АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

при секретарі Данилко О.А.

з участю сторін: представника позивача
- ОСОБА_1, представника відповідача
Снячівської сільської ради - Іонуц С.П.,
апелянта - ОСОБА_4, її представника -
ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Снячівської сільської ради
Сторожинецького району Чернівецької
області про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю, за апеляційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 09 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В
И Л А :

У 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
вона зареєстрована та проживає у
житловому будинку по АДРЕСА_1 Даний
житловий будинок на праві приватної
власності належав її рідній бабці
ОСОБА_8, а двір відносився до категорії
колгоспних.

Разом із своєю бабкою та мамою вела
спільне господарство.

Бабка ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
На день смерті бабки у вказаному
будинку проживали та були
зареєстровані сама позивачка, її мати
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, її
сестра ОСОБА_10 із своєю дочкою ОСОБА_11,
які виїхали на інше місце проживання.

___________________________________________________________________№
22ц/794/1571/ 2014 р.
Головуючий у І інстанції: Дячук
О.О.

Категорія: 5

Суддя-доповідач Владичан А.І.

На даний час тільки вона одна
продовжує проживати у вказаному
житловому будинку. Добросовісно та
безперервно володіє та відкрито
користується даним нерухомим майном,
доглядає за будинком та утримує його,
що підтверджується довідкою
Снячівської сільської ради.

Спадкоємці першої черги, діти
ОСОБА_8, а також інші спадкоємці, не
подавали заяву про прийняття спадщини.
Інших осіб, які б мали право на дане
нерухоме майно немає.

Вважає, що вона добросовісно
користується житловим будинком,
продовжує відкрито і безперервно
володіти нерухомим майном протягом 10
років, тому стверджує, що набуває право
власності на це майно за набувальною
давністю.

Рішенням Сторожинецькогоо
районного суду Чернівецької області
від 09 жовтня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_6 задоволено повністю. Визнано
право власності ОСОБА_6 на нерухоме
майно за набувальною давністю.
Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з судовим рішенням
ОСОБА_7 як особа, права якої
безпосередньо порушені ухваленням
рішення суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
рішення Сторожинецького районного
суду від 09 жовтня 2014 року є незаконним,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі
посилається на те, що вона позбавлена
права на свою власність, оскільки
відповідно до рішення суду, все майно
власником якого вона являється,
незаконно перейшло у власність ОСОБА_6,
оскільки вважає, що після смерті матері
ОСОБА_8 вона своєчасно прийняла
спадщину, так як постійно обробляє
земельну ділянку, робить поточні
ремонти житлового будинку та проживає
в ньому.

Крім того вказує, що дане
господарство по соціальному статусу
відносилось до категорії колгоспних
дворів, тому оформити спадщину в
нотаріальному порядку шляхом
одержання відповідного свідоцтва про
право на спадщину не могла, так як
покійна матір, яка було головою даного
колгоспного двору, не зареєструвала в
органах БТІ права власності на дане
домоволодіння. Просила скасувати
рішення Сторожинецького районного
суду від 09 жовтня 2014 року, та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає,
що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, якщо неповно з'ясовано
судом обставини, що мають значення для
справи, не доведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушено або неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_6 на протязі більше дванадцяти
років відкрито, добросовісно і
безперервно володіла нерухомим майном,
що залишилося після смерті бабки
ОСОБА_8. Вона одна продовжує проживати у
вказаному будинку, доглядає та утримує
його, що підтверджується довідкою
Снячівської сільської ради, тому є всі
законні підстави для визнання за нею
права власності на це майно за
набувальною давністю.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, так як вони не
відповідають обставинам справи, суд
неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Частиною 1 статті 344 ЦК України
визначено, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Набуття
права власності на земельну ділянку за
набувальною давністю регулюється
законом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

В п. 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
надано роз'яснення, що відповідно до
частини першої статті 344 ЦК особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК). Не
переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чим спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Снячів
Сторожинецького району Чернівецької
області, про що складено актовий запис
№ 01 та видано свідоцтво про смерть
виконкомом Снячівської сільської ради
Сторожинецького району Чернівецької
області.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася
спадщина, яка складається з житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого за адресою
АДРЕСА_1.

У відповідності до статей 1216-1218 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або законом.
До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці першої черги- діти
ОСОБА_8, а також інші спадкоємці не
подавали заяву про прийняття спадщини,
що підтверджується витягом із
Спадкового реєстру, наданого
Сторожинецькою нотаріальною конторою.

Дослідивши матеріали справи
колегією суддів встановлено, що на день
смерті ОСОБА_8 в її будинку були
прописані та проживали ОСОБА_9, яка
являлася матір'ю позивача, а згідно
положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963
року, які діяли на час відкриття
спадщини, визнається що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Згідно ч.1 ст. 1276 ЦК України якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачка ОСОБА_13 в силу ст.1276 ЦК
України, має право на спадщину після
смерті бабки ОСОБА_8, як спадкоємець за
законом.

Як вбачається з пояснень, сільського
голови Іонуц С.П., наданих в судовому
засіданні спадкоємцями за законом
після смерті ОСОБА_8 крім ОСОБА_9, є
також ОСОБА_14, ОСОБА_15,які також згідно
положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963
року, які діяли на час відкриття
спадщини, визнаються такими, що
прийняли спадщину.

Як вбачається із копії заповіту,
наданого представником позивача
ОСОБА_1 в судовому засіданні, ОСОБА_16 є
спадкоємцем за заповітом.

Посилання апелянта на те, що вона
вступила в управління спадковим майном
після смерті матері ОСОБА_8, є
обґрунтованими та заслуговують на
увагу.

Таким чином, суд першої інстанції не
врахував, що позивачка ОСОБА_13 не може
бути добросовісним набувачем, оскільки
вона є спадкоємцем за законом.

Застосування набувальної давності
передбачає відсутність підстав для
виникнення права власності в момент
заволодіння чужим майно.

Крім того однією із умов визнання
права власності за набувальною
давністю, є відсутність інших осіб, які
б мали право на вказане майно, і про
яких позивачу нічого не було відомо,
однак як вбачається з матеріалів
справи позивачка знала про існування
інших осіб, які б мали право на даний
житловий будинок.

Отже, оскільки допущені судом
порушення норм матеріального права
призвели до неправильного вирішення
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні заявлених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7
задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 09 жовтня
2014 року скасувати.

Відмовити в задоволення позовних
вимог ОСОБА_6 до Снячівської сільської
ради Сторожинецького району
Чернівецької області про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: