Провадження №2/761/5306/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі Клим
Т.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів
за договорами позики, суд,-

встановив:

позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача боргу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує
тим, що 09 грудня 2009 року між ним та
ОСОБА_3 укладено договір позики в
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 5 000,00 тисяч
дол.. США, які останній зобов'язався
повернути до 09.03.2010 року;

- 09 грудня 2009 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено договір позики в
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 20 000,00 тисяч
дол.. США, які останній зобов'язався
повернути до 09.03.2010 року;

- 11 грудня 2009 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено договір позики в
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 15 000,00 тисяч
дол.. США, які останній зобов'язався
повернути до 11.03.2010 року;

- 22 січня 2010 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено договір позики в
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 10 000,00 тисяч
дол.. США, які останній зобов'язався
повернути до 22.03.2010 року;

- 18 квітня 2011 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено договір позики в
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 50 000,00 тисяч
дол.. США, які останній зобов'язався
повернути до 30.09.2011 року;

- 01 жовтня 2011 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено договір позики в
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 31667,00 тисяч
дол.. США, які останній зобов'язався
повернути до 31.12.2011 року;

- 02 березня 2012 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено договір позики в
письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 12405,00 тисяч
дол. США, які останній зобов'язався
повернути до 31.12.2012 року. Проте в строки
зазначені в цих договорах відповідач
кошти так і не повернув. Враховуючи
викладене позивач просив стягнути
основну суму заборгованості за всіма
розписками в сумі 144072,00 дол. США та
судовий збір.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
вказаного позову, при цьому, не
заперечував, що ОСОБА_3 брав у
відповідача згідно договорів позики
кошти в борг, але наразі немає коштів на
їх повернення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
думку сторін, дослідивши та оцінивши
письмові докази по справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 09
грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики в письмовій
формі № 37/1, згідно якого ОСОБА_3
отримано кошти в розмірі 5 000,00 тисяч
дол.. США, які останній зобов'язався
повернути до 09.03.2010 року (а.с.11).

Відповідно до договору позики від 09
грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики в письмовій
формі, згідно якого ОСОБА_3 отримано
кошти в розмірі 20 000,00 тисяч дол.. США,
які останній зобов'язався повернути до
09.03.2010 року (а.с.13).

Відповідно до договору позики № 38 від 11
грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики в письмовій
формі, згідно якого ОСОБА_3 отримано
кошти в розмірі 15 000,00 тисяч дол.. США,
які останній зобов'язався повернути до
11.03.2010 року (а.с.15).

Відповідно до договору позики № 42 від 22
січня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики в письмовій
формі, згідно якого ОСОБА_3 отримано
кошти в розмірі 10 000,00 тисяч дол.. США,
які останній зобов'язався повернути до
22.03.2010 року (а.с.9).

Відповідно до договору позики № 3 від 18
квітня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики в письмовій
формі, згідно якого ОСОБА_3 отримано
кошти в розмірі 50 000,00 тисяч дол.. США,
які останній зобов'язався повернути до
30.09.2011 року (а.с.7).

Відповідно до договору позики від 01
жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики в письмовій
формі, згідно якого ОСОБА_3 отримано
кошти в розмірі 31667,00 тисяч дол.. США, які
останній зобов'язався повернути до
31.12.2011 року (а.с.8).

Відповідно до договору позики від 02
березня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики в письмовій
формі, згідно якого ОСОБА_3 отримано
кошти в розмірі 12405,00 тисяч дол. США, які
останній зобов'язався повернути до
31.12.2012 року (а.с.6).

Суд прийшов до
висновку, що в порушення умов договорів
позики від 09.12.2009 року №37/1, 09.12.2009 року,
11.12.2009 року №38, 22.01.2010 року №42, 18.04.2011
року №3, 01.10.2011 року, 02.03.2012 року та
взятих на себе зобов'язань, відповідач
у зазначений строк не виконав та
грошові кошти позивачу не повернув.

Представником відповідача не було
надано належних і допустимих доказів
щодо виконання відповідачем умов
вимоги вказаних договорів від 09.12.2009
року №37/1, 09.12.2009 року, 11.12.2009 року №38,
22.01.2010 року №42, 18.04.2011 року №3, 01.10.2011
року, 02.03.2012 року.

Виходячи із вищевказаного, в судовому
засіданні встановлено, що відповідач
кошти взяті відповідно до вищевказаних
розписок, в строк не повернув, що
підтверджує невиконання зобов'язання
останнім.

Відповідно до статті 1046 ЦК
України, а договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11
ЦК України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, підлягає стягненню з
ОСОБА_3 на користь позивача сума коштів
взятих відповідно до вищевказаних
договорів позики, в розмірі 144072,00 дол.
США, що еквівалентно на день винесення
рішення по курсу НБУ в сумі 1681324,42 грн. =
5000,00 дол. США (Договір позики від 09.12.2009
року № 37/1) + 20000,00 дол. США (Договір
позики від 09.12.2009 року) + 15000,00 дол. США
(Договір позики від 11.12.2009 року № 38) + 10
000,00 дол. США (Договір позики від 22.01.2010
року № 42) + 50 000,00 дол. США (Договір позики
від 18.04.2011 року № 3) + 31667,00 дол. США
(Договір позики від 01.10.2011 року) + 12405,00
дол. США (Договір позики від 02.03.2012 року).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, та враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач,
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню, а тому
присуджує до стягнення з відповідача
суму боргу, в розмірі 144072,00 дол. США, що
еквівалентно на день винесення рішення
по курсу НБУ в сумі 1681324,42 грн..

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 6, 509, 525, 526, 530 ЦК України,
ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,
суд

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів за договорами позики -
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
за договорами позики від 2.03.2012, 18.04.2011,
1.10.2011, 22.01.2010, 9.12.2009, 9.12.2009, 11.12.2009 суму
боргу в загальному розмірі 144072,00
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ складає 1681324,42 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3654,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :