Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/3784/14Головуючий у 1-й
інстанції Мосейко Я.В. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Бєлки В.Ю.
суддів Каракуші
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 на рішення
Пологівського районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади
Костянтинівської сільської ради
Пологівського району Запорізької
області в особі Костянтинівської
сільської ради Пологівського району
Запорізької області про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини
ОСОБА_2 звернулась до суду із
вищезазначеним позовом, в якому
просила визначити їй додатковий строк -
три місяці для подання заяви для
прийняття спадщини померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_4, визнавши
поважною причини пропуску вказаного
В обґрунтування свого позову позивач
зазначала, що у неї була рідна сестра -
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
її смерті залишилась спадщина у виді
земельного та майнового паю. У померлої
сестри на день її смерті була донька -
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у якої
були діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Після
смерті сестри вона - позивач заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини в належний строк не подавала,
так як ОСОБА_5 запевнила її, що прийняла
спадщину після померлої матері. Однак,
у лютому 2014 року вона дізналась, що
ОСОБА_5 спадщину після померлої матері
не прийняла. На даний час позивач має
намір прийняти спадщину після померлої
Рішенням Пологівського районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 до
територіальної громади
Костянтинівської сільської ради
Пологівського району Запорізької
області в особі Костянтинівської
сільської ради Пологівського району
Запорізької області про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини відмовлено.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, позивач ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 у своїй
апеляційній скарзі просила рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову
позивача у цій справі, у повному обсязі,
керувався ст. 1272 ч. 3 ЦК України та
виходив з того, що зазначені у позові
позивачем ОСОБА_2, як спадкоємцем,
причини неподачі у встановлений
законом строк заяви нотаріусу про
прийняття спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, не можуть бути
визнані поважними.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4 (а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина, у
тому числі у вигляді земельної ділянки
площею 3,6357 га вартістю 92 571,60 грн. на
території Костянтинівської сільської
ради Пологівського району Запорізької
області (а.с.8-9).

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за
законом є: першої черги - її донька
ОСОБА_5, а також другої черги - онуки
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивач у цій справі -
ОСОБА_2 (довідка сільради, копія а.с.10).

Дошлюбним прізвищем позивача є
«ОСОБА_2» (а.с.11).

У встановлений законом строк шість
місяців після смерті спадкодавця,
позивач заяву до нотаріальної контори
не подала.

Причиною тому ОСОБА_2 у своєму позові
зазначала те, що донька померлої ОСОБА_5
висловила бажання прийняти спадщину
одноособово.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що інших перешкод для
подачі заяви у позивача не було.

Названі причини неподання заяви про
прийняття спадщини ОСОБА_2 до нотаріуса
суд першої інстанції правильно визнав
поважними, а тому у задоволенні позову
позивача у цій справі відмовив.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 є такими, що
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а лише відображають позицію
позивача, висловлену у позові та
представників останньої у судових
засіданнях і яку вони вважають такою,
що є єдино вірною та єдино можливою.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Порушення судом першої інстанції у цій
справі норм процесуального права,
передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України,
відсутні.

Рішення суду не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Суд першої інстанції з додержанням
вимог ст.ст. 10-11, 60-61 ЦПК України
розглянув дану цивільну справу, а саме:
в межах заявлених позивачем позовних
вимог та на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Підстави для звільнення позивача
ОСОБА_2 від доказування у цій справі
відсутні.

Позивач ОСОБА_2, якщо вважала себе
спадкоємцем другої черги за законом, та
бажала прийняти спадщину після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_4, але на
час відкриття спадщини не проживала
постійно із спадкодавцем, зобов'язана
була в силу вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК
України подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини у строк шість
місяців, якій починається з часу
відкриття спадщини.

Оскільки, в силу вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

У даному випадку ОСОБА_2 не могла
приймати спадщину з умовою чи із
застереженням, що ОСОБА_5, як
спадкоємець першої черги за законом, не
буде приймати останню.

Так як порядок спадкування за законом
визначений на законодавчому рівні.

Так, спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово в силу
ст. 1258 ч. 1 ЦК України.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування в
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від прийняття
спадщини (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).

Проте, не дивлячись на те, що ОСОБА_2
було достовірно відомо про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_4, вона -
ОСОБА_2 фактично добровільно на свій
розсуд відмовилась від подачі
нотаріусу заяви про прийняття
вищезазначеної спадщини. І, відповідно,
в силу ст. 1272 ч. 1 ЦК України вона
вважається такою, що не прийняла її, а
тому суд першої інстанції не мав права
у порядку ст. 1272 ч. 3 ЦК України
визначати останній додатковий строк,
достатній для подання нею заяви
нотаріусу про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4

Встановлено, що ОСОБА_2 взагалі не
зверталась із заявою про прийняття
вищезазначеної спадщини до нотаріуса з
2007 року і до ухвалення судом
оскаржуємого рішення від 24.07.2014 року у
цій справі без поважних причин.

Дійсно, згідно із ст. 1272 ч. 3 ЦК України
за позовом спадкодавця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Проте, суд першої інстанції правильно
визнав неповажною причину неподачі
заяви про прийняття спадщини після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 нотаріусу
ОСОБА_2 у встановлений законом строк
через те, що дослівно із позову: «донька
спадкодавця ОСОБА_5 повідомила їй» -
позивачеві ОСОБА_2, «що вступила в
спадщину померлої матері, але
виявилось, що ОСОБА_5 спадщину ОСОБА_4
ніколи не приймала, про що вона» -
позивач ОСОБА_2 «взнала випадково з
газети «Пологівські вісті» від 20.02.2014
року, де поміщена об'ява про визнання
державного акту, виданого ОСОБА_4,
недійсним» (а.с.8-9).

Оскільки, в силу роз'яснень, які
містяться у абз. 6 п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання
про визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зазначені позивачем ОСОБА_2 у її позові
вищезазначені причини пропуску строку
на подачу нотаріусу заяви про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4
не пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій, а
тому не є поважними.

Крім того, згідно із листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (надалі - ВССУ) «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року
судом не можуть бути визнанні
поважними такі причини пропуску строку
для подання заяви про прийняття
спадщини як необізнаність особи про
наявність спадкового майна та
невизначеність між спадкоємцями, хто
буде приймати спадщину.

Вказівки ВССУ є обов'язковими при
вирішенні справ про спадкування.

В силу вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Копія ухвали апеляційного суду
Запорізької області від 10.07.2014 року у
справі за позовом прокурора
Пологівського району Запорізької
області в інтересах територіальної
громади Костянтинівської сільської
ради Пологівського райну Запорізької
області про визнання спадщини
відумерлою, якою за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 було скасовано рішення
Пологівського районного суду
Запорізької області від 03.05.2012 року та
залишено без розгляду заяви прокурора
(а.с.43-44), додане апелянтом до
апеляційної скарги, не є доказом у
розумінні ст. 303 ч. 2 ЦПК України.

Оскільки, постановлена зазначена
ухвала судом апеляційної інстанції
10.07.2014 року, тобто до ухвалення
оскаржуємого рішення судом першої
інстанції у цій справі, позивач та
представники останньої посилались на
цю ухвалу у суді першої інстанції в
обґрунтування позову позивача у цій
справі, що визнано сторонами у цій
справі та не підлягає доказуванню в
силу ст. 61 ЦПК України.

Належними відповідачами у спорах про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини є
спадкоємці, які прийняли спадщину, або
територіальні громади в особі органів
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини.

Встановлено, що за даними
інформаційної довідки зі спадкового
реєстру після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 інформація відсутня (ухвала
суду а.с.43-44).

Таким чином при вищевикладених
обставинах, територіальна громада в
особі Костянтинівської сільської ради
Пологівського району Запорізької
області є належним відповідачем у цій
справі.

Однак, у прийнятті визнання позову
позивача у цій справі відповідачем -
територіальною громадою в особі
Костянтинівської сільської ради
Пологівського району Запорізької
області у суді першої інстанції (а.с.31)
було правомірно відмовлено судом
першої інстанції, оскільки останнє
суперечить закону та порушує права
територіальної громади.

З тих самих підстав суд апеляційної
інстанції не приймає до уваги
підтримання представником відповідача
у суді апеляційної інстанції
апеляційної скарги позивача у цій
справі.

Залишення за ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 10.07.2014 року без
розгляду заяви прокурора, поданої у
порядку окремого провадження в
інтересах Костянтинівської сільської
ради Пологівського району Запорізької
області, про визнання відумерлою
спадщини, що залишилася після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, через наявність
спору про право на спадщину (ч. 6 ст. 235
ЦПК України) не є перешкодою для
повторної подачі останньої до суду
після відпадіння обставин, які
послугували підставою для залишення
заяви без розгляду.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суд

і першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦК
України).

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК
України, є законним та обгрунтованим.

Суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови позивачу у
задоволенні її апеляційної скарги у
повному обсязі, остання не має права на
компенсацію за рахунок відповідача у
цій справі судових витрат у вигляді
судового збору (а.с.42), понесених при
зверненні до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пологівського районного суду
Запорізької області від 24 липня 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяБєлка
В.Ю.Каракуша К.В.Гончар М.С.