Є.У. №366/2072/14-ц;
№2/366/341/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

11 вересня 2014 року Іванківський
районний суд Київської області в
складі : головуючої - судді
Тетервак Н.А.,

при секретарі -
Німченко Н.Ю.,

з участю представника позивача-
ОСОБА_7,

відповідачки- ОСОБА_2,

представника третьої особи-Федірка
Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Іванків справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа
Іванківське районне управління
юстиції про звільнення від сплати
заборгованості по аліментах,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідачів про звільнення від
сплати заборгованості по аліментах
на утримання двох неповнолітніх дітей,
посилаючись на те, що згідно рішення
Іванківського районного суду від 07
квітня 2006 року (Справа №2-194/06) на нього
покладено обов»язок сплачувати на
користь ОСОБА_3(на даний час ОСОБА_3) на
утримання двох неповнолітні
дітей:ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 30%
заробітку(доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку,починаючи з 17
березня 2006 року і до повноліття дітей.

23.10. 2012 року йому було встановлено 2
групу інвалідності,загальне
захворювання,довічно.

17.06. 2006 року йому було проведено
операцію із видання внутрішньо
мозкової гематоми лівої скроневої
ділянки. У нього спостерігається
тремор пальців витягнутих рук,тремор
повік,що підтверджується витягом з
історії хвороби №212196/1414.

Відповідно до довідки МСЕК у висновку
про умови та характер праці вказано,що
він може працювати в спеціальних
умовах,проте, із-за тремора рук та
повік,роботодавці говорять,що їм не
потрібні нещасні випадки .

Кожного року він проходить курс
лікування, а тому у нього немає коштів
забезпечити своє вкрай нужденне
існування, змушений позичати гроші,щоб
якось пролікуватися.

Він отримує пенсію інваліда 2
групи,позбавлений можливості
працювати, крім того, на його утриманні
знаходиться хвора мати,ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка отримує мізерну
пенсію і якої не вистачає на продукти
та лікування . Цю допомогу змушений
надавати він.

Часто він змушений,нехтуючи своїм
здоров»ям, в першу чергу купляти
необхідні ліки для своєї матері.

Повне або часткове звільнення від
сплати заборгованості можливе, якщо
вона виникла у зв»язку з тяжкою
хворобою платника аліментів, або у
зв»язку з іншою обставиною,що має
істотне значення ( ч.2 ст. 197 СК).

Позивач просить звільнити його від
сплати заборгованості по аліментах в
повному обсязі або частково у зв»язку з
його хворобою,встановленням 2 групи
інвалідності з 23.10. 2012 року довічно та
іншими обставинами, які мають істотне
значення.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 представляв представник,
ОСОБА_7. Позивач до суду не з»явився.

Представник позивача підтримала
позов. Суду пояснила,що ОСОБА_1 є
інвалідом 2 групи. Дійсно, інвалідність
вперше йому була встановлена в 2006 році,
але з 2012 року, 2 група інвалідності
встановлена довічно.

ОСОБА_1 часто хворіє. Його стан такий,що
він не може хвилюватися,а тому із-за
цього не може з»явитися до суду,щоб
дати особисті пояснення. Відповідачка
не права,якщо стверджує,що нібито
ОСОБА_1 відмовляється надавати
допомогу на дітей,оскільки він
неодноразово пропонував дітям
картоплю, інші продукти.

На утриманні позивача мати, яка
потребує лікування. Відповідачка
ОСОБА_2 матеріально більш
забезпечена,ніж ОСОБА_1. ОСОБА_2
одружилася,проживає в будинку свого
нового чоловіка, який працює та
отримує пенсію,а ОСОБА_1 живе на одну
пенсію по інвалідності.

Те,що відповідачка стверджує, нібито у
позивача є новозбудований будинок,
земельна ділянка,автомобіль, це не
підтверджено документально.

Відповідачці пропонувалося в рахунок
заборгованості по аліментах придбати
частину,що належить ОСОБА_1 в будинку
по АДРЕСА_1,проте, ні на які умови ОСОБА_3
не погоджується.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не
визнала і пояснила, що має на
утриманні двох дітей. Сама не працює,
так як доглядає за сином-інвалідом
дитинства. ОСОБА_5 страждає на дитячий
церебральний параліч. Кожного року
вона самостійно лікує сина. Позивач не
інтересується дітьми,не допомагає.
Старший син навчається, але батька не
цікавить освіта дітей.

ОСОБА_1 інвалідність встановлена в 2006
році із-за черепно -мозкової травми, яку
він отримав по причині п»янства. За
час їх спільного проживання вона з
дітьми натерпілася від нього знущань, а
тому шлюб розірвала в 2006 році. З цього
часу від позивача мала отримувати на
дітей аліменти.

В 2009 році позивач вже звертався до
суду з позовом про звільнення від
заборгованості по аліментах, де йому
відмовили. На даний час позивач має те
ж само майно, нічого в його життя не
змінилося.

В будинку по АДРЕСА_1 на даний час ніхто
не проживає. Цей будинок належить їм
4-м на праві часткової власності,з якої-
? частина позивача. В 2012 році, коли ця
частина була виставлена на торги, але
його ніхто не купив,вона теж не могла
придбати в рахунок боргу, так як
стартова ціна частини будинку була
більше 34 000 гривень, а борг по
аліментах складав 20 000 гривень.

Позивач стверджує,що нібито на його
утриманні мати,ОСОБА_6, проте, ОСОБА_6 в
дійсності проживає у меншої дочки по
АДРЕСА_2. ОСОБА_6 має трьох дітей: дві
дочки і син,-ОСОБА_1. Крім того, мати
позивача також отримує пенсію, а
допомагати їй мають всі діти, а не лише
позивач.

ОСОБА_1 проживає у новозбудованому
будинку по АДРЕСА_3, який він збудував
самовільно і умисно не реєструє.

Вона вважає,що позивач має можливість
погасити борг по аліментах, а тим
більше, якщо він одружився та проживає
в м.Києві, то його становище ніяк не
погіршилося.

Представник 3-ої особи, Іванківського
МРУЮ, Федірко Ю.А. суду пояснив,що
дійсно у них є такий боржник, як ОСОБА_1.
Державна виконавча служба перевіряла
його матеріальний стан, але офіційно,
крім ? частини будинку по АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 нічого не належить. Він їздить
на автомобілі,але не є його
власником,будинок в АДРЕСА_3 на нього не
зареєстрований. Ще ОСОБА_1 мав
автомобіль, власником якого згідно
даних МРЕО він є, але він старий і він
його давно комусь продав за
довіреністю. В 2012 році частина
будинку,що належить ОСОБА_1,
виставлялася на торги, але дійсно
початкова вартість значно
перевищувала суму боргу по аліментах:
більше 34 тисячі гривень. Потім ціну
декілька разів зменшували, аж до 17 чи 18
тисяч грн.., але його ніхто не купив,так
як ? в будинку фактично нікому не
потрібна. Будинок стоїть без
господарів і фактично розвалюється.

Вислухавши представника позивача,
відповідачку, представника третьої
особи, вивчивши матеріали справи, суд
прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 197 Сімейного кодексу
України з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів
суд може відстрочити або розстрочити
сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вони виникли у зв"язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 13 Закону України «
Про судоустрій і статус суддів» судові
рішення,що набрали законної сили,є
обов»язковими до виконання усіма
органами державної влади,органами
місцевого самоврядування,їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об»єднаннями на всій території
України.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Оскільки мається рішення
Іванківського районного суду
Київської області від 09 липня 2009 року
(Справа №2-412/09) між цими само сторонами,
про цей же предмет( а.с. 61), яке ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 26.11. 2009 року залишено без змін,та
набрало законної сили, а тому доречно
суду посилатися на факти, які судом
доведено.

Як слідує з матеріалів даної справи,
пояснень представника позивача,
сімейний стан позивача офіційно не
змінився, але він одружився і проживає
в м.Києві. З рішення Іванківського
районного суду від 09.07. 2009 року
слідує,що станом на час розгляду
справи позивач ОСОБА_1 проживав у
незареєстрованому шлюбі. Отже, можна
зробити висновок, що сімейний стан
позивача мало чим змінився, але він
переїхав до столиці, став щасливою
людиною, і його психологічний стан
змінився на краще.

Представник позивача стверджує,що
позивач став інвалідом 2 групи в 2012
році, але в рішенні суду від 09.07. 2009
року зафіксовано,що ОСОБА_1 є інвалідом
2 групи.

З копій медичних документів,наданих
представником позивача, слідує,що в 2005
році позивач переніс ЗЧМТ:ушиб
головного мозку( Витяг з історії №3070/543
від 11.09. 2005 р.; Витяг №3371/595 від 29.06. 2005
року; Витяг з історії хвороби № 4618/811
від 09.09. 2005 року; Витяг №3164/582 від 23.06. 2006
року; Витяг №1084/213 від 22.02. 2007 р. Витяг №
3925/749 від 04.08.08 року, з чого слідує що за
період з червня 2005 року по 2008 рік
позивач проходив лікування з приводу
черепно-мозкової травми, проте, всі ці
докази покладено в основу рішення від
09.07. 2009 року.

Як встановлено в суді, інвалідність 2
групи позивачу була встановлена в 2006
році та щороку продовжувалася на
певний строк.

З Виписки із медичної карти
стаціонарного хворого ОСОБА_1, яка
надавалася для МСЕК, слідує що в 2010
році ОСОБА_1 проходив лікування з 19.04. 2010
року по 11.05. 2010 року, в 2011 році -з 23.06. 2011
року по 04.07. 2011 року; в 2012 році- з 16.07. 2012
року по 27.07. 2012 року; в 2014 році-з 15.07. 2014
року по 29.07. 2014 року. Якогось
додаткового лікування після 2009 року
позивач не отримував.

З Витягу з історії хвороби №212296/1414 за
25 жовтня 2006 року слідує,що у ОСОБА_1
спостерігається тремор пальців
витягнутих рук та повік( а.с. 7),а отже,
позивачу була дійсно встановлена
інвалідність в 2006 році, а не в 2012 році.

З рішення Іванківського районного
суду від 09.07. 2009 року слідує,що позивач
до 2008 року працював в лісгоспі, але по
якій причині звільнився, не вказав.

Проте, тремор витягнутих пальців та
повік, як вказує позивач, у нього був в
2006 році,щодо 2014 року, даний симптом не
підтверджено.

З Довідки до акту огляду МСЕК
(повторний огляд) ОСОБА_1 2 група
інвалідності встановлена довічно(
через 7 років після первинної
інвалідності). Група інвалідності
залишена таж,тобто, стан здоров»я
позивача не покращився і не став
гіршим.( а.с. 8)

З Посвідчення Серії НОМЕР_1 слідує,що
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 з 07 березня 2006 року
отримує пенсію по інвалідності.

Позивач надав суду копію виписки з
медичної картки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 ,з
якої слідує,що 21.03. 2002 року вона
зверталася до лікаря з Дз.: ІХС та
холецистит.

Прете, з наданих позивачем доказів не
підтверджено, що він є єдиним
годувальником матері,що вона проживає
з ним та знаходиться на його
утриманні,а пояснення представника
щодо того,що позивач проживає з новою
дружиною в м.Києві, спростовують ті
твердження,що позивач утримує свою
матір.

Відповідачка надала суду Посвідчення
Серії НОМЕР_2 про те,що дитині ОСОБА_5
призначена соціальна допомога як
інваліду з дитинства, а отже дитина
потребує зі сторони батьків додаткових
витрат, а як хвора дитина,то й значних.

З довідки Блідчанської сільської ради
від 24.06. 2010 року слідує,що ОСОБА_1 на
території Блідчанської сільської ради
належить земельний пай розміром 1,8 га.

З довідки Блідчанської сільської ради
від 24.12. 2010 року слідує,що на земельній
ділянці розміром 0,1779 га в АДРЕСА_3
самовільно побудований будинок. Станом
на 24.12. 2010 року зазначена будівля не
введена в експлуатацію, офіційний
власник будинку не вказаний.

З пояснень позивачки слідує,що цей
будинок збудовано ОСОБА_1

З пояснень представника ДВС слідує,що
дана довідка видана у виконавчому
провадженні щодо стягнення аліментів
з ОСОБА_1.і знаходиться у виконавчому
провадженні, але будинок офіційно не
зареєстрований і накладати на нього
стягнення неможливо.

З довідки Пенсійного фонду України
від 11.07. 2014 року слідує,що борг ОСОБА_1
за період з травня 2006 року по липень 2014
року становить 29 061 грн. 43 коп.

Узагальнюючи викладене, суд вважає,що
позов не підлягає задоволенню, не
дивлячись на те,що сума боргу велика, а
позивач є інвалідом 2 групи, оскільки з
рішення суду від 09.07. 2009 року та в даному
судовому засіданні встановлено, що
позивач є інвалідом 2 групи з 2006 року,
стан здоров»я його не погіршився, він
займався будівництвом власного житла,
мав транспортні засоби, якими
розпоряджався на власний розсуд, але за
весь час позивач не намагався
погасити борг,приймати участь у
вихованні та утриманні дітей, а
особливо лікуванні
дитини-інваліда,ОСОБА_5, пПроте, позивач
одружився, переїхав проживати до
дружини в м.Київ, де має достойні умови
для проживання.

На підставі наведеного, ст. 197
Сімейного кодексу України, керуючись
ст.ст. 10, 60,88,208, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 4
Закону України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові відмовити.

Рішення можу бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Іванківський районний суд на
протязі 10 днів з часу проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі подачі апеляції,після прийняття
рішення апеляційним судом.

Суддя: