інстанції: Олексюк А.В. Провадження №
22-ц/773/1770/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Антонюк К.І.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю: представника позивача
Мартиник О.В.,

представника відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за заявою позивача Публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» про вжиття заходів
забезпечення позову Публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- МРЕВ УДАІ УМВС України у Волинській
області, про звернення стягнення на
предмет застави, за апеляційною
скаргою представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 жовтня 2014 року,

установила:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 жовтня 2014 року
вжито заходи забезпечення
вищевказаного позову шляхом
накладення арешту на автомобіль марки
«ВМW Х5», 2001 року випуску, сірого
кольору, об'єм двигуна 3000 куб.см., кузов
№ НОМЕР_1, який є предметом застави.

Не погодившись із даною ухвалою суду,
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати у зв'язку з
допущеними судом порушеннями норм
матеріального і процесуального права,
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» про вжиття заходів
забезпечення позову.

В ході апеляційного розгляду даної
справи представник відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав
апеляційну скаргу із наведених у ній
підстав, тоді як представник позивача
ОСОБА_1 просила відхилити подану
апеляційну скаргу з огляду на
безпідставність викладених у ній
доводів.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином та своєчасно
повідомлені про дату, час та місце його
проведення. При цьому, відповідач
ОСОБА_6 про причини неявки не повідомив,
про відкладення розгляду справи не
клопотав. Третьою особою на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- МРЕВ УДАІ УМВС України у Волинській
області подано письмову заяву про
розгляд справи без участі їх
представника.

За таких обставин колегією суддів
згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України визнано за
можливе здійснювати апеляційний
розгляд справи за відсутності
вищевказаних осіб.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, а також доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а
оскаржувана ухвала - залишенню без змін
з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача та
накладаючи в порядку забезпечення
вищевказаного позову арешт на згаданий
вище заставний автомобіль, який є
предметом спору у даній справі, суд
першої інстанції виходив із того, що
невжиття таких заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання можливого
рішення суду у разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
застави - вищевказаний транспортний
засіб.

Такі висновки суду першої інстанції, з
якими погоджується і колегія суддів,
ґрунтуються на повно, всебічно,
об'єктивно встановлених обставинах
справи та відповідних їм нормах
процесуального права.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову на будь-якій стадії розгляду
справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов
може забезпечуватися зокрема
накладенням арешту на майно, яке
належить відповідачеві і знаходиться у
нього або в інших осіб.

Судом встановлено, що ухвалою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 08 травня 2013 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ПАТ «Західінкомбанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- МРЕВ УДАІ УМВС України у Волинській
області, про звернення стягнення на
предмет застави - автомобіль марки «ВМW
Х5», 2001 року випуску, сірого кольору,
об'єм двигуна 3000 куб.см., кузов № НОМЕР_1,
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_6 за кредитним договором №2912/06-612
від 29.12.2006 року, укладеним між ПАТ
«Західінкомбанк» та ОСОБА_6, в розмірі
410817 грн. 73 коп.

Як убачається з матеріалів даної
справи, вищевказаний транспортний
засіб, який належав на праві власності
ОСОБА_6, було передано останнім у
заставу згідно договору застави
№2912/06-612 від 29.12.2006 року, укладеного між
ТзОВ Комерційний банк
«Західінкомбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Західінкомбанк», та
ОСОБА_6, з метою забезпечення
зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним
договором №2912/06-612 від 29.12.2006 року,
укладеним між цими самими сторонами
(а.с.7-10, 12).

Відомості про заставу вищевказаного
транспортного засобу 10 січня 2007 року
були внесені до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна (а.с.11).

З матеріалів справи також вбачається,
що в порушення умов договору застави
вищевказаний автомобіль відповідачем
ОСОБА_6 було у 2009 році знято з
реєстрації та у 2010 без згоди
заставодержателя ПАТ «Західінкомбанк»
продано відповідачу ОСОБА_2, який в свою
чергу у 2012 році відчужив його
відповідачу ОСОБА_3 (а.с.43-46).

Враховуючи ту обставину, що спірний
автомобіль, який є предметом застави,
вже був неодноразово відчужений
відповідачами у справі, незважаючи на
наявність у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомостей про
його обтяження, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
у випадку задоволення позову ПАТ
«Західінкомбанк» та звернення
стягнення на даний транспортний засіб,
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання такого рішення
суду.

А тому з урахуванням наведених вище
обставин справи, змісту та предмету
спору, а також балансу інтересів
сторін, суд обґрунтовано обрав такий
вид забезпечення позову, як арешт
спірного автомобіля.

Посилання представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на
ту обставину, що його довіритель при
купівлі транспортного засобу не знав
про обтяження автомобіля, а тому є
добросовісним набувачем згідно з
вимогами ст.388 ЦК України, не впливає на
правильність оскаржуваної ухвали суду
першої інстанції про вжиття заходів
забезпечення позову, так як зазначений
факт підлягає перевірці та оцінці
судом лише при розгляді справи по суті.

Таким чином, ці та інші доводи
апеляційної скарги не спростовують
наведених вище висновків суду першої
інстанції та не містять передбачених
законом підстав для скасування
оскаржуваної ухвали, яка постановлена
з дотриманням норм процесуального
права.

Відповідно до п.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на безпідставність
її доводів, а оскаржувана ухвала -
залишенню без змін, як така, що
постановлена з додержанням вимог
закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 жовтня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і не підлягає
оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді