Справа 317/3570/14-ц
№/п 2/317/1476/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Запорізький районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гончаренко П.П.

при секретарі - Зеленської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Шевченківське» про
стягнення боргу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до
Запорізького районного суду
Запорізької області з позовною заявою
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Шевченківське» про
стягнення боргу. В обґрунтування
позову зазначено, що 20 грудня 2007 року
між АКІБ «УкрСиббанк» (Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк», є
правонаступником акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк». Державну реєстрацію змін
здійснено 18.12.2009 року) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія
«Шевченківське» було укладено
Кредитний договір № 0 від 20 грудня
2007 року, згідно якого позичальнику
надано кредит у формі поновлюваної
кредитної лінії в національній валюті
України в сумі ліміту кредитної лінії,
що дорівнює 300000,00 (триста тисяч гривень
00 копійок) гривень.

Згідно п.п. 1.2.2. Позичальник
зобов'язався повернути кредит у
повному обсязі в терміни, встановлені
графіком погашення кредиту. Кредит
Позичальнику наданий строком до 19.12.2008
року.

Відповідно до п.п. 1.3.1. Кредитного
договору за використання кредитних
коштів за Кредитним договором
встановлюється процентна ставка в
розмірі 14,0 % річних.

Згідно п.п. 1.3.2. Кредитного договору за
користування кредитними коштами понад
встановлений Кредитним договором
строк процентна ставка встановлюється
у розмірі 21,0% річних. Такий розмір
ставки застосовується до всієї
простроченої суми основного боргу
Позичальника за Кредитним договором.

Позивач зазначає, що Банк у повному
обсязі виконав взяті на себе
зобов'язання за Кредитним договором.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2 Кредитного
договору Позичальник зобов'язався
належним чином прийняти,
використовувати і повернути Банку
кредит, а також здійснювати плату за
кредит у терміни, встановлені
Кредитним договором.

Попри взяті на себе зобов'язання,
Позичальник не виконує умови
Кредитного договору стосовно
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені Кредитним договором
терміни.

Також позивач вказує, що в забезпечення
виконання зобов'язань Позичальника за
Кредитним договором між Банком та
Поручителями були укладені наступні
договори поруки: 1) з ОСОБА_1 був
укладений Договір поруки № 0/П від
20 грудня 2007 року; 2) з ОСОБА_2 був
укладений Договір поруки № 0/П-1
від 20 грудня 2007 року.

На підставі пункту 1.3 Договорів поруки
Поручителі відповідають перед
Кредитором у тому ж обсязі, що і
Боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за Кредитним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу),
сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами Кредитного
договору.

Згідно п. 1.4. Договорів поруки,
відповідальність Поручителів і
Позичальника є солідарною. Причини
невиконання Позичальником своїх
зобов'язань за Кредитним договором
ніяким чином не можуть впливати на
виконання Поручителями зобов'язань за
договором (п. 1.5 Договорів поруки).

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. Договорів
поруки у випадку невиконання Боржником
своїх зобов'язань за Кредитним
договором Банк має право пред'явити
свої вимоги безпосередньо до
Поручителів, які є обов'язковими до
виконання Поручителями на 10-й робочий
день дати відправлення їм таких Вимог,
а Поручителі зобов'язані виконати свої
зобов'язання на користь кредитора
(Банку), шляхом перерахування суми
заборгованості боржника на рахунок
кредитора.

Так, позивач зазначає, що 22.01.2009 року
ОСОБА_1 була особисто надана Вимога за
вих. № 133-427/82 від 16.01.2009 року, в якій Банк
вимагав, в порядку розділу 2 Договору
поруки № 0/П від 20.12.2007 року
погасити прострочену заборгованість
по Кредитному договору, а також
проценти та пеню, в якій було зазначено,
що у випадку непогашення
заборгованості у зазначений термін
Банк буде змушений почати примусове
стягнення заборгованості. Проте у
вказані у Вимозі терміни
заборгованість перед Банком за
Кредитним договором погашено не було.

Окрім того, позивач вказує, що 22.01.2009
року ОСОБА_2 була особисто надана
Вимога за вих. № 133-427/80 від 16.01.2009 року, в
якій Банк вимагав, в порядку розділу 2
Договору поруки № 0/П-1 від 20.12.2007
року погасити прострочену
заборгованість по Кредитному договору,
а також проценти та пеню, в якій було
зазначено, що у випадку непогашення
заборгованості у зазначений термін
Банк буде змушений почати примусове
стягнення заборгованості. Проте у
вказані у Вимозі терміни
заборгованість перед Банком за
Кредитним договором погашено не було.

Позивач вважає, що свої зобов'язання
згідно п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.2, 2.3. Договорів
поруки, щодо відповідальності перед
Кредитором за неналежне виконання
Позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з Кредитного
договору Поручителі не виконали.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного
договору, за порушення Позичальником
термінів повернення кредиту та/або
процентів за кредит та/або комісій,
встановлених Кредитним договором, Банк
має право вимагати від позичальника, а
Позичальник при цьому зобов'язаний
сплатити Банку додатково до оплати за
кредит пеню з розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ від суми
зазначеної простроченої
заборгованості, розрахованої за кожен
день прострочення платежу, але в
будь-якому випадку такий розмір пені не
може перевищувати розмір, встановлений
чинним законодавством України.

Станом на 12.03.2011 року загальна сума
заборгованості за Кредитним договором
становить 92125,93 гривень з них: 1)
заборгованість за кредитом та
відсотками 85982,13 гривень, а саме: 53888,24
гривень - заборгованість за
простроченим кредитом,ю 32093,89 гривень -
заборгованість по простроченим
процентам за користування кредитом. 2)
Всього заборгованість за пенею 6143,80
гривень, а саме: 4199,54 гривень - пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, 1944,26 гривень - пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам за користування кредитом.

Враховуючи вищевикладене позивач
просить суд стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму
заборгованості за кредитом в розмірі
92125,93 грн., та судові витрати в розмірі
1041,26 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовну заяву,
надав свої пояснення та просив суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог позивача.

Суд, заслухавши сторіни, вивчивши
матеріали справи приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57
ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Стаття 58 ЦПК України
встановлює, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом і обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Пунктом 7 Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року
№14«Про судове рішення у цивільній
справі» встановлено, оскільки
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ лише в тому
разі, коли в них беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини, чи їх правонаступники, то
в інших випадках - ці обставини
встановлюються на загальних підставах.

Під судовим рішенням, зазначеним у
частині третій статті 61 ЦПК, мається на
увазі будь-яке судове рішення, яким
справа вирішується по суті, яке ухвалює
суд у порядку цивільного судочинства
(рішення, в тому числі й заочне, або
ухвала, а також судовий наказ), у
порядку господарського судочинства -
відповідно до Господарського
процесуального кодексу України, у
порядку адміністративного судочинства
- відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За змістом частини третьої статті 14,
частини третьої статті 61, частини
другої статті 223 ЦПК України особи, які
не брали участі в цивільній,
господарській або адміністративній
справі, в якій судом ухвалено
відповідне судове рішення, мають право
при розгляді іншої цивільної справи за
їх участю оспорювати обставини,
встановлені цими судовими рішеннями. У
даному випадку суд ухвалює рішення на
основі досліджених у судовому
засіданні доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 20
грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»
(Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», є правонаступником
акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк».
Державну реєстрацію змін здійснено
18.12.2009 року) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Шевченківське» було
укладено Кредитний договір № 0
від 20 грудня 2007 року, згідно якого
позичальнику надано кредит у формі
поновлюваної кредитної лінії в
національній валюті України в сумі
ліміту кредитної лінії, що дорівнює
300000,00 (триста тисяч гривень 00 копійок)
гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань
Позичальника за Кредитним договором
між Банком та Поручителями були
укладені наступні договори поруки:

1) з ОСОБА_1 був укладений Договір поруки
№ 0/П від 20 грудня 2007 року;

2) з ОСОБА_2 був укладений Договір поруки
№ 0/П-1 від 20 грудня 2007 року.

22.01.2009 року ОСОБА_1 була особисто надана
Вимога за вих. № 133-427/82 від 16.01.2009 року, в
якій Банк вимагав, в порядку розділу 2
Договору поруки № 0/П від 20.12.2007
року погасити прострочену
заборгованість по Кредитному договору,
а також проценти та пеню, в якій було
зазначено, що у випадку непогашення
заборгованості у зазначений термін
Банк буде змушений почати примусове
стягнення заборгованості. Проте у
вказані у Вимозі терміни
заборгованість перед Банком за
Кредитним договором погашено не було.

Окрім того, 22.01.2009 року ОСОБА_2 була
особисто надана Вимога за вих. № 133-427/80
від 16.01.2009 року, в якій Банк вимагав, в
порядку розділу 2 Договору поруки №
0/П-1 від 20.12.2007 року погасити
прострочену заборгованість по
Кредитному договору, а також проценти
та пеню, в якій було зазначено, що у
випадку непогашення заборгованості у
зазначений термін Банк буде змушений
почати примусове стягнення
заборгованості. Проте у вказані у
Вимозі терміни заборгованість перед
Банком за Кредитним договором погашено
не було.

З даним цивільним позовом ПАТ
«УкрСиббанк» звернувся 30 березня 2013
року. Під час розгляду справи
відповідачем заявлено клопотання про
зупинення розгляду справи до розгляду
справи у Господарському суді
Запорізької області № 30/5009/1619 про
стягнення боргу за кредитним договором
№ 0 від 20.12.2007 року, ухвалою
Запорізького районного суду
Запорізької області від 14.03.2012 року
зупинено провадження по справі за
клопотанням відповідача. Ухвалою
Запорізького районного суду
Запорізької області від 31 березня 2014
року поновлено провадження по даній
цивільній справі.

В судовому засіданні призначеному на 18
червня 2014 року відповідачі заявили
клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду, у зв'язку з
повторною неявкою представника
позивача в судові засідання. Ухвалою
суду від 18.06.2014 року задоволено
клопотання відповідачів та залишено
позовну заяву без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області скасовано ухвалу Запорізького
районного суду Запорізької області від
18.06.2014 року по даній справі скасовано і
направлено справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Під час продовження судового розгляду
справи встановлено, що згідно рішення
Господарського суду Запорізької
області від 28.10.2013 року відмовлено в
задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до
ТОВ «Агропромислова компанія
«Шевченківське» про стягнення
заборгованості. Рішення суду
мотивоване недоведеністю позивачем
факту наявності у відповідача
заборгованості за кредитним договором
№ 0 від 20.12.2007 року. Даним рішенням
критично оцінено Додаткову угоду від 05
грудня 2008 року до кредитного договору
№ 0 від 20.12.2007 року при визначенні
суми заборгованості відповідача перед
позивачем за кредитним договором №
0 від 20.12.2007 року, оскільки вказана
додаткова угода визнана такою, що не
укладена, на підставі висновку
почеркознавчої експертизи № 2227-11,
проведеної Дніпропетровським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, встановлено, що два підписи
від імені директора ТОВ
«Агропромислова компанія
«Шевченківське» ОСОБА_1 в графі
«Позичальник» додаткової угоди від
05.12.2008 року до кредитного договору №
0 від 20.12.2007 року виконані не
ОСОБА_1, а іншою особою. Тому
застосування позивачем процентних
ставок на підставі додаткової угоди
від 05.12.2008 року до кредитного договору
№ 0 від 20.12.2007 року визнані судом
не правомірними.

Вказане рішення Господарського суду
Запорізької області підтверджене
Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 18.02.2014 року та
Постановою Вищого господарського суду
України від 14.05.2014 року.

Отже, суд вважає, що у зв'язку з тим, що
судами вищих інстанцій встановлено
відсутність заборгованості ТОВ
«Агропромислова компанія
«Шевченківське» перед ПАТ
«УкрСиббанк» по додатковій угоді від
05.12.2008 року до кредитного договору №
0 від 20.12.2007 року, тому у позивача
ПАТ «УкрСиббанк» не виникло права
вимоги заборгованості з поручителів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, так як, зобов'язання
поручителів є похідним від
зобов'язання основного кредитора, а
саме ТОВ «Агропромислова компанія
«Шевченківське».

Оскільки судом не встановлений факт
наявності у відповідачів перед
позивачем заборгованості за кредитом
та за пенею, тому вимоги позивача
залишаються без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 7, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія «Шевченківське» про
стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції.

Суддя:
П.П.
Гончаренко