АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/1494/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2144/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою приватного
підприємства «АгроДор-сервіс» на
рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 30
вересня 2014 року у справі за позовом
приватного підприємства
«АгроДор-сервіс» до ОСОБА_1 про
стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ПП «АгроДор-сервіс»,
звертаючись до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_1, вказувало, що вона є
засновником ПП «АгроДор- Сервіс» з
часткою у статутному фонді
підприємства 33%. Протягом своєї
діяльності з 01 лютого 2006 року по 01
листопада 2013 року підприємство не мало
достатньо коштів для забезпечення
діяльності, в зв'язку з чим отримало
кредит в банку. Засновниками
підприємства відповідно до п.6.2 статуту
одноголосно було прийнято рішення про
внесення додаткових коштів на покриття
збитковості підприємства відповідно
до своєї частки в статутному фонді. За
період з 01 лютого 2006 року по 01 листопада
2013 року збитки підприємства склали
1145505,44 грн., які необхідно компенсувати
підприємству за рахунок внесення
засновниками коштів в якості
додаткових внесків. Частка засновника
ОСОБА_1 в даній сумі складає 33%, що
дорівнює 378016,79 грн.

Крім цього, підприємство отримало
кредит від «Райффайзен Банк Аваль» в
сумі 300 тис. грн., який засновники
домовились сплатити банку відповідно
до своєї частки в статутному фонді. На
виконання даної домовленості
засновник ОСОБА_1 добровільно сплатила
частину кредиту, несплачений залишок
складає 46184,21 грн. Невиконання ОСОБА_1
своїх обов'язків призвело до
несвоєчасної сплати коштів на
погашення кредиту та отримання
збитків. За рішенням Шепетівського
міськрайонного суду підприємство
зобов'язано сплатити, крім
простроченої суми кредиту, прострочені
проценти в сумі 10685,04 грн. та штрафні
санкції в сумі 12522,75 грн. ОСОБА_1
добровільно кошти на забезпечення
діяльності підприємства не вносить.

Тому позивач з врахуванням уточнених
вимог, посилаючись на ст.ст. 525, 526, 611 ЦК,
просив стягнути з ОСОБА_1 кошти на
відшкодування збитків підприємства за
рахунок додаткових внесків
засновників в сумі 378016,79 грн. та 69392,46
грн. на відшкодування сплаченої частки
кредиту, отриманого підприємством від
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та
процентів по кредиту.

Рішенням Шепетівського міськрайонного
суду від 30 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП
«АгроДор-сервіс» вважає рішення суду
незаконним, необґрунтованим через
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов. Вважає хибним
висновок суду першої інстанції про
сплив позовної давності, оскільки ПП
«АгроДор-сервіс» про відмову про
виконання своїх зобов'язань
засновником ОСОБА_1 стало відомо з її
листа від 27 травня 2011 року, з цього дня
починається перебіг позовної давності,
яка спливає 27 травня 2014 року. Позивач
звернувся до суду 11 квітня 2014 року, тому
на його думку позов заявлено в межах
строку позовної давності і відмова в
задоволенні позову безпідставна.

На думку апелянта суд також невірно
оцінив рішення зборів засновників від
05.02.2008 року, яким визначено не спосіб
покриття збитків за минулий
календарний 2007 рік, а порядок
ліквідації збитковості підприємства в
разі її виникнення незалежно від
календарного періоду.

Суд не врахував, що відповідно до ч.2 ст.
140 ЦК засновник товариства у межах
вартості свого вкладу несе ризик
пов'язаних з діяльністю товариства
збитків, до яких на думку апелянта
відносяться і сплачені кошти на
погашення кредиту. Вартість вкладу
ОСОБА_1 складає 377689,64 грн., а її доля у
збитках - 378016,79 грн.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу з викладених у ній
мотивів.

Представники відповідача просили
відхилити апеляційну скаргу як
безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
а також порушення або неправильне
застосування норм матеріального права
та процесуального права.

Відмовляючи у позові в частині
стягнення 69392,46 грн. на відшкодування
сплаченої підприємством частки
кредиту та процентів по ньому, суд
першої інстанції правомірно виходив з
безпідставності таких вимог.

Так, встановлено, що відповідно до
п.п.1.1., 1.2 Статуту позивача приватне
підприємство „АгроДор-Сервіс" є
юридичною особою, має самостійний
баланс та здійснює свою діяльність
відповідно та на основі чинного
законодавства України та Статуту
підприємства.

21.03.2007 року ПП „АгроДор-Сервіс" уклало
кредитний договір № 010/08-11/8829, укладеним
з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за яким
отримало у кредит 350000 грн. Рішенням
Шепетівського міськрайонного суду від
20 червня 2013 року з приватного
підприємства «АгроДор-Сервіс», ОСОБА_3
та ОСОБА_4 як поручителів стягнуто
солідарно на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» 56182,66 грн. заборгованості по
кредиту та відсотках, 12 555,75 грн. пені, а
всього 68705,41 грн.

Згідно довідки позивача кошти за цим
кредитним договором сплачені
підприємством самостійно без
залучення коштів поручителів.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і не оспорюються
сторонами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.96 ЦК України
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями. Юридична
особа відповідає за своїми
зобов'язаннями усім належним їй майном.
Учасник (засновник) юридичної особи не
відповідає за зобов'язаннями юридичної
особи, а юридична особа не відповідає
за зобов'язаннями її учасника
(засновника), крім випадків,
встановлених установчими документами
та законом.

Таким чином зазначена норма виключає
відповідальність відповідачки як
засновника підприємства за кредитними
зобов'язаннями підприємства, тому
відсутні підстави для задоволення
позову в частині відшкодування
частини сплаченого підприємством
кредиту, що спростовує доводи
апеляційної скарги в цій частині.

Відмовляючи у позові в частині
відшкодування збитків за результатами
роботи підприємства за 2007 рік суд
дійшов висновку, що відповідач
повинна відшкодувати позивачу ці
збитки пропорційно до своєї частки у
статутному фонді, проте в позові слід
відмовити з підстав спливу позовної
давності.

З таким висновком не можна
погодитися, оскільки суд дійшов його
за неповного з'ясування обставин, що
мають значення для справи, а також
порушення та неправильного
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Так, відповідно до ч.ч.1-4 ст. 62 ГК України
підприємство - це самостійний суб'єкт
господарювання, створений
компетентним органом державної влади
або органом місцевого самоврядування,
або іншими суб'єктами для задоволення
суспільних та особистих потреб шляхом
систематичного здійснення виробничої,
науково-дослідної, торговельної, іншої
господарської діяльності в порядку,
передбаченому цим Кодексом та іншими
законами.

Підприємство, якщо законом не
встановлено інше, діє на основі статуту
або модельного статуту.

Підприємство є юридичною особою, має
відокремлене майно, самостійний
баланс, рахунки в установах банків,
печатку із своїм найменуванням та
ідентифікаційним кодом.

За змістом ч.1 ст. 63 ГК залежно від форм
власності, передбачених законом, в
Україні може діяти приватне
підприємство, що діє на основі
приватної власності громадян чи
суб'єкта господарювання (юридичної
особи).

Залежно від способу утворення
(заснування) та формування статутного
капіталу в Україні діють підприємства
унітарні та корпоративні (ч.3 ст. 63 ГК).

Корпоративним підприємством, виходячи
з положень ч. 5 ст. 63 ГК України, є
підприємство, яке утворюється, як
правило, двома або більше засновниками
за їх спільним рішенням (договором), діє
на основі об'єднання майна та/або
підприємницької чи трудової
діяльності засновників (учасників), їх
спільного управління справами, на
основі корпоративних прав, у тому числі
через органи, що ними створюються,
участі засновників (учасників) у
розподілі доходів та ризиків
підприємства. При цьому,
корпоративними є кооперативні
підприємства, підприємства, що
створюються у формі господарського
товариства, а також інші підприємства,
в тому числі засновані на приватній
власності двох або більше осіб.

Таким чином ПП „АгроДор-Сервіс" є
корпоративним підприємством
приватної форми власності, оскільки
засноване на приватній власності
трьох осіб - засновників.

Згідно статуту приватного
підприємства «АгроДор-Сервіс» в
редакціях від 12.03.2006 року, 21.03.2008 року що
діяли на час виникнення спірних
правовідносин, засновниками та
власниками підприємства були ОСОБА_3 з
часткою у статутному капіталі 1%, ОСОБА_5
з часткою 66% та ОСОБА_1 з часткою 33%.

Відповідно до пункту 7.1. статуту вищим
органом підприємства є збори
власників підприємства, які
здійснюють свою діяльність відповідно
до чинного законодавства України у
вигляді відповідних рішень.

Згідно п.6.2 вказаного статуту збитки
підприємства за результатами роботи за
рік відшкодовуються за рахунок
резервного фонду, а у випадках, коли
коштів резервного фонду не вистачає, за
рахунок інших фондів, які має
підприємство, а у разі нестачі цих
коштів - за рахунок реалізації майна
підприємства, або, якщо таке рішення
буде одностайно прийняте власниками,
за рахунок додаткових внесків
власників.

За рішенням зборів засновників ПП
«АгроДор-сервіс», що оформлене
протоколом №3 від 05 лютого 2008 року,
засновники підприємства у
відповідності до ст.6.2 статуту в разі
збитковості підприємства вносять
додатково кошти на покриття
збитковості підприємства відповідно
до своєї частки в статутному фонді
товариства.

На порушення ст. 212 ЦПК суд першої
інстанції не дав належної оцінки
зазначеному рішенню та не врахував, що
воно суперечить пункту 6.2. статуту
підприємства і фактично встановлює
інший порядок покриття збитків
підприємства, ніж визначено статутом.

В свою чергу це рішення збори
власників не оформили як зміни до
статуту відповідно до пункту 12.2
статуту (шляхом державної реєстрації
змін до установчих документів у
встановленому порядку), що позбавляє
його будь-якого правового значення.

На нікчемність цього рішення вказує і
факт його невиконання іншими
співзасновниками підприємства,
оскільки згідно довідки ПП
«АгроДор-сервіс» № 10 від 24.06.2014 року
(а.с.80) на рахунок підприємства
додаткові кошти на покриття збитків
власниками підприємства не вносилися,
ОСОБА_5 внесла 380457 грн. в якості
поворотної фінансової допомоги, що
підтвердив у суді і представник
апелянта.

Наведене вище спростовує висновок
суду, що вказане рішення стосується
порядку покриття збитків підприємства
за 2007 рік, а тому відповідач повинна
відшкодувати збитки підприємству за
цей рік.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України лише
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Матеріали справи не містять даних про
те, що ПП «АгроДор-сервіс» понесло
збитки внаслідок протиправних дій чи
бездіяльності відповідачки.

Про порушення цивільного права
позивача відповідачем не вказується у
позовній заяві, такі обставини не
доводили в судовому засіданні і
представники позивача.

Твердження апелянта про невиконання
відповідачем зобов'язання є
безпідставним, оскільки між
підприємством та відповідачкою не
існує жодних зобов'язань, які б
випливали з договірних чи
позадоговірних відносин.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до ч.2 ст. 140 ЦК слід стягнути
з ОСОБА_1 її долю у збитках пропорційно
до частки у статутному фонді
підприємства, є безпідставними,
оскільки норма ч.2 ст. 140 ЦК врегульовує
питання меж відповідальності
учасників господарського товариства -
товариства з обмеженою
відповідальністю, і не поширюється на
спірні правовідносини.

В свою чергу внісши до статутного фонду
377689,64 грн., ОСОБА_1 вже понесла у межах
вартості свого вкладу ризик пов'язаних
з діяльністю підприємства збитків.

Питання щодо невиконання чи
неналежного виконання вимог статуту
до ОСОБА_1 не ставили й інші
співвласники підприємства.

За таких обставин колегія суддів
констатує відсутність як правових, так
і фактичних підстав для задоволення
цього позову.

Таким чином суд першої інстанції
неправильно застосував ст. 267 ЦК
України та не застосував ст. 22 ЦК
України, в зв'язку з цим рішення суду в
частині відмови позивачу у позові за
пропуском строків позовної давності
підлягає зміні шляхом виключення з
мотивувальної частини посилання на
сплив позовної давності як підставу
відмови у позові.

Слід також виключити з мотивувальної
частини рішення посилання на ст.ст. 113,
115, 117 ЦК України, оскільки ці норми
врегульовують правовідносини щодо
господарських товариств, яким не є
підприємство-позивач, а відтак, не
поширюються на спірні правовідносини.

В частині відмови у позові по суті
спору суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, перевірив
належні та допустимі докази, які їх
підтверджують, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення, підстави
до скасування якого в межах доводів
апеляційної скарги апелянта відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «АгроДор-сервіс»
задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 30
вересня 2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на ст.ст. 113, 115, 117 ЦК
України та сплив позовної давності як
підставу відмови у позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_Головуючий у першій інстанції:
Стаднічук Н.Л. Провадження №
22-ц/792/2144/14

Доповідач: Грох Л.М.
Категорія: 59