АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2727/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Мазай Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
25 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоНерушак Л. В.суддівЄльцова
В. О. , Карпенко О. В. при
секретаріЖуравель Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 05 вересня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості , -
в с т а н о в и л а :
19 травня 2014 року представник ПАТ КБ
«Приватбанк» - Гаркавенко Аркадій
Анатолійович звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 28 листопада 2007 року ОСОБА_7
отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Представник позивача вказує, що ЗАТ КБ
«Приватбанк» є правонаступником прав
та обов'язків ПАТ КБ «ПриватБанк», у
зв'язку з чим рішенням загальних зборів
акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено
найменування позивача.
Представник позивача зазначає у
позові, щодо зміни кредитного ліміту
банк керується п.п. 3.2., 3.3. Умов та
Правил надання банківських послуг, де
зазначено, що клієнт дає свою згоду, що
кредитний ліміт встановлюється за
рішенням банку, і клієнт дає право
банку в будь-який момент змінити
(зменшити або збільшити) кредитний
ліміт.

Підписання даного договору є прямою і
безумовною згодою позичальника щодо
прийняття будь-якого розміру
кредитного ліміту, встановленого
банком, відповідно до п.3.3. Умов та
Правил надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_7 підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
«Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою» та
«Тарифами Банку», які викладені на
банківському сайті, складає між ним та
банком договір, що підтверджується
підписом у заяві. Банк нараховує
відсотки за користування кредитом в
розмірі, встановленому «Тарифами
Банку», які викладені на банківському
сайті, з розрахунку 360 календарних днів
на рік, що підтверджується п. 5.5. «Правил
користування платіжною карткою».

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
вказує, що банк свої зобов'язання за
договором та угодою виконав в повному
обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_7
кредит у розмірі, встановленому
договором. В свою чергу, відповідач не
виконав умови договору та на даний час
продовжує ухилятись від виконання
зобов'язання і заборгованість за
договором не погашає, що є порушенням
законних прав позивача.

Станом на 31 березня 2014 року відповідач
ОСОБА_7 має заборгованість в сумі 18037,65
грн., яка складається: 5281,80 грн. -
заборгованості за кредитом ; 8859,36 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом; 2799,46 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до умов кредитного
договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована
частина), 847,03 грн. - штраф (процентна
складова), яку представник ПАТ КБ
«Приватбанк» просив стягнути із
відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк», і просив стягнути з
відповідача судові витрати.

Рішенням Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 05 вересня
2014 року в задоволенні позову
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості в
сумі 18037,65 грн. за кредитним
договором № б/н від 28 листопада 2007 року
відмовлено повністю в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ПАТ КБ
«Приватбанк» - Шуліка А.В. оскаржила
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення є
незаконним, винесеним з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, за недоведеністю обставин, що
мають значення та невідповідності
висновків суду обставинам справи.
Просить скасувати рішення
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 05 вересня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити
у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який з'явився в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив та оцінив
обставини по справі, надані
позивачем докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
постановив правильне по суті рішення,
дійшов правильного висновку,
відмовивши в задоволенні позову.

Вирішуючи спір, та відмовляючи у
задоволенні позову банку, суд першої
інстанції виходив із того, що
позивачем доведено обставини
викладені в позові, однак позивач
пропустив строк звернення до суду з
позовом, не заявив клопотання про його
поновлення, суд підстав для поновлення
строку позовної давності не вбачав, а
відповідачем до ухвалення рішення у
справі заявлено про застосування
строку позовної давності, а оскільки
позивач звернувся до суду з позовом про
захист свого порушеного права лише 19
травня 2014 року, за межами
установленого строку позовної
давності, як по стягненню
заборгованості по процентах, інших
платежах, так і по основній сумі
кредиту, то суд дійшов дійшов висновку
про відмову в задоволенні позову в
зв'язку з пропуском строку звернення
до суду .

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважаючи їх обґрунтованими та такими,
що відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054, ч.1 ст. 1055
ЦК України кредитний договір
укладається у письмовій формі. За
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні 28
листопада 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_7 було укладено
кредитний договір, згідно умов якого
банк надав відповідачу кредит у
розмірі 800 грн. у вигляді встановленого
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

08 липня 2008 року кредитний ліміт
відповідачу ОСОБА_7 було збільшено
банком до 7000 грн. Договір складається
із заяви кредитора, умов і правил
надання банком послуг, правил
користування платіжною карткою та
тарифів банку.

Згідно п. 6.5. умов і правил надання
банківських послуг позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Відповідно до п.6.6. даних умов, у разі
невиконання зобов'язань за договором,
на вимогу банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та овердрафту),
оплати винагороди банку.

Пунктом 8.6. умов і правил надання
банківських послуг передбачено, що при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Із наданого позивачем розрахунку
вбачається, що заборгованість ОСОБА_7
перед ПАТ КБ «Приватбанк» по
кредитному договору, згідно розрахунку
боргу станом на 31 березня 2014 року
складає 18037,65 грн., а саме: 5281,80 грн. -
заборгованості за кредитом, 8859,36 грн. -
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 2799,46 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, а також - 250 грн.
штраф (фіксована частина) та 847,03 грн.
штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 9.12. умов і правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не заявить про
припинення його дії, договір
вважається пролонгованим на такий
самий строк.

Згідно п.3.1.1. правил користування
платіжною карткою строк дії картки
вказаний на лицевій стороні (місяць і
рік); карта діє до останнього
календарного дня зазначеного місяця.

Із наданої суду першої інстанції
довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 05
вересня 2014 року вбачається, що картка
НОМЕР_2, емітована ПАТ КБ «ПриватБанк»,
випущена 28 листопада 2007 року на ім'я
ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1) має строк дії 11/09
(листопад 2009 року).

Відповідно п. 5.4. правил користування
платіжною карткою, строк погашення по
кредиту (кредитний ліміт, кредитна
лінія) по платіжним карткам без
встановленого мінімального
обов'язкового платежу, відбувається у
наступному порядку : строк погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць; строк погашення
кредиту - в повному об'ємі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці (в полі MONTH).

Пунктом 5.7. даних правил передбачено, що
банк має право вимагати дострокового
виконання договірних зобов'язань в
цілому чи в у визначеній банком долі у
випадку невиконання позичальником
своїх боргових обов'язків по даному
договору.

Згідно з п. 6.9. умов і правил надання
банківських послуг в разі виникнення
заборгованості, клієнт зобов'язаний
погасити заборгованість протягом 30
днів з моменту її виникнення.

Судом першої інстанції достовірно
встановлено та підтверджено
представником позивача під час
розгляду справи, що останній платіж по
картці відповідачем було здійснено 28
вересня 2009 року в розмірі 500 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599 ЦК
України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

До окремих видів вимог встановлюється
законом спеціальна позовна давність.

Згідно з вимогами ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Початок перебігу строку давності
збігається з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання
позичальником зобов'язання за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичним щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів погоджується із висновками суду
першої інстанції, що представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом про захист свого порушеного
права лише 19 травня 2014 року, тобто за
межами установленого строку позовної
давності, як по стягненню
заборгованості по процентах, інших
платежах, так і по основній сумі
кредиту, оскільки останній платіж
відповідачем було здійснено 28 вересня
2009 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України, а суд згідно
ч. 1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

За таких обставин відсутні підстави
для задоволення даного позову в зв'язку
з пропуском строку звернення до суду за
захистом порушених прав.

Згідно ст. 360 - 7 ЦПК України правова
позиція Верховного Суду України, яка є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень та для всіх судів України
викладена в постановах ВС України від 19
березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14) та від
18 червня 2014 року (справа
№ 6-61 цс 14), згідно яких, відповідно до
правил користування платіжною карткою,
які є складовою кредитного договору,
картка діє в межах визначеного нею
строку. За таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності (ст.
257 ЦК України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Як на підставу задоволення позову,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
посилалася на п. 3.1.3. правил
користування платіжною карткою, згідно
якого після закінчення строку дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк (шляхом надання
клієнту картки з новим строком дії),
якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії) не поступила
письмова заява держателя про закриття
рахунку, а також при умові наявності
грошових коштів на картці для оплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій по картці (в передостанній
день місяця закінчення строку дії) та
при виконанні інших умов продовження,
передбачених договором.

Також апелянт посилалася на п. 9.3. умов і
правил надання банківських послуг,
згідно якого, картрахунки відкриті на
невизначений строк.

Посилання апелянта, що строк дії карти
не закінчився в листопаді 2009 року, так
як автоматично була перевипущена
карта під таким же номером зі строком
дії листопад 2011 року не може бути
прийнятий до уваги як належний доказ
колегією суддів, оскільки був
предметом розгляду суду першої
інстанції, в судом дана йому належна
оцінка, посилаючись на відповідь
представника позивача на а. с. 242 т. 1,
де сам представник банку вказує, що
відомості про отримання відповідачем
ОСОБА_7 перевипущеної карти відсутні.
Доказів про отримання даної карти
відповідачем суду не надано, а тому сам
випуск карти з новим строком дії до
листопада 2011 року не є підтвердженням,
що карта діє саме по листопад 2011 року та
відповідач її отримав і користувався
нею, так як після жовтня 2009 року жодних
платежів ні з рахунку , ні на даний
картковий рахунок не було проведено
відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що дані доводи не підлягають до
задоволення, оскільки спростовуються
нормами чинного законодавства,
правилами користування платіжною
карткою та умовами і правилами надання
банківських послуг.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни - відхилити.

Рішення Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 05 вересня
2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :