Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого судді
Сидоренко І.О.

при секретарі
Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 8 Слов'янського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Райгородоцької
селищної ради про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Райгородоцької селищної ради про
визнання права власності. Свої позовні
вимоги позивач мотивує тим, що йому на
підставі рішення Слов'янського
міськрайонного суду від 08 листопада 2005
року на праві приватної власності
належить ? частка житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_1. Право
власності зареєстровано у реєстрі прав
власності на нерухоме майно. Право
власності на іншу ? частину будинку не
за ким не зареєстровано. Будинок
належав ОСОБА_3, який побудував його,
перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Після
його смерті його дружина ОСОБА_4
відмовилася від прийняття спадщини
після його смерті. ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Після її смерті
спадщина не відкривалася, до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини ніхто
не звертався, оскільки спадкоємців
після її смерті немає. Позивач зі своєю
сім'єю проживав разом із подружжям
ОСОБА_4 з 1999 року по теперішній час. До
часу смерті ОСОБА_4 він здійснював за
ними нагляд, оскільки вони внаслідок
похилого віку та хвороб потребували
постійного стороннього догляду, та
користувався житловим будинком та
земельною ділянкою за прямим
призначенням. Проживаючи в будинку
позивач сплачував всі необхідні
платежі, здійснював ремонт будинку і
господарських будівель за власні
кошти, користувався земельною
ділянкою, підтримував земельну ділянку
та будинок у придатному для
користування стані, висаджував городні
культури та збирав урожай.

З подружжям ОСОБА_4 позивач проживав
однією сім'єю, мали спільний бюджет.
Після їх смерті позивач організував їх
поховання та поминальні обіди.
Протягом усього часу після їх смерті
він відкрито користується усім
будинком.

При заселенні позивача в будинок за
проханням ОСОБА_3, останній запевнив
його, що залишить заповіт на його ім'я, а
його дружина запевнила його про те, що
вона не буде мати претензій щодо
оформлення права власності на себе на
частку будинку у разі, якщо її чоловік
помре першим.

Просить суд визнати за ним право
власності на ? частину житлового
будинку з відповідною часткою
господарських та побутових будівель та
споруд, який розташований у АДРЕСА_2, як
на майно, отримане за набувальною
давністю.

У судовому засіданні позивач надав
пояснення, аналогічні поясненням,
якими обґрунтовуються його позовні
вимоги та зазначив, що подружжя ОСОБА_3
запропонувало йому їх доглянути,
оскільки дітей в них не було. В 1999 році
він вселився в будинок подружжя ОСОБА_3
разом із своєю сім'єю. ОСОБА_3 вчинив
заповіт на його користь. Після смерті
ОСОБА_3 він оформив право власності на ?
частину зазначеного будинку. Оформити
право власності на цілий будинок він не
мав можливості, оскільки на той час ще
була жива ОСОБА_5, яка була особою
похилого віку. До теперішнього часу він
постійно користується будинком, що
знають та бачать усі сусіди. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача
Райгородоцької селищної ради
Слов'янського району Донецької області
в судове засідання не з'явився, але до
суду надійшов лист 35/01-21/6/276 від 13.08.2014
року, відповідно до якого просить суд
розглянути справу без участі
представника відповідача. Проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не
заперечують.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6 надав показання
та зазначив, що він проживає у АДРЕСА_3
та є сусідом позивача. З 1999 року позивач
проживав разом із подружжям ОСОБА_5
однією сім'єю, здійснював за ними ухід,
користувався будинком та городом.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7 надав показання
та зазначив, що він проживає в АДРЕСА_4
та є сусідом позивача. Приблизно з
дев'яностих років позивач проживав за
адресою: АДРЕСА_2, робив в будинку
ремонт, висаджував город.

Дослідивши подані позивачем документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 23 грудня 2003 року
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Місце
смерті - селище Райгородок
Слов'янського району Донецької
області.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що
вбачається зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 27 липня 2004 року. Місце
смерті - селище Райгородок
Слов'янського району Донецької
області.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України
передбачено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою; часом відкриття спадщини є
день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.

Як вбачається з Заповіту від 12 червня
2003 року ОСОБА_3 заповідав усе майно та
все те, на що він за законом буде мати
право позивачу ОСОБА_1

Як вбачається з рішення Слов'янського
міськрайонного суду від 08 листопада 2005
року, за ОСОБА_1 визнано право власності
на ? частину житлового будинку по
АДРЕСА_1 Словянського району Донецької
області в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
року.

Право власності на ? частину будинку
АДРЕСА_1 зареєстровано в КП «Бюро
технічної інвентаризації» м.
Слов'янська 24.12.2005 року на підставі
рішення Слов'янського міськрайонного
суду, що вбачається з Витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

ОСОБА_5 відмовилася від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_1 що вбачається
з відповідної заяви, поданої нею до
Другої Слов'янської державної
нотаріальної контори.

Відповідно до листа № 439/02-17 від 26.08.2014
року Другої Слов'янської державної
нотаріальної контори після смерті
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 року спадкова
справа не заводилась.

Отже, в судовому засіданні з
достовірністю встановлено, що
спадкоємців після смерті ОСОБА_3 (окрім
позивача ОСОБА_1.) та ОСОБА_4 немає.

Відповідно до технічного паспорту та
характеристики будинку, господарських
будівель та споруд, дане домоволодіння
складається з житлового будинку( А-1, а),
сараю (Б), літньої кухні (В), сараю (Г),
погребу (Д), уборної (Є), та огорожі.
Окремого входу будинок не має.
Власником будинку є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Крім пояснень позивача ОСОБА_1,
показань свідків, які в судовому
засіданні підтвердили факт постійного
проживання позивача з більш ніж десять
років у будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 факт постійного
проживання та користування будинком
підтверджується наступними доказами:

Актом № 7927 від 27.04.2006 року звірки
розрахунків за спожиту електроенергію
між Краматорськими електричними
мережами ПАТ «Донецькобленерго» та
позивачем;

Актом технічної перевірки
розрахункового засобу обліку в
побутового споживача від 12.02.2009 року;

Квитанцією про сплату земельного
податку з фізичних осіб від 29.05.2013 року;

Договором на постачання та
користування електроенергією від
27.03.2006 року;

Актом про постійне безперервне
проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з
1999 року;

Квитанціями про сплату спожитих
комунальних послуг.

Отже, на думку суду, факт
добросовісного заволодіння,
відкритого, безперервного володіння
будинком АДРЕСА_1 селищі Райгородок
Слов'янського району позивачем ОСОБА_1
в судовому засіданні повністю
доведений.

Крім того, як вбачається з досліджених
судовому засіданні інформаційної
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно щодо об'єкта
нерухомого майна, довідки з реєстру
прав власності на нерухоме майно
Державного реєстру іпотек, єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, довідки КП «Бюро
технічної інвентаризації», інших
власників вищезазначеного будинку
немає.

Відповідно до ст. 344 Цивільного Кодексу
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно за набувальною давністю, якщо
інше не встановлено цим Кодексом.
Особа, яка заявляє про давність
володіння може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до ч. 8 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
Кодексу України правила статті 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, як роз'яснено в п. 9 Постанови
№ 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 лютого 2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» при вирішенні спорів,
пов'язаних із набуттям права власності
за набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності.

Пунктом 13 вищезазначеної постанови
передбачена можливість пред'явлення до
суду позову про визнання права
власності за набувальною давністю
випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а
також частини четвертої статті 344 ЦК,
згідно з якими захист цивільних прав
здійснюється судом шляхом визнання
права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє
про давність володіння і вважає, що у
неї є всі законні підстави бути
визнаною власником майна за
набувальною давністю, має право
звернутися до суду з позовом про
визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю є попередній власник майна
або його правонаступник. У разі якщо
попередній власник нерухомого майна не
був і не міг бути відомим давнісному
володільцю, то відповідачем є орган,
уповноважений управляти майном
відповідної територіальної громади.

Відповідно до п. 14 вищезазначеної
Постанови, відсутність державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно не є перешкодою для визнання
права власності на це майно у зв'язку зі
спливом строку набувальної давності,
оскільки така державна реєстрація може
бути здійснена після визнання права
власності за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 344,
392, п. 8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, п. 9, 13, 14 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 лютого 2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку з
відповідною часткою господарських та
побутових будівель та споруд, який
розташований за адресою: Слов'янський
район, АДРЕСА_1 як на майно, отримане за
набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

І.О.Сидоренко