Провадження № 22-ц/779/1713/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Девляшевського
В.А.,

суддів: Малєєва
А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря:
Мельник О.В.,

з участю:
позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на рішення
Івано-Франківського міського суду від
09 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 пред'явив позов
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги
мотивував тим, що внаслідок ДТП, яка
сталася у м. Івано-Франківську 13.05.2012
року з вини ОСОБА_3, було пошкоджено
його автомобіль марки «Даймлер Бенц».
Посилаючись на неможливість
використання пошкодженого
транспортного засобу у
підприємницькій діяльності, отримання
стресу при автоаварії, ОСОБА_2 просив
стягнути з відповідача 7259 грн 30 коп
матеріальної шкоди, 18000 грн втраченої
вигоди та 10000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 24.10.2013 року до участі в справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог залучено Товариство з додатковою
відповідальністю «СК «Провіта», до
якого в подальшому ОСОБА_2 пред'явив
вимогу про стягнення 5549 грн 30 коп
матеріальної шкоди, посилаючись на те,
що йому ТДВ «СК «Провіта» частково
відшкодовано збитки, які виникли
внаслідок пошкодження автомобіля, у
розмірі 19321 грн 70 коп. Решту суми
спричиненої йому матеріальної шкоди
(5549грн 30коп), тобто різницю між
визначеним експертом розміру збитків -
24871 грн та виплаченою сумою страхового
відшкодування - 19321 грн 70 коп, позивач
просив стягнути з ТДВ «СК «Провіта».

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду від 09 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Постановлено стягнути в його користь з
ТДВ «СК «Провіта» 5549 грн 30 коп
страхового відшкодування та 224,60 грн
судових витрат по справі.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 відмовлено у повному об'ємі.

Не погоджуючись із рішенням щодо
стягнення 5549 грн 30 коп, ТДВ «СК
«Провіта» подало апеляційну скаргу, у
якій посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Висновки суду, на думку апелянта,
не відповідають фактичним обставинам
справи. Вважає, що судом не було
враховано того, що страховиком у
повному об'ємі було виконано обов'язок
перед потерпілим, оскільки заподіяна
ОСОБА_2 матеріальна шкода, яка повинна
була відшкодовуватись страховою
компанією, дорівнює саме 19321 грн 70 коп
(вартість транспортного засобу до ДТП -
24871 грн, з якої вирахувана вартість
залишків транспортного засобу після
ДТП-5049грн 30 коп та 500 грн франшизи).
Апелянт зауважує, що судом при
вирішенні спору не враховані норми
Закону України від 01.07.2004 року №1961-1У, на
підставі якого встановлюється обсяг
відповідальності страховика. Вважаючи
рішення в оскарженій частині
незаконним, апелянт просить скасувати
його у названій частині та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
вимог ОСОБА_2

Представник ТДВ "СК "Провіта" та ОСОБА_3
в судове засідання не з'явилися з
невідомих причин, хоч судові
повідомлення були вручені їм завчасно.
Отже, є правові підстави для розгляду
справи у відсутності названих осіб.

У судовому засіданні ОСОБА_2 доводи
апеляційної скарги заперечив,
зазначивши що страхова компанія, на
його думку, сплатила йому у
відшкодування матеріальної шкоди
недостатню суму коштів. Визначену
експертом вартість належного йому
транспортного засобу вважає заниженою.
Не заперечує того факту, що пошкоджену
автомашину "Даймлер Бенц", яка
експлуатується більше 30 років, залишив
собі для подальшого її відновлення.
Вважаючи рішення в оскарженій
апелянтом частині законним і
обґрунтованим, просить залишити його
без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, 3) які правовідносини
випливають із встановлених обставин, 4)
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в
даній справі в оскарженій частині не
відповідає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
страхова компанія повинна
відшкодувати різницю між загальною
сумою шкоди ( 24871 грн), яка
спричинена позивачу внаслідок
механічного пошкодження належної йому
автомашини, і сумою, виплаченою йому в
якості страхового відшкодування (19321
грн 70 коп). Однак, з таким висновком суду
першої інстанції погодитись не можна,
оскільки він суперечить нормам
матеріального права та дійсним
обставинам справи.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) передбачено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяною життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників. Згідно ст.5
Закону об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
які не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Встановлено, що ринкова вартість
транспортного засобу, яким позивач
користувався на законних підставах, до
автоаварії становив 24871 грн (висновок
автотоварознавчого дослідження
вартості матеріального збитку від
28.05.2012 року - а.с.83-87). Згідно названого
висновку відновлення пошкодженої
автомашини ОСОБА_2 є економічно
недоцільним, оскільки вартість
відновлювального ремонту істотно
перевищує ринкову вартість
транспортного засобу до автоаварії.
Однак, ОСОБА_2 виявив бажання
самостійно проводити ремонт
пошкодженої автомашини, про що
повідомив ТДВ "СК Провіта" відповідною
заявою (копія заяви - а.с.81).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 «Страхова компанія «Провіта»,
якою була застрахована
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, з врахуванням вартості
залишків автомашини потерпілого, яка
згідно довідки 307з/12 становила 5049 грн 30
коп (а.с.91), сплаченої винною особою
франшизи в сумі 500 грн та його заявою
про проведення ремонту транспортного
засобу, виплатила 19321 грн 70коп.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вартість
залишків пошкодженої автомашини
"Даймлер Бенц" була заниженою, ніякими
об'єктивними відомостями не
підтверджено, а тому не може бути
прийняте до уваги.

Оскільки ОСОБА_2 було обрано спосіб
відшкодування матеріальних збитків, то
страховою компанією було правильно на
підставі ст.30 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" виплачено потерпілому
визначений експертним висновком
розмір матеріального збитку (24871 грн) за
вирахуванням вартості залишків
пошкодженої автомашини та франшизи (5549
грн 30 коп). Постановляючи рішення в
даній справі про стягнення з ТДВ «СК
Провіта» в користь ОСОБА_2 5549 грн 30 коп,
суд першої інстанції наведених
обставин не врахував, чим допустив
порушення норм матеріального права.

Крім того, колегія суддів зауважує, що
суд першої інстанції ухвалою від 23
жовтня 2013 року залучив страхову
компанію до участі в даній справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог, і цей правовий статус названої
юридичної особи в подальшому не
змінювався. Покладення ж судом на третю
особу будь-якого обов'язку згідно норм
процесуального законодавства не
допускається.

Приймаючи до уваги вище наведене,
колегія суддів вважає, що рішення в
даній справі в оскарженій частині
ухвалено з порушенням вимог
матеріального і процесуального права.
Тому воно в зазначеній частині не може
бути залишене в силі. В цій справі у
зазначеній частині є правові підстави
для ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського
суду від 09 квітня 2014 року в даній справі
в частині стягнення з ТДВ «СК «Провіта»
в користь ОСОБА_2 5549 грн 30 коп
матеріальної шкоди та 224 грн 60 коп
судового збору скасувати.

Ухвалити в зазначеній частині нове
рішення. В позові ОСОБА_2 до ТДВ «СК
«Провіта» про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 5549 грн 30 коп,
завданої в ДТП, відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
А.Ю. Малєєв

О.Є. Меленко