ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ І.К.

при секретарі - ЄФРЕМОВУ В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Експобанк» до ОСОБА_2, про
стягнення коштів -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, про стягнення коштів,
посилаючись на те, що сторони уклали
договір умови якого відповідач не
виконує, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість та нараховані штрафні
санкції. Позивач звертався до
відповідача з вимогами повернути
заборгованість, проте остання залишила
звернення поза увагою, у зв'язку з чим
позивач вимушений був звернутися до
суду з даним позов.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити. Строки позовної
давності не застосовувати, оскільки як
документи були надані до юридичного
департаменту, одразу ж почалась
претензійно - позовна робота.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечувала, просила відмовити
у задоволенні останніх, посилаючись на
те, що виконала умови договору,
повернула кошти в період його дії, у
зв'язку з чим у неї забрали кредитну
картку та видали довідку, проте
зважаючи, що минуло більше трьох років
усі документи які підтверджували
виконання договору відповідач знищила.
Крім того, відповідач просила
застосувати наслідки пропуску строку
позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає встановленими наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

05.08.2008 сторони уклалидоговір про
відкриття та обслуговування
карткового рахунку з видачею
міжнародної картки (надалі - договір
кредиту), відповідно до умов якого, Банк
відкриває відповідачу у лінію і надає
відповідачу кредит, а відповідач
повертає Банку кредит і сплачує
проценти у строки/терміни, порядку та
на умовах, що передбачені цим договором
(пункт 1.3. договору кредиту).

Згідно з пунктами 1.3 та 1.5. договору
кредиту, ліміт заборгованості за
кредитною лінією становить 4500 грн.,
відповідач сплачує проценти
закористування кредитом у розмірі 21%
(двадцять одного проценту) річних
(надалі - проценти) 2 помісячну комісію
за обслуговування кредитної лінії в
розмірі 0,5% (п.4.2 Договору кредиту) від
суми кредитної лінії.

Відповідно до пункту 1.3. договору
кредиту кредит надавався для
здійснення розрахунків з
використанням платіжної картки, які
передбачені цим договором,
автоматично, у недостатності власних
грошових коштів відповідача на
картковому рахунку.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) вище
вказаний договір є кредитним
договором, за умовами якого банк або
інша фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Пункт 2.1. договору кредиту встановлює,
що відповідач відповідає перед
позивачем за виконання цього договору
всім своїм майном, на яке може бути
звернено стягнення у порядку,
встановленому законодавством України
та цим договором.

Відповідачем порушені пункти 1.3., 1.5., 4.2.
договору кредиту, а саме не
повертається кредит у строки/терміни,
передбачені договором кредиту; не
сплачуються проценти за користування
кредитом, комісія за кредитне
обслуговування.

Відповідно до п. 6.2.4 договору кредиту,
за несвоєчасне повернення
кредиту/частини кредиту та/або
несвоєчасну сплату процентів та
комісій відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі 0,5 (п'ять десятих) %
від суми боргу за кожний день
прострочення.

Відповідно до п. 6.2.5 договору кредиту,
за відмову чи ухилення від належного
повернення кредиту відповідач сплачує
позивачу штраф у розмірі 20 (двадцять) %
від розміру кредиту, незалежно від
сплати пені, встановленої цим
договором.

Пунктом 8.1. договору кредиту
встановлено, що цей договір набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами і діє до належного виконання
сторонами цього договору. Закінчення
строку цього договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення.

Внаслідок невиконання відповідачем
умов договору кредиту, станом на 03.04.2014,
у відповідача перед позивачем, виникла
наступна заборгованість:прострочена
заборгованість за кредитом - 3503 грн. 31
коп.; штрафні санкції (20% від
заборгованості) - 1374 грн. 87 коп.;
прострочена заборгованість за
процентами - 3370 грн. 53 коп.;пеня за
несвоєчасну сплату простроченої
кредитної заборгованості - 29817 грн. 34
коп.; пеня за несвоєчасну сплату
прострочених процентів - 13892 грн. 78 коп.

Таким чином, загальна заборгованість
відповідача за договором кредиту
становить 51959 грн. 31 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
/термін/ його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за умовами
кредитного договору, банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідач зазначає, що заборгованість
сплатила і повністю виконала умови
договору, проте доказів на
підтвердження таких доводів
відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України суду
не надала.

Відповідач просить застосувати до
даних правовідносин наслідки пропуску
строку позовної давності. Так, з
договору укладеного між сторонами
вбачається, що відповідач повинна була
провести усі розрахунки з відповідачем
до 05.08.2009 року. В свою чергу, як
зазначено вище в матеріалах справи
відсутні докази про вчинення
відповідачем таких дій, що і стало
підставою для звернення позивача до
суду.

Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 258 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що початок порушення прав
позивача мав місце 06.08.2009 року, строк
позовної давності під час якого
позивач мав можливість звернутися за
захистом своїх прав сплинув 06.08.2012 року,
а позивач звернувся до суду 02.07.2014 року.

Позивач стверджує, що відповідачу
неодноразово надсилалися повідомлення
- вимоги про порушення умов договору та
вимоги про його виконання, проте
останні залишалися поза увагою. Однак,
в матеріалах справи міститься одна
вимога датована 2014 роком і одна вимоги
датована 2009 роком направлена позивачем
під час дії угоди.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Враховуючи те, що позивач не визнає ті
обставини, що згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК
України позивач не надав доказів які б
свідчили про визнання відповідачем
боргу в період строку позовної
давності, як то часткове погашення
боргу тощо, перебіг строку позовної
давності місця не має.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Оцінюючи належність допустимість
доказів окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають, оскільки позивач
пропустив строк позовної давності, а
відповідач заявила про застосування
наслідків спливу такого строку.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 61,79, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст.
256,ст.258, ч. 1 ст.261, ч. 1 ст.264, ч. 4 ст.267,ст. 526,
530, 611, 625,1054 ЦК Українисуд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: