Справа № 148/2163/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року
м.Тульчин

Тульчинський районний
суд Вінницької області в складі :

головуючого - судді Карнауха А.П.

при секретарі - Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тульчині цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Суворовської
сільської ради, ОСОБА_3 про поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1 звернулась до
Тульчинського районного суду з позовом
до Суворовської сільської ради, ОСОБА_3
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,,мотивуючи свої позовні вимоги
наступним.

09.06.2010 року відповідно до наказу
№2 вона була прийнята на посаду
вихователя Суворівського ДНЗ№1. 07.10.2013
року наказом №68 її було звільнено з
займаної посади за власним бажанням.

Вважає своє звільнення
незаконним. Нею була написана заява
07.10.2013 року про звільнення за власним
бажанням зранку, а після обіду вона
попередила в усній формі про
відкликання своєї заяви.07.10.2013 року з
наказом про звільнення вона не була
ознайомлена, його копія їй не
вручалась, розрахункові виплачені не
були і вона в той же день продовжувала
працювати. 08.10.2013 року позивачка
звернулась в лікарню до
лікаря-кардіолога, про що свідчить
амбулаторна картка. З 09.10.2013 року по
18.10.2013 року вона перебувала на
стаціонарному лікуванні, про що
свідчить листок непрацездатності від
18.10.2013 року. Вона письмовим листом
попередила завідувачку ДНЗ№1 про
відкликання заяви про звільнення та
поновлення на раніше займаній посаді.
28.10.2013 року прийшла відповідь, що
поновити на попередню посаду
неможливо, бо на цю посаду вже прийнято
2 людини - одна з 08.10.2013 року, а інша з
16.10.2013 року.

Відповідно до ст.38 КЗпП України
вона не могла бути звільнена, адже при
звільненні за власним бажанням вона
повинна була попередити роботодавця за
2 тижні про звільнення.. І в разі якщо не
залишила роботу і не вимагає
розірвання трудового договору, то її не
вправі були звільняти за поданою
раніше заявою. Окрім того, вона ще 07.10.2013
року в усній формі попередила
завідувача ДНЗ№1 про відкликання заяви
про звільнення, в той день продовжувала
працювати.

Вказані дії відповідача завдали
їй моральної шкоди, яка виразилась в
моральних переживаннях,втраті
душевного спокою, перебування в
роздратованому стані.

Просить суд поновити строк
звернення до суду з позовом про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Визнати незаконним та скасувати наказ
завідувачки Суворовським дитячим
навчальним закладом №1 с.Суворовського
Тульчинського району Вінницької
області ОСОБА_3 №68 від 07.10.2013 року про
звільнення її з посади вихователя
Суворовського дитячого навчального
закладу №1 с.Суворовського
Тульчинського району Вінницької
області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді вихователя
Суворовського дитячого навчального
закладу №1 с.Суворовського
Тульчинського району Вінницької
області.

Стягнути із Суворовської сільської
ради Тульчинського району Вінницької
області на її користь тридцять шість
тисяч шістсот сорок шість (36646) грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Стягнути з Суворовської сільської
ради Тульчинського району Вінницької
області на її користь у відшкодування
моральної шкоди п»ять тисяч (5000) грн.

Визнати незаконним та скасувати наказ
завідувачки Суворовським дитячим
навчальним закладом №1 с.Суворовського
Тульчинського району Вінницької
області ОСОБА_3 №68 від 07.10.2013 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя
Суворовського дитячого навчального
закладу №1 с.Суворовського
Тульчинського району Вінницької
області..

Поновити її на посаді вихователя
Суворовського дитячого навчального
закладу №1 с.Суворовського
Тульчинського району Вінницької
області.

Стягнути із Суворовської сільської
ради Тульчинського району Вінницької
області на її користь тридцять шість
тисяч шістсот сорок шість (36646) грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Стягнути з Суворовської сільської
ради Тульчинського району Вінницької
області на її користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди п»ять
тисяч (5000) грн.

В судовому засіданні позивачка
свої позовні вимоги підтримала.
Уточнила позовні вимоги та просила
стягнути із Суворівської сільської
ради середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 36646 грн. В
решті свої позовні вимоги підтримала і
просила їх задовольнити. Пояснила суду,
що 07.10.2014 року була звільнена з роботи.
У неї виник конфлікт із завідувачкою з
приводу журналу відвідування дітей.
Цей журнал вела вона і побачила в ньому
виправлення, яких вона не робила. В той
же день вона написала заяву про
звільнення за власним бажанням і
подала її ОСОБА_3. Потім в обід
передумала звільнятись і просила
ОСОБА_3 повернути заяву про звільнення,
але та заяви не віддала. 07.10.2014 року вона
працювала до кінця робочого дня - до 16
год.30 хв. 08.10.2014 від хвилювання з приводу
конфлікту із ОСОБА_3. у неї піднявся
тиск. Вона звернулась до лікарні. 09.10.2014
була госпіталізована. До 18.10.2014 року
перебувала в лікарні.

Наказ про звільнення їй був
направлений поштою. Він був підписаний
завідувачкою 07.10.2013 року. Отримала його
після 20.10.2013 року. Письмової заяви про
відкликання заяви про звільнення вона
не писала. Не знала, що це треба.

Заяву про звільнення вона
написала через конфлікт із
завідувачкою. Дати написання на заяві
не було. Не було також вказано з якого
числа вона просить її звільнити.

07.10.2014 року сільського голови у ДНЗ№1 не
було.

Після 07.10.2014 року вона також не
була в садочку.

09.10.2013 року син повідомляв
завідувачку, що вона перебуває в
лікарні. Але та повідомила, що на її
місце вже прийнята людина. ОСОБА_6 була
прийнята з 08.10.2013 року по переводу із
художньої школи.

Їй по 07.10,2013 року включно була
нарахована заробітна плата. В кінці
жовтня 2013 року - 23-24.10.2013 року, вона
отримала розрахункові. Через банк
отримала.

18.10.2013 року вона вийшла з лікарні.
Їй дали лікарняний. Мама занесла його
завідувачці, але його повернули. Вже
19.10.2013 року вона написала письмову
заяву про відкликання зави про
звільнення. Син поніс цю заяву, але йому
сказали, що на місце вихователя вже
прийнято 2 людини. З цих причин на
роботу вона не вийшла.

Трудова книжка була у неї вдома.
Вона весь час зберігалась у неї дома.
Запису про звільнення в ній немає. Для
такого запису вона з трудовою книжкою
нікуди не йшла.

З 09.10.2013 року вона перебувала на
стаціонарному лікування в лікарні. Але
лікарняний у неї не прийняли. 08.10.2013
року вона також була в лікарні у лікаря
до 15 год. Крім лікарні нікуди не
заходила.

Вона просить стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
08.10.2013 року по день розгляду справи із
розрахунку 146 грн. середньоденного
заробітку. Її середньомісячний
заробіток складає 3017 грн. За час
вимушеного прогулу їй повинна
виплатити сільська рада 36646 грн.

Від такого звільнення вона сильно
переживала, нервувала. У неї був
нервовий стрес. Через це вона і попала
до лікарні.

Представник позивачки ОСОБА_1 в
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги позивачки підтримав, просив їх
задовольнити. Пояснив, що 09.10.2013 року
він повідомив завідувачку ДНЗ№1
ОСОБА_3, що мама знаходиться на
лікуванні в лікарні. Хотів забрати
заяву про звільнення. Але ОСОБА_3. не
віддала. Як він приходив 09.10.2013 року до
садочка бачили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 При
розмові з ОСОБА_3 їх не було. До
сільського голови з приводу звільнення
матері він не звертався.

Середньомісячний заробіток
позивачки складав 3017 грн. Із цього
розрахунку її середньоденний
заробіток складає 146 грн. оскільки
вимушений прогул триває 12 місяців, то
стягненню підлягає 36646 грн.

Представник відповідача -
Суворовський сільський голова Смоляк
О.Г. в судовому засіданні позов не
визнав та пояснив суду, що 08.10.2013 року
ОСОБА_1 говорила, що повертатись на
роботу не буде. Розрахунок з нею
проведений. Пале з наказом про
звільнення вона не ознайомлена. Чому -
сказати не може, бо не веде діловодства
ДНЗ. 08.10.2013 року ОСОБА_1 говорила, що хоче
стати на облік до районного центру
зайнятості. Була приблизно в обід.

07.10.2013 року він був у садочку
приблизно о 14 год.

ДНЗ№1 не юридична особа.
Бухгалтер ДНЗ Коропецька Л.М.
знаходиться в сільській раді. Вона веде
всю бухгалтерію по ДНЗ.

ДНЗ окремого балансу не має.
Утримується за рахунок бюджету
сільської ради. У ДНЗ є свій Статут.
Завідувачку ДНЗ призначає районний
відділ освіти.

Статут ДНЗ був прийнятий
колективом садочка. Зареєстрований.
Він знаходиться у сільській раді.
Затверджений Статут за його каденції.

Штатна чисельність працівників
ДНЗ встановлюється сільською радою за
погодженням із відділом освіти.

ДНЗ з майнових питань
підпорядкований сільській раді. У
сільській раді працівникам садочка
нараховується заробітна плата.
Виплачується вона через банк.

ОСОБА_3 повідомляла його про
конфлікт із ОСОБА_1. Приходила до
сільської ради біля 14 год. ОСОБА_1
заявляла, що працювати більше не буде.
ОСОБА_3 не показувала йому заяву ОСОБА_1
про звільнення. Наказ про звільнення з
ним не погоджувала.

08.10.2013 року ОСОБА_1 вже знала про
наказ про звільнення. В той же день
ОСОБА_3 йому сказала, що є вже заміна
ОСОБА_1.

Відповідачка ОСОБА_3. суду
пояснила, що вважає звільнення ОСОБА_1
законним. ОСОБА_1 в той день забрала
ключі від підсобки.

Статут Суворовського ДНЗ №1 був
прийнятий у 2008 році колективом
дитсадка і затверджений секретарем
сільської ради. Державна реєстрація
Статуту проведена. На посаду вона
призначена наказом завідуючого
районним відділом освіти в 2011 році.

В Статуті садочка записано її
право прийому на роботу працівників.

07.10.2013 року ОСОБА_1 подала заяву
про звільнення приблизно о 14-15 год.
Заява була датована. Дата звільнення в
ній не вказувалась. ОСОБА_1 в той день
приблизно о 16 год.20 хв. Забрала всів
свої речі.

В той же день звільнилась муз
керівник ОСОБА_14

ОСОБА_1 не повідомляла її, що
передумала звільнятись. Не забирала
заяву про звільнення.

Наказ №68 був виданий 08.10.2013 року.
Цей наказ послала поштою ОСОБА_1 15.10.2013
року.

08.10.2013 року син ОСОБА_1 до неї не
звертався. 11.10.2013 року приходив із
погрозами.

Трудову книжку ОСОБА_1 виписала
вона. Сказати хто порекомендував так
зробити не бажає

Бухгалтерію садочка веде
бухгалтер Коропецька Л.М.,яка
знаходиться в сільській раді.
Розрахункові ОСОБА_1 отримала через
банк.

Заява ОСОБА_6 про прийом на роботу
була написана 07.10.2013 року. Ще до
звільнення ОСОБА_1

Позивачка заяву про відкликання
своєї заяви про звільнення не подавала.

Не звільнила ОСОБА_1 після
невиходу на роботу за прогул, бо рука не
піднялась.

Штат садочка затверджує сільська
рада. ДНЗ №1 не є юридичною особою.

Хоче уточнити, що вона помилилась.
Наказ №68 був виданий 07.10.2013 року.

Трудова книжка 25.01.2014 року
заповнена помилково.

Журнал відвідування дітей нею не
переписувався.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що в
жовтні 2013 року вона прийшла за дитиною
до садочка. Це було о 16 год.30 хв. ОСОБА_1
стояла заплакана. В мікроавтобус
ОСОБА_16 вона речі не грузила.

Причини звільнення ОСОБА_1 вона не
знає.

ОСОБА_6 вийшла на роботу через 3-4
дні. До цього з дітьми була повар,
завгосп та завідувачка.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що
07.10.2013 року в садочку був конфлікт.
Сварка за зарплату Це було о 12 год. Десь
о 14 год. 07.10.2013 року ОСОБА_1 написала
заяву про звільнення за власним
бажанням.

ОСОБА_6 була на роботі на
наступний день. Була на сніданку. На
прогулянці не була. З дітьми на
прогулянці була ОСОБА_3.

Сільський голова 07,10.2013 року
приходив у садочок десь о 144 год.30 хв.

ОСОБА_1 написала заяву про
звільнення о 14 год.

Син ОСОБА_1 приходив пізніше до
ОСОБА_3. Від нього погроз не було.

07.10.2013 року ОСОБА_1 була на роботі
до 16 год.30 хв.

ОСОБА_14 була в той день на роботі
лише до обіду.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що
працює в Суворівському ДНЗ№1 поваром.
07.10.2013 року був конфлікт. Після 10 год.
ОСОБА_1 забрала ключ від кладочки.
Сказала, що зараз буде СЕС і
телебачення. Після обіду віддала ключ.
ОСОБА_1 писала заяву на звільнення.
Говорила, що не буде працювати. Потім
збирала свої речі. Складала все в
пакети. До садочка приїхав ОСОБА_16. Вона
попросила його забрати речі додому.

ОСОБА_16 завіз речі. ОСОБА_1
виносила речі сама.

Через 3-4 дні приходив син
позивачки.

08.10.2013 року ОСОБА_6 була з дітьми
вже вранці.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що
07.10.2013 року вона працювала в музичній
школі. 07.10.2013 року біля 16 год. пішла з
дітьми гуляти і почула скандал. На
території ДНЗ

ОСОБА_3 запропонувала їй роботу
вихователя. Вона погодилась і сказала,
що треба погодити із директором
музичної школи. Це було до 17 год.
Сказала завідувачці, що поїхала до
директора музичної школи. Директор
сказав, що згоден перевести. Заяву про
прийняття на роботу вона написала в той
день біля 18 год. Трудову директор
музичної школи їй віддав ще 07.10.2013 року.
Точніше, секретар і кадровик ОСОБА_19
віддала трудову книжку. Наказу про
переведення чи звільнення тоді ще не
було. 07.10.2013 року вона написала заяву
про звільнення, а 08.10.2013 - на сумісника.

Із наказу № 1 від 09.06.2010 року
вбачається, що ОСОБА_1 призначена на
посаду вихователя та на посаду
музкерівника на 0,25 ставки
Суворовського дитячого садка №1 з
09.06.2010 року.

Згідно наказу №68 від 07.10.2013 року
ОСОБА_1 ( 1,3 ставки ) звільнено з посади
вихователя Суворовського ДНЗ №1 за
власним бажанням з 07.10.2013 року.

Позивачкою надана копія
письмової заяви від 07.10.2013 року. В заяві
написано, що вона просить звільнити її
за власним бажанням в зв»язку зі станом
здоров»я. Заява адресована завідувачці
Суворовським ДНЗ №1 ОСОБА_3. Запис про
задоволення викладеної в заяві вимоги
відсутній. Дату звільнення в заяві не
вказано.

Запис в амбулаторній картці
ОСОБА_1 свідчить, що вона 08.10.2014 року
зверталась з приводу надання медичної
допомоги.

ОСОБА_1 Тульчинською ЦРЛ був
виданий лікарняний листок серії АВЯ №
025072 про перебування її на
стаціонарному лікуванні з 09.10.2013 року
по 18.20.2013 року.

Із листа завідувачки ДНЗ №1 с
.Суворовського ОСОБА_3 без дати
вбачається, що остання повідомила
позивачку, що поновити її на попередню
посаду неможливо, бо на посаду
вихователя прийнято 2 людини з 08.10.2013
року та 16.10.2013 року. Згідно наданого
конверту та повідомлення про вручення
поштового відправлення, за яким
відправником значиться ДНЗ №1, ОСОБА_1.
отримала цей лист 22.10.2013 року.

Із оглянутої в судовому засіданні
трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім.»я
ОСОБА_1 вбачається, що запис про її
звільнення з роботи в Суворовському
ДНЗ №1 07.10.2013 року відсутній.

Згідно довідки Суворовської
сільської ради без дати на номера
ОСОБА_1 в жовтні 2013 року нараховано 3641
грн. 59 коп. і виплачено 2447 грн.50 коп.

Згідно довідки №2 від 22.10.2013 року,
виданої Суворовською сільською радою,
ОСОБА_1 з квітня 2013 року по вересень 2013
року нараховано заробітної плати та
інших видів доходів 18104 грн. 07 коп.
Виплачено 12005 грн.78 коп.

Із табелю обліку робочого часу
працівників Суворовського ДНЗ №1 за
жовтень 2013 року вбачається, що ОСОБА_1
07.10.2013 року відпрацювала повний робочий
день.

Із наказу №3-к від 07.10.2013 року
директора Тульчинської дитячої
музичної школи вбачається, що ОСОБА_6
звільнена з посади викладача
образотворчого мистецтва 07.10.2013 року на
підставі п.5 ст.36 КЗпП України в зв»язку
з переведенням на роботу до ДНЗ №1
с.Суворовського.

Із копії заяви ОСОБА_6 про
переведення на роботу до Суворовського
ДНЗ №1 вона написала цю заяву 07.10.2013
року.

Заяву про прийняття на роботу до
Суворовського ДНЗ №1 вона написала
07.10.2013 року.

При огляді книги наказів
Суворовського ДНЗ №1 встановлено, що
завідувачкою Суворовського ДНЗ №1
07.10.2013 року був виданий наказ № 67 «Про
заміщення». Згідно цього наказу в
зв»язку з відсутністю вихователя
ОСОБА_1 тимчасового призначити на
посаду вихователя ОСОБА_6 з 08.10.2013 року.
Підстава - заява ОСОБА_6 В наказі є
підписи завідувачки ДНЗ та ОСОБА_6 про
ознайомлення із наказом.

Відповідачка ОСОБА_3. при огляді
цього наказу пояснила, що наказ №67 нею
був виданий помилково і потім
скасований.

При прийняття ОСОБА_6 на роботу
був виданий наказ №70 від 08.10.2013 року. В
ньому зроблено запис про скасування
наказу №67 від 07.10.2013 року

В цій же книзі записаний наказ № 68
від 07.10.2013 року про звільнення ОСОБА_1 з
посади вихователя за власним бажанням
із 07.10.2013 року.

Згідно такого ж наказу № 69 від
07.10.2013 року ОСОБА_1 звільнена з посади
музкерівника з 07.10.2013 року за власним
бажанням

Вислухавши пояснення позивачки,
її представника, представника
відповідача Смоляка О.Г., відповідачки
ОСОБА_3 покази свідків, вивчивши надані
сторонами письмові докази у справі,
оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК
України суд вважає, що позовні вимоги
позивачки,з врахуванням внесених до
них уточнень у судовому засіданні
підлягають задоволенню.

Суд вважає, що для поновлення
позивачці строку для звернення до суду
з позовом про поновлення на роботі є
всі підстави. Вона у встановлений
законом строк зверталась до суду із
такою заявою, проте вона помилково була
адресована до неналежного відповідача.
Позивачкою та судом ця помилка не була
виправлена і рішення, ухвалене на
користь неї в апеляційному порядку
скасовано. Після скасування рішення
позивачка знову звернулась до суду із
позовом до належних відповідачів.

За таких обставин суд вважає, що
відмова позивачці у зверненні до суду
за захистом свого порушеного права
буде порушувати її право на
справедливий суд, передбачене ст.6
Європейської конвенції з прав людини.
Тому строк на звернення до суду ОСОБА_1
слід поновити.

В судовому засіданні достеменно
встановлено, що ОСОБА_1, яка працювала
вихователем та на 0,25 ставки
музкерівником Суворовського ДНЗ№1,
07.10.2013 року подала завідувачці ДНЗ
ОСОБА_3. заяву про звільнення за власним
бажанням. Дата звільнення в заяві не
вказана.

Цей факт підтверджений самою
заявою і сторонами на оспорюється.

Відповідно до ст.38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Якщо працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не залишив
роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника,
якому відповідно до законодавства не
може бути відмовлено в укладенні
трудового договору.

Працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

Із заяви ОСОБА_1 про звільнення за
власним бажання від 07.10.2013 року не
вбачається, що вона просить розірвати
трудовий договір у визначений у заяві
строк. Про скорочення строку
попередження про звільнення в заяві
взагалі не вказано.

З цих обставин розірвання
трудового договору з ОСОБА_1 07.10.2013 року
до закінчення строку попередження
роботодавця про звільнення є суттєвим
порушенням прав працівника,
передбачених ст.38 КЗпП України.
Зокрема, його права змінити думку про
залишення роботи та відкликання заяви
про звільнення за власним бажанням.

Суд вважає, що в судовому
засіданні встановлено, що позивачка до
спливу строку попередження звернулась
із заявою про відзив заяви про
звільнення. Про це свідчить як її
пояснення та її представника, так і
надані суду письмові докази. Так, про це
свідчить лист завідувачки ДНЗ ОСОБА_3
про неможливість поновлення позивачки
на роботі, бо на її місце прийнято 2
працівника. Факт написання цього листа
та відправлення адресату відповідачка
ОСОБА_3 в судовому засіданні не
заперечувала. При цього вона ні в листі,
ні в судовому засіданні не надала суду
доказів, що прийнятій на місце ОСОБА_1
ОСОБА_6 не можна було відмовити в
укладенні трудового договору.

Про відзив заяви про звільнення
свідчать і пояснення відповідачки
ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що
11.10,2013 року до ДНЗ приходив син
позивачки і навіть погрожував їй
притягненням до відповідальності в
разі відмови в поновленні матері на
роботі.

Окрім цього, суд вважає, що
фактичне прийняття ОСОБА_6 на роботу
було здійснено з порушенням вимог КЗпП
України. Із наданих суду доказів
вбачається, що наказ про прийняття її
на роботу в порядку заміщення №67 від
07.10.2013 року був виданий до закінчення
дії трудового договору, укладеного із
ОСОБА_1, оскільки лише після видачі
цього наказу завідувачкою ДНЗ №1 були
видані накази про звільнення ОСОБА_1 №68
та №69.

Пояснення відповідача про те, що
наказ №67 від 07.10.2013 року нею виданий
помилково суд не вважає належним
доказом, оскільки після цього нею було
видано не один, а два накази про
звільнення ОСОБА_1 Не видано наказу про
скасування наказу №67 як помилково
виданого. Із показів ОСОБА_6 свідчить,
що запрошення на роботу ОСОБА_3. їй
зроблено 07.10.2013 року. Тобто, до того часу
як ОСОБА_1 було надано для ознайомлення
накази №№ 68 та 69 від 07.10.2013 року, видано
трудову книжку та проведений
розрахунок при звільненні.

Наполягання ОСОБА_3 на тому, що
ОСОБА_1 07.10.2013 року ще до закінчення
робочого дня залишила роботу і тому
була звільнена в той же день суд не бере
до уваги, оскільки позивачка була
звільнена за власним бажанням, а не з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни. Згідно табелю
обліку робочого часу, який заповнений
самою ОСОБА_3., ОСОБА_1 07.10.2013 року
відпрацювала повний робочий день. Про
це також свідчили в судовому засіданні
свідки ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_15

За цих обставин вона не могла бути
звільнена з роботи 07.10.2013 року і
підлягає поновленню.

Відповідно до ст.235 ч.2 КЗпП
України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, але не більше
як за один рік.

Середній заробіток працівника
згідно ч.1 ст.27 Закону України № 108/95- ВР
«Про оплату праці» від 24.03.1995 року
визначається за правилами,
закріпленими в Порядку обчислення
середнього заробітку і плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Із п.5 порядку вбачається, що
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є розрахована
згідно абз.1 п.8 цього порядку
середньоденна заробітна плата
працівника.

Наданими суду довідками
Суворовської сільської ради
підтверджено, що середньоденна
заробітна плата ОСОБА_1 складала 146 грн.
Цю суму заробітку сторони не
оспорювали.

Строк вимушеного прогулу
позивачки з дати її звільнення 07.10.2013
року по день винесення судом рішення
про поновлення на роботі складає 251
день ( із розрахунку не більше як за
один рік). Із цього слідує, що стягненню
з відповідача на користь позивачки за
час вимушеного прогулу підлягає сума
36646 грн.

На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо відшкодування позивачці
моральної шкоди, завданої їй
незаконним звільненням з роботи.
Позивачкою в судовому засіданні
доведено, що внаслідок несправедливого
звільнення, незаконної відмови в
поновленні трудового договору вона
перебувала у стресовому стані, навіть
перебувала на стаціонарному лікуванні
в лікарні, відчувала неабияке
хвилювання від несправедливого
звільнення.

Визначений позивачкою розмір
моральної шкоди суд вважає таким, що
відповідає ступеню тих переживань та
хвилювань, які завдані їй внаслідок
незаконного рішення про звільнення.

Керуючись ст.ст.38,235 КЗпП України,
ст.1167 ЦК України, ст.27 Закону України
«Про оплату праці», ст.ст.212-215,218 ЦПК
України,

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Поновити їй строк звернення до суду з
позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Визнати незаконним та скасувати
наказ завідувачки Суворовським ДНЗ№1
с.Суворовське Тульчинського району
Вінницької області ОСОБА_3 №68 від 07.10.2013
року про звільнення її з посади
вихователя Суворовського ДНЗ№1 за
власним бажанням.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
вихователя Суворовського ДНЗ№1
с.Суворовське Тульчинського району
Вінницької області з дня звільнення - з
07.10.2013 року.

Стягнути з Суворовської
сільської ради Тульчинського району
Вінницької області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 07.10.2013 року по день прийняття
рішення про поновлення її на роботі в
сумі тридцять шість тисяч шістсот
сорок шість ( 36646) грн..

Стягнути із Суворовської
сільської ради с.Суворовське
Тульчинського району Вінницької
області на мою користь у відшкодування
моральної шкоди 5000 грн.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.367 ЦПК
України звернути рішення про
поновлення на роботі пасічник С.П.. до
негайного виконання.

.Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів
після його проголошення до
апеляційного суду Вінницької області
через Тульчинський районний суд.

Суддя
Тульчинського районного суду

А.П.Карнаух