб життя, що є
фактором, який здійснює постійний
негативний вплив на її
морально-психологічний стан та
морально-психічний стан, викликаючи
страхи та інші порушення
нервово-емоційної сфери.

ОСОБА_2 в суді доповнив свої
вимоги зустрічним позовом яким просив
суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила
право користування житловим будинком
АДРЕСА_1 з дня її вибуття - 13.08.2011 року.

Обоє просили суд стягнути судові
витрати.

Вивчивши матеріали справи,
допитавши свідків які дали пояснення:

- ОСОБА_4 пояснила, що в вересні
2011 року ОСОБА_2 вигнав свою колишню
дружину ОСОБА_1 з будинку і та змушена
була ночувати у неї. Пізніше ОСОБА_1 не
могла потрапити до будинку, так як
колишній чоловік ОСОБА_2 замінив замки
на вхідних дверях. ОСОБА_1 змушена
наймати собі житло та періодично на 1
чи 2 місяці їздити на заробітки в м.
Москву Російської ФР;

- ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_1 з
серпня 2014р. проживала в неї, так як
доступу до свого житла вона не має. В
будинку по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 з
іншою жінкою. Ще в 2011році ОСОБА_1
поскаржилася, що їй немає де проживати,
тому запропонувала жити у неї. Потім
ОСОБА_1 знімала іншу квартиру, а в
серпні 2014р. знов звернулась до неї з
приводу тимчасового проживання;

- ОСОБА_7 в суді пояснив, що у
вересні 2011 року до нього приходила
ОСОБА_1 з проханням допомогти вивезти
її речі з будинку, на що він відмовив їй.
Після того, жодного разу її в будинку не
бачив. Зустрічався з нею всього два
рази на ринку в смт.Чернігівці. ОСОБА_2
вже понад 3 роки в будинку проживає з
іншою жінкою. Не чув, щоб ОСОБА_2 виганяв
з будинку свою колишню дружину ОСОБА_1.
Пам'ятає, в них була пожежа, щось
загорілося на кухні;

- ОСОБА_8 пояснила, що проживає
недалеко від ОСОБА_2, знає, що він
розлучився з ОСОБА_1, їхала скутером і
бачила, як ОСОБА_1 вивозила свої речі з
будинку АДРЕСА_1, завантажувала
стільці, тахту, та пояснила, що викопала
в городі половину картоплі, також
говорила, що скористалася відсутністю
ОСОБА_2 щоб вивезти речі та уникнути з
ним сварки. На даний час ОСОБА_2
проживає з іншою жінкою. ОСОБА_1
говорила їй, що збирається продати
будинок батьків та забрати батьків до
себе, ще говорила, що збирається
написати заяву про відключення будинку
від електромереж. Вважає, що спільне
проживання колишнього подружжя в
одному будинку не можливе.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1
підлягає частковому задоволення з
наступних підстав.

В судовому засіданні було достовірно
встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2
частини житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1. Іншого житла не має.

Згідно ст.47 Конституції України ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України
передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 386 ч.2 ЦК України, власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно ст. 391 цього кодексу, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання в права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Встановлено, що з вересня 2011 року
позивачка ОСОБА_1 не проживала в
спірному будинку, а проживала в
найманій квартирі, що не заперечується
сторонами по справі. Однак, це не
позбавляє права позивача
користуватись її ? часткою житлового
будинку. Проживання ОСОБА_1 за іншою
адресою носить вимушений характер,
оскільки, як встановлено судом, між
сторонами склались неприязні
відносини. Повернутись до спірного
будинку позивач за первісним позовом
ОСОБА_1 не може, оскільки ОСОБА_2
чинить перешкоди у цьому, що
підтверджується наведеними вище
показами свідка ОСОБА_4, відповідно до
яких з вересня 2011 року позивач ОСОБА_1
не може потрапити до будинку, так як
колишній чоловік ОСОБА_2 чинить
перешкоди у користуванні житловим
будинком, замінивши замки на вхідних
дверях. ОСОБА_1 змушена наймати собі
житло та періодично їздити на
заробітки в м. Москву Російської ФР.

Суд приходить до висновку, що права
ОСОБА_2 порушені і підлягають захисту у
частині усунення перешкод у
користуванні житловим будинком по
АДРЕСА_1 та забезпечення вільного
доступу до нього.

Крім того, позивачем заявлена вимога
про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК
України компенсація моральної шкоди
здійснюється за наявності всіх
загальних умов відповідальності за
завдання шкоди, а саме: протиправної
поведінки, моральної шкоди, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
завданою моральною шкодою та вини
заподіювача.

Судова практика при цьому виходить із
положення, що "відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року N 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди").

Позивачкою доведено те, що діями
відповідача їй була нанесена моральна
шкода. Однак суд критично відноситься
до суми моральної шкоди, яку просить
стягнути позивачка, тому вважає
можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, суд вважає за можливе
частково задовольнити позовні вимоги
стягнувши з відповідача ОСОБА_2
частково моральну шкоду.

Вимоги ОСОБА_1 в частині витребування
майна з незаконного володіння не
можуть розглядатись судом, оскільки це
майновий спір, а він не оплачений
майновим судовим збором, судом
розглядається лише питання усунення
перешкод в користуванні ? частиною
житлового будинку, але вона не
позбавлена права повторного звернення
до суду з даного питання.

Вимоги ОСОБА_1 в частині повернення
судового збору підлягають задоволенню
в зв'язку з задоволенням її вимоги про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням.

Щодо зустрічного позову суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті докази,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Як на підставу своїх вимог ОСОБА_2
посилається на те, що спільне володіння
і користування спірним будинком є
неможливим. Раніше він пропонував
ОСОБА_1 сплатити вартість 1/2 частини
будинку, на що відповідач не
погодилася. А оскільки його колишня
дружина вже понад два роки не проживає
в спірному будинку, припинення права
на частку у спільному майні не завдасть
її інтересам істотної шкоди у зв'язку
чим просив припинити її право на
частку у спільному майні, визнати за
ним право власності на ? частку
житлового будинку з господарськими
спорудами, яка належить ОСОБА_1,
виплатити їй грошову компенсацію
половину вартості частки у спільному
майні, яка згідно судово
будівельно-технічної експертизи
становить 12000 грн.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 365 ЦК України визначено, що
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Враховуючи, що припинення права
власності відповідача ОСОБА_1 на спірну
частку завдасть істотної шкоди її
інтересам, а також те, що відповідачка
не згодна на виплату їй компенсації за
припинення права власності на частку у
спірному майні, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
припинення права власності на ? частку
у спільному майні, визнання за ним
права власності на ? частку житлового
будинку з господарськими спорудами, що
належить ОСОБА_1 та про сплату грошової
компенсації вартості її частки у
спільному майні, визнати ОСОБА_1 такою,
що втратила право користування
житловим будинком АДРЕСА_1 з дня її
вибуття - 13.08.2011 року, - є необгунтований,
недоведений і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд не
розглядає питання про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових
витрат, у зв'язку з відмовою в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.
150 ЖК України, ст. ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України , ст.ст. 23, 317,319,321, 358, 365, 383, 386, 391,
1167 суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
житловим будинком, визнання права
власності на майно, стягнення
моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користуванні ?
частини житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з до ОСОБА_2на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та
судові витрати в розмірі 263,60 грн., а
всього 2263,60 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
припинення права власності на частку у
спільному майні, визнання за ним права
власності на ? частку житлового будинку
з господарськими спорудами, що
належить ОСОБА_1 та про сплату грошової
компенсації вартості її частки у
спільному майні, визнати ОСОБА_1 такою,
що втратила право користування
житловим будинком АДРЕСА_1 з дня її
вибуття - 13.08.2011 року, стягнення судових
витрат - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня його
проголошення, або в порядку ст.. 294 ЦПК
України.

Суддя
С.І.Глянь