Справа № 523/5484/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2014 р.

м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в
складі:

головуючого судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі - Голованець Н.Б.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом
комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси» до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту
теплову енергію, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом. В обґрунтування позову
посилається на те, що відповідач
проживає в АДРЕСА_1, та є абонентом КП
«Теплопостачання міста Одеси» щодо
споживання теплової енергії та
гарячого водопостачання. Відповідач
отримуючи послуги постачання теплової
енергії на опалення та гарячої води
оплачував її частково, внаслідок чого
утворилася заборгованість в розмірі 5
710,54 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні представник
відповідача надав заперечення до
позовної заяви, обґрунтувавши це тим,
що в приєднаному до позовної заяви
реєстрі нарахувань та виплат по
особовому рахунку НОМЕР_1, складеному
за період споживання послуг з
листопада 2006 року по березень 2014 року
включно, заборгованість ОСОБА_1 за
спожиту теплову енергію у розмірі 5 779,93
грн. нарахована позивачем без
достатніх підстав. З квітня 2007 року
відповідачу припинено постачання
теплової енергії - опалення. У лютому 2009
року відповідачем в зазначеній
квартирі було встановлено два засоби
обліку теплової енергії, тому ОСОБА_1
вносить плату за надані послуги
відповідно до показань засобів обліку
теплової енергії. На момент
встановлення в квартирі засобів обліку
гарячої води розмір заборгованості
відповідача складала 5 779,93 грн.
Починаючи з лютого 2009 року й
дотеперішнього часу споживання та
оплата відповідачем послуг за гаряче
водопостачання для вказаної квартири
здійснюється виключно у строгій
відповідності з показниками засобів
обліку. Крім того, позивачем фактично
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за теплову енергію,
спожиту відповідачем у період до
березня 2007 року та за гаряче
водопостачання, спожиту до лютого 2009
року, перебіг позовної давності за
вимогами, що заявлені позивачем
починається з наступного місяця, що
слідує за звітнім місяцем, тому у
березні 2010 року та лютому 2012 року
відповідно закінчився строк позовної
давності, у межах якого позивач міг
звернутися до суду з вимогою про
стягнення заборгованості.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню на підставі фактів,
встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, проживає
за адресою: АДРЕСА_1. Нарахований борг
за спожиту теплову енергію та гаряче
водопостачання складає 5 710,54 грн. У
лютому 2009 року відповідачем в
зазначеній квартирі було встановлено
два засоби обліку теплової енергії,
тому ОСОБА_1 вносить плату за надані
послуги відповідно до показань засобів
обліку теплової енергії, що
підтверджується квитанціями від
18.03.2009р.- № 1453; 29.04.2009р. - №2174; 12.06.2009р. - №
2407; 20.07.2009р.- №43/57.

Відповідно до ст.67 ЖК України, плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, електрична, теплова енергія та
інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України, наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору, при цьому такому праву прямо
відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20
цього закону обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами споживачі зобов'язані оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними.

В силу ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

З 2007 року жодних проплат за спожите
опалення ОСОБА_1 не здійснював.
Заборгованість, яка утворилася за
спожиту гарячу воду до встановлення
лічильників у 2009 році, ОСОБА_1 також не
погашена.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 15.11.2012 року судовий наказ
виданий Суворовським районним судом м.
Одеси 12 жовтня 2012 року про стягнення
заборгованості за заявою КП
«Теплопостачання м. Одеси» з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 був скасований.

З цього часу позивач не звертався до
відповідача з позовними заявами, що
також підтвердив в судовому засіданні
представник позивача.

Згідно ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення; сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 205, 257, 264, 267 ЦК України,
ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» суд, -

ВИРІШИВ:

В позові комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси» до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту
теплову енергію та опалення -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: