Справа № 539/2842/14-ц
Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді -
при секретарі - Павличенко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лубнах справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення,
Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк»,
звернувся до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення з квартири за адресою:
У позові вказано, що 09.04.2008 року між
банком та ОСОБА_1 було укладено
надання кредитної лінії в розмірі 150 000
грн. 00 коп. Крім того, банк та ОСОБА_2
09.04.2008 року, за яким в забезпечення
належного виконання зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_2 передала в
іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним
договором не виконував, що стало
підставою для звернення банку до суду з
позов про звернення стягнення на
предмет іпотеки. Рішенням Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 21.11.2011 року звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме
квартиру за адресою: АДРЕСА_1. На цей час
в квартирі проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2,
Відповідно до ст. 109 ЖК України в зв'язку
з зверненням стягнення на предмет
іпотеки, вказані особи підлягають
виселенню з цієї квартири.
Позивач прохає виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з квартири за адресою: АДРЕСА_1.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, прохає розглянути
справу без своєї участі, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
судове засідання не з"явилися, про дату
, час ,місце розгляду справи
повідомлені через ЗМІ , заперечень на
позов, заяв про перенесення розгляду
справи суду не надали.
Суд, враховуючи думку представника
позивача, достатність матеріалів,
доказів, що відповідач повідомлений в
установленому законом порядку про дату
розгляду справи , від якого не надійшло
ніяких заяв про перенесення розгляду
справи, вважає за можливе провести
заочний розгляд справи у відповідності
з ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 09.04.2008 року між
банком та ОСОБА_1 було укладено
надання кредитної лінії в розмірі 150 000
09.04.2008 року банк та ОСОБА_2 уклали
року, за яким в забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 передала в іпотеку
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним
договором не виконував, що стало
підставою для звернення банку до суду з
позов про звернення стягнення на
Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 21.11.2011
року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ PLL0GI від 09.04.2008 року в розмірі 273
315 грн. 47 коп. звернуто стягнення згідно
іпотечного договору № PLL0GI від
09.04.2008 року на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності

ОСОБА_2

При цьому суд відмовив в задоволенні
позову про виселення мешканців цієї
квартири з тих підстав, що відповідно
до ч.3 ст.109 ЖК України у випадку
звернення стягнення на предмет іпотеки
банк повинен був надіслати письмову
вимогу добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимог. Такий порядок банком дотриманий
не був. Рішення суду є чинним.

13.06.2014 року позивач надіслав
відповідачам вимогу від 13.06.2014 року №
30.1.0.0/2-№І9 про звільнення в місячний
строк квартири за адресою: АДРЕСА_1, в
зв'язку з прийняттям рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, однак відповідачі квартиру не
звільнили, що підтверджується актом
будинкового комітету.

Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 109
ЖК України,

ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224 - 226
ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про виселення задовольнити.

Виселити з квартири за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_1.

Виселити з квартири за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_2.

Виселити з квартири за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 81 грн.
20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 81 грн.
20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 81 грн.
20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення суду.

Особи , які брали участь у справі , але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачів, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Матвієнко В. М.