Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1, Споживчого кооперативу
«Перспектива» про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на рішення апеляційного суду
Харківської області від 26 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ
«Укрсоцбанк») звернулося до суду з
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 07 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
843-1-27/44/1/8-200, згідно з умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 74 185
доларів США зі сплатою 12,5 % річних, з
кінцевим строком погашення
заборгованості 06 березня 2025 року.

У забезпечення виконання кредитного
зобов'язання 07 квітня

2008 року між банком та Споживчим
кооперативом «Перспектива (далі - СК
«Перспектива»)» було укладено договір
поруки, згідно з умовами якого останній
поручився за виконання ОСОБА_1 своїх
зобов'язань.

ОСОБА_1 зобов'язання за договором
кредиту належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 21 квітня 2009 року
утворилась заборгованість за кредитом
у розмірі 643 525 грн 02 коп., з яких:
заборгованість за тілом кредиту - 71 625
доларів США, що за курсом НБУ становить
551 524 грн 35 коп.; заборгованість за
відсотками за користування кредитом - 4
792,43 доларів США або 36 901 грн 71 коп.; штраф
-

68 77,71 доларів США або 52 958 грн 35 коп.; пеня
- 2 140 грн 60 коп.

На підставі наведеного, ПАТ
«Укрсоцбанк» просило суд стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та СК «Перспектива»
на користь банку 643 525 грн 02 коп. та
судові витрати.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова

від 21 січня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та СК
«Перспектива» на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» в особі Харківської
обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 843-3-27/44/1/8-104, укладеним

07 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1, у
розмірі

643 525 грн 02 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 26 серпня

2014 року заочне рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
стягнення із СК «Перспектива»
заборгованості за кредитним договором
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у позові в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (частина
перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628
ЦК України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель
(частини перша, друга статті 553 ЦК
України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК
України зміна умов договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У разі зміни договору зобов'язання
сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця,
строків виконання тощо (частина перша
статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК
України зміна договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 559
ЦК України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього.

Таке збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: збільшення
розміру процентної ставки за
користування кредитом; установлення
нових умов щодо порядку зміни
процентної ставки в бік збільшення;
розширення змісту основного
зобов'язання щодо дострокового
повернення кредиту та плати за
користування ним; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення ч. 1
ст. 559 ЦК України необхідно дійти
висновку про те, що встановлення
додатковою угодою до кредитного
договору нових умов щодо збільшення
розміру процентної ставки шляхом
визначення конкретних (збільшених)
процентних ставок, що застосовуються у
зв'язку з порушенням позичальником
кредитної дисципліни тощо, за
відсутності згоди поручителя на
укладення такої додаткової угоди
призводить до збільшення обсягу
відповідальності останнього (правова
позиція, викладена в постанові
Верховного Суду України від 10 вересня
2014 року № 6-70цс14).

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про припинення договору
поруки з підстав передбачених ч. 1 ст. 559
ЦК України, оскільки відповідно до
укладеної між АКБ «Укрсоцбанк» і
ОСОБА_1 20 жовтня 2008 року додаткової
угоди до кредитного договору було
збільшено розмір процентної ставки за
основним зобов'язанням з 12,5% до 14%, у
зв'язку з чим збільшився обсяг
відповідальності СК «Перспектива», як
поручителя без його письмової згоди.

Із матеріалів справи та змісту
ухвалених судами рішень не вбачається,
що апеляційним судом при вирішенні
спору допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення
апеляційного суду у справі - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 26 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська В.А. Нагорняк Т.О.
Писана