Справа № 466/6982/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді
Зими І.Є.

при секретарі
Мокрицькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя
та його поділ, -

у с т а н о
в и в:

17.09.12 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача, в якому просить
суд ухвалити рішення, яким визнати
квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя та провести поділ
спільної сумісної власності, виділивши
їй та відповідачу у власність по 1/2
частини вказаної квартири.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що шлюб між нею та
відповідачем розірвано за рішенням
суду 30.09.2000р., від якого народилась
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час
шлюбу, 29.12.2004 р. позивачкою спільно з
чоловіком придбана квартира АДРЕСА_1.
На даний час вона вдруге вийшла заміж,
проживає разом із новою сім»єю за іншою
адресою. Колишній чоловік не пускає її
в спірну квартиру, не дає можливості
забрати речі. Право власності в ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» на вказану квартиру
відповідач зареєстрував виключно на
себе. Оскільки дана квартира є спільною
власністю подружжя, а відповідач
добровільно відмовляється від
переоформлення, вона змушена
звернутися до суду. Крім того просить
поділити майно, що є в спільній
сумісній власності, визнавши за нею та
відповідачем право по 1/2 частки.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала повністю, давши
пояснення такі ж як викладені в
поданому до суду позові. Просила позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково. Зазначив, що спірна
квартира фактично придбана його
батьком ОСОБА_4, згідно договору
купівлі-продажу за 12 тис. доб. США . Він з
дружиною вклали лише 4000 дол. США , а
тому згідний на поділ такої, з
виділенням ОСОБА_5 1/6 частини.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30
вересня 2000 року було укладено шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що стверджується
копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1,
виданого Шевченківським відділом
РАЦСу, 27.12.13р. Вказаний шлюб розірвано
за рішенням Личаківського районного
суду м. Львова у 2013 році.

29.12.2004р., під час шлюбу сторін, між
ОСОБА_6 та батьком відповідача ОСОБА_4
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

Згідно ухвали Шевченківського
районного суду м. Львова від 15.07.11р.,
визнано укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 мирову угоду, згідно якої
останні визнали позов ОСОБА_2,
погоджуються з усіма вимогами позивача
та визнали право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за відповідачем по справі
ОСОБА_2

На підставі ухвали суду та договору
купівлі-продажу, в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
зареєстровано право власності
відповідача на вказану квартиру. Даний
факт стверджується копією вказаного
договору від 29.12.04р. та копією витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 30901956 від 09.08.2011 р.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В процесі розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про
визнання договору купівлі-продажу
частково недійсним, заміну покупця та
визнання права власності судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
придбана на кошти , надані сім"єю
ОСОБА_2 На вказані обставини
покликається і ОСОБА_9 у власноручно їй
підписаній позовній заяві. Відтак,
безпідставними є твердження
відповідача в судовому засіданні про
те, що спірне житло на підставі
договору куплілвлі- продажу було
придбане його батьком.

Як вбачається спірна квартира
придбана під час шлюбу між сторонами. У
відповідності до ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
причин самостійного заробітку.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 Сімейного
кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Крім того статтею 372 ЦК України
передбачено, що майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлене
домовленістю між ними або законом.

На підставі вищенаведеного суд вважає,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 63, 209, 214 ЦПК
України, ст. 60, 69 СК України, ст. 372 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Провести поділ майна подружжя.

Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1.

Виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: І. Є. Зима