СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Головуючий у 1 інстанції - Ярошенко С.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
9.10.2014 р. колегія суддів судової палати
в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Дубик Ю.Г.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
На рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 8.07.2014 р.
В справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Деснянської районної в м.
про витребування майна з чужого
незаконного володіння
Заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 8.07.2014 р. відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про витребування майна з чужого
незаконного володіння.

В апеляційній скарзі позивачі просять
скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 8.07.2014 р. та
постановити нове, яким позов
задовольнити, посилаючись на
незаконність даного рішення, зокрема,
що суд неповно з»ясував обставини
справи, не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, позивачі
звернулися до суду з цим позовом в
якому просять витребувати із чужого
володіння квартиру АДРЕСА_1 та визнати
за ними право власності на вказану
квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачі у 1986 році, згідно рішення
Київської міської ради народних
депутатів від 21.07.86 року № 717 «Про
забезпечення жилими приміщеннями
працівників організацій Міністерства
енергетики та електрифікації СРСР»
отримали квартиру АДРЕСА_1.

Зазначали також, що відповідно ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи», вказана квартира надана
їх сім'ї в особисту власність, що не
передбачало процедури приватизації,
проте в подальшому районна державна
адміністрація розпорядилась вказаним
житлом в інтересах інших осіб.

Посилаючись на наведені обставини, що
на їх думку спірна квартира незаконно
передана в результаті приватизації
іншим особам, вважали свої права
порушеними та просили позов
задовольнити.

Судом також встановлено, що згідно
рішення Київської міської ради
народних депутатів від 21.07.1986 р. №717
«Про забезпечення жилими приміщеннями
працівників організацій Міністерства
енергетики та електрифікації СРСР»,
позивачам надано у тимчасове
користування квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12).

Позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована за
вказаною адресою з 27.12.88 р. по 20.05.93 р. і
була виписана із спірної квартири у
зв»язку із отриманням квартири АДРЕСА_2
на підставі заяви (а.с.71). Після чого
сім»ї ОСОБА_1 було видано ордер на
вказану квартиру.

Згідно довідки Деснянської районної в
м. Києві державної адміністрації
спірна квартира належить на праві
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно з
розпорядженням органу приватизації №
8927 від 28.02.94 року.

Згідно розпорядження Представника
Президента України у Дніпровському
районі м. Києва від 21.05.1993 р. № 378 «Про
затвердження рішень про надання жилої
площі робітникам та службовцям
підприємств, організацій та установ
Дніпровського району та вирішення
інших житлових питань по зверненнях їх
керівників» позивачам (ОСОБА_3) на
сім»ю з чотирьох осіб було надано
квартиру АДРЕСА_2, пл.45,8 кв.м; квартира
була надана як першому серед
позачерговиків по контрольному списку
із зняттям з квартобліку (а.с.14).

Згідно 387 ЦК України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 387 ЦК та ч.3 ст.10 ЦПК України
особа, яка звернулася до суду з
позовом про витребування майна із
чужогонезаконного володіння повинна
довести своє право власності на майно,
що знаходиться у володінні
відповідача.

Згідно ч. 19 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав», застосовуючи положення
статті 387 ЦК, суди повинні виходити з
того, що власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно,
без відповідної правової підстави
заволоділа ним і в якої майно фактично
знаходиться та є індивідуально
визначеним.

Тому, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції обгрунтовано дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - відхилити, а рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 8.07.2014 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :