АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Троц В.О.

за участю:

представника позивача Пількевича О.А.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 20 березня 2014
року в справі за позовом Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року КП по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва звернулося з позовом, до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
квартплаті та за надані комунальні
послуги з 01.12.1996 року по 01.03.2013 року в
сумі 22 211,60 грн., (з урахування
збільшення розміру позовних вимог (а.
с. 55), а також судовий збір у сумі 215,00
грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 20.03.2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь КП по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва заборгованість по квартплаті та
за надані комунальні послуги за період
з 01.12.1996 року по 01.03.2013 року в сумі 22 211,60
грн. та судовий збір у сумі 214,60 грн., а
всього 22 426,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції змінити
в частині суми стягнення, зменшивши її
до 8 112,57 грн., та фактично визнав
заборгованість за період з листопада
2009 року по 01 березня 2013 року. Що
стосується періоду з 01.12.1996 року по
жовтень 2009 року апелянт вважає, що
позивач пропустив строк позовної
давності, в зв'язку з чим його позов не
підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши наведені в скарзі
доводи та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Справа № 2604/25953/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/10977/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Катющенко
В.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що сплата відповідачем
у 2011 році частини боргу по платі
житлово-комунальних послуг є підставою
для переривання перебігу позовної
давності в розрізі даного спору, тому
заборгованість відповідача підлягає
стягненню з урахуванням уточнених
позовних вимог, в повному обсязі.

З таким висновком суду погоджується
колегія суддів.

Під час розгляду справи встановлено, що
ОСОБА_2 зареєстрований і мешкає за
адресою АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві приватної власності ( а. с. 7-8 ).
Відповідно до довідки ЖРЕО 409, існує
заборгованість по житлово-комунальним
послугам за вказаною адресою,
особистого рахунку НОМЕР_1, яка станом
на 01.03.2013 року складає 22 211,60 грн., а саме
за комунальні послуги 16 530,66 грн. та по
квартплаті 5 680,94 грн. ( а. с. 57 ). Наявний
розрахунок заборгованості з грудня 1996
року по лютий 2013 року ( а. с. 58-63 ). Також
матеріали справи свідчать про те, що в
квітні, червні, жовтні 2011 року
відповідач оплачував комунальні
послуги з урахування заборгованості,
яка склалася у нього за вищезгаданий
період ( а. с. 63). Проти цих обставин
відповідач не заперечував і при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції. Більш того, в судовому
засіданні при апеляційному розгляді
справи були оглянуті розрахункові
квитанції, які підтвердили данні
обставини.

Стаття 151 ЖК України покладає обов'язок
на громадян, які мають в приватній
власності жилий будинок, квартиру,
забезпечувати утримання свого житла,
проводити за свій рахунок поточний та
капітальний ремонт, утримувати в
порядку прибудинкову територію.

При цьому, ст. 179 ЖК України визначено,
що користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється за рахунок коштів
власників згідно діючих Правил
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинковими
територіями.

Відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
визначені обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Згідно ст. 162 ЖКУ плата за комунальні
послуги та строки її внесення
встановлюються угодою сторін.

За надання вказаних послуг позивачем у
відповідності до ч. 2 ст. 162 ЖК України
нараховувалася плата за затвердженими
в установленому порядку тарифами.

Враховуючі, що при розгляді справи в
суді першої інстанції був встановлений
факт заборгованості відповідача по
сплаті комунальних послуг, колегія
суддів вважає висновки суду про
необхідність стягнення останньої
такими , що ґрунтуються на матеріалах
справи.

Посилання апелянта на пропуск
позивачем строку позовної давності, на
думку колегії суддів є безпідставним.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України,перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК
України, перебіг позовної давності
переривається після вчинення особою
дії, що свідчить про визнання нею боргу.

Враховуючи, що при розгляді справи в
суді першої інстанції було
встановленно, що в квітні 2011 році
відповідач сплачував заборгованість
по комунальним послугам, тим самим
визнаючи за собою борг по їх сплаті,
колегія суддів вважає, що перебіг
строку позовної давності було
перервано саме з цієї дати.

Посилання відповідача на своє тяжке
матеріальне становище, як на обставину
внаслідок якої виникла відповідна
заборгованість, на думку колегії
суддів висновків суду не спростовують,
а тому не можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
відповідача на те, що він не
позбавленний можливості звернутися з
позовом до усіх повнолітніх мешканців
квартири, що належить йому на праві
власності, з позовом про стягнення з
останніх (пропорційно) матеріального
відшкодування по сплаті стягнутих з
нього платежів.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 1 ст. 308, 313, 314, 315,
325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

А.А. Пікуль