АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/420/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2882/14
Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т.В.
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Бутенко С.Б.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2

на ухвалу Оржицького районного суду
Полтавської області від 15 травня 2014
року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення
позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання права власності на
нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4 про визнання права
власності на нерухоме майно.

У своєму позові ОСОБА_3 просив визнати
за ним право власності на об'єкт
незавершеного будівництва, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

З метою запобігання реалізації
нерухомого майна, що є предметом
позову, позивач подав заяву про
забезпечення позову, у якій просив
забезпечити позов шляхом зупинення
продажу об'єкта незавершеного
будівництва будинку культури, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 по
виконавчому провадженню №41173197
(стягувач ОСОБА_1, боржник ОСОБА_4), що
знаходиться у відділі примусового
виконання рішень ДВС України.

Ухвалою Оржицького районного суду
Полтавської області від 15 травня 2014
року заяву ОСОБА_3 - задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом
зупинення продажу об'єкта
незавершеного будівництва будинку
культури по АДРЕСА_1 по виконавчому
провадженню №41173197, де стягувачем є
ОСОБА_5, боржник ОСОБА_4, що знаходиться
на виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України

Не погодившись з зазначеною ухвалою,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 оскаржила
її в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі просить ухвалу
про забезпечення позову скасувати,
постановивши нову, якою у задоволенні
заяви про забезпечення позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

13.05.2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4 про визнання права
власності на нерухоме майно.

Також позивачем ОСОБА_3 подано
заяву про забезпечення позову шляхом
зупинення продажу об'єкта
незавершеного будівництва будинку
культури, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 по виконавчому провадженню
№41173197.

В обґрунтування поданої заяви
ОСОБА_3 зазначено, що відділом
примусового виконання рішень ДВС
України по виконавчому провадженню
№41173197, де стягувачем виступає ОСОБА_1,
накладено арешт на майно, що передано
йому як відсупне по зобов'язанню, а саме
на: об'єкт незавершеного будівництва
будинку культури, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та дане майно
готується до продажу. Невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення у справі в майбутньому.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову, місцевий суд
виходив з того, що між сторонами
наявний спір, існує реальна загроза
продажу майна до ухвалення рішення,
неприйняття заходів забезпечення
позову може ускладнити виконання
судового рішення в подальшому.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погодитися не
може.

Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» Верховний Суд дав
роз'яснення, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 152 цього Кодексу
позов забезпечується зупиненням
продажу арештованого майна, якщо
подано позов про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 пред'явлено позов про визнання
права власності на майно, однак вимог
про зняття арешту із спірного
нерухомого майна позивачем у позові
заявлено не було.

Таким чином, з урахуванням п.5 ч.1 ст. 152
ЦПК України, вжиття заходів
забезпечення позову шляхом зупинення
продажу арештованого майна, можливе
лише при поданні позову про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту, суд першої
інстанції, задовольнивши заяву ОСОБА_3
про забезпечення позову, прийшов до
передчасного висновку, що вимоги цієї
заяви є доведеними і співмірними із
заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
слід задовольнити, ухвалу суду першої
інстанції скасувати, а у задоволенні
заяви позивача ОСОБА_3 про вжиття
заходів забезпечення позову -
відмовити.

Керуючись ст. 303, п.2 ч. 1 ст. 312, ст.ст.
314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
- ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Оржицького районного суду
Полтавської області від 15 травня 2014
року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.І. Обідіна

С.Б. Бутенко

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль