Справа № 562/1965/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" листопада 2014 р.
Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді
Шуляка А.С.

при секретарі
Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Здолбунів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу -

встановив:

В поданій до суду позовній заяві
позивачка вказує на те, що 04 березня 2014
року між нею та відповідачкою було
укладено договір позики грошей в сумі
14000 (чотирнадцять тисяч) грн.
Відповідачка зобов'язувалася
повернути кошти до 13 березня 2014 року.
Проте, своє зобов'язання не виконала
належним чином і повернула лише 5000грн.,
заборгованість становить 9000грн.
Просить суд стягнути з відповідачки на
їй користь грошові кошти в сумі
9806грн.76коп., з яких: 9000 грн. -
заборгованість за договором позики, 203
грн.39 коп. - проценти від суми позики,
529грн.07коп. - інфляційні, 74 грн. 30коп. -
три відсотки річних. Крім того,
відповідачка своїми неправомірними
діями завдала їй моральну шкоду, яка
полягає в душевних стражданнях,
перенесенні душевного болю,
переживаннях, наявності стресової
ситуації, порушенні нормального
способу життя. Просить суд стягнути з
відповідачки на їй користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5000грн.

В судовому засіданні позивачка вимоги
заяви підтримала та просить їх
задовільнити.

Відповідачка позов не визнала та
пояснила суду, що вона працювала в
магазині у позивачки і в неї було
виявлено недостачу в сумі 14000 грн. Після
цього позивачка під примусом заставила
її написати розписку, що нібито вона
позичила у неї вказану суму грошових
коштів, яких вона фактично від неї не
отримувала. Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, свідка,
дослідивши інші докази по справі суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальнику) грошові
кошти, а позичальник зобов"язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошей.

Частиною 2 зазначеної статті
передбачено, що договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

За правилами ч. 2 ст. 1047 цього ж кодексу
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 04 березня 2014 року
позивачка ОСОБА_1 позичила, а
відповідачка ОСОБА_2 отримала 14000 грн.,
які зобов'язувалася повертати до 13
березня 2014 року.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідачка ОСОБА_2 своє зобов'язання
виконала частково та повернула
позивачці лише 5000грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що з відповідачки на користь
позивачки слід стягнути в рахунок
погашення боргу за договором позики
9000грн.

Також, відповідно до ст.ст.1050, 625 ЦК
України з відповідачки підлягають
стягненню три відсотки річних, що
становить, 74грн.30коп. та 529грн.07коп
інфляційних.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Розрахунок процентів, зроблений
позивачем, які підлягають стягненню з
відповідачки, перевірений судом та не
викликає сумнівів і становить
203грн.39коп.

Що стосується позовних вимог про
стягнення моральної шкоди, то вони
задоволенню не підлягають.

Наслідки порушення договору
позичальником встановлені ст. 1050 ЦК
України не передбачають відшкодування
моральної шкоди. Не передбачає таких
наслідків порушення договору і
укладений між сторонами правочин. За
таких обставин, підстави для
задоволення позову в цій частині
відсутні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачки підлягають стягненню на
користь позивачки понесені нею судові
витрати, а саме: судовий збір в сумі
243грн.60коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 81, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.536, 625, 1046-1050,
1167 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування заборгованості
за договором позики від 04 березня 2014
року грошові кошти в сумі 9806 (дев'ять
тисяч вісімсот шість)грн.76коп., з яких:
9000 (дев'ять тисяч)грн. - заборгованість
за договором позики, 203 (двісті три)грн.39
коп. - проценти від суми позики, 529
(п'ятсот двадцять дев'ять)грн.07коп. -
інфляційні, 74 (сімдесят чотири)грн.
30коп. - три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) грн.60 коп. в рахунок
відшкодування понесених судових
витрат.

В решті позовних вимог відмовити

Рішення може бути оскарженим в
апеляційний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Здолбунівський
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя