РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова

у складі головуючого - Чередник В.Є.

за участю секретаря Кривенко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Харківської міської ради
Харківської області про визнання права
власності на нерухоме майно, що входить
до складу спадщини,-

Встановив:

13.08.2014р. позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
Харківської міської ради Харківської
області, у якому просила визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за заповітом на житловий будинок
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично прийняв у
спадщину за законом житловий будинок
АДРЕСА_1 після смерті його власника -
матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4, яка діє на підстав
довіреності, позов підтримала та
пояснила, що ОСОБА_3, матері ОСОБА_1
належало 46/100ч. домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням виконкому Московської
райради депутатів трудящих від 20.10.1976р.
№ 271 був здійснений розподіл
домоволодіння по АДРЕСА_3 на два
окремих будинки, а саме відокремлений
житловий будинок літ. «А-1» з
прибудовами, що знаходяться у
користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та
присвоєна йому адреса дома - АДРЕСА_3.

Житловий будинок літ. «Б-1» з
прибудовами, службовими та надвірними
спорудами, що знаходився у
користуванні матері позивача - ОСОБА_3
був також відокремлений в будинок із
земельною ділянкою та йому надана
адреса - АДРЕСА_1.

Виконком цим же рішенням
зобов'язав районні житлові управління
видати свідоцтво про право власності
на житловий будинок в цілому по
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 замість 46/100ч.
домоволодіння. ОСОБА_3 за своє життя
вищезазначеного свідоцтва не
одержувала, хоча вона до смерті
проживала в цьому будинку та була
зареєстрована. ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, її чоловік помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

З ОСОБА_3 постійно проживав та був
зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 її
син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який був
неодруженим, не мав дітей.

13.12.2010р. ОСОБА_2 склав заповіт,
яким заповідав все належне майно
ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернулася у 6-місячний
термін зі дня смерті ОСОБА_2 до 8-ої ХДНК
м. Харкова з заявою про прийняття
спадщини одержала відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з тим, що за ОСОБА_3 не відбулася
державна реєстрація відокремленого
будинку. Позивач вимушена була
звернутися до суду для захисту своїх
спадкових прав.

В судове засідання представник
відповідача - Харківської міської ради
Харківської області не з»явився,
належним чином був повідомлений про
час і місце розгляду справи, надав
відзив на позовну заяву та просив суд
слухати справу у відсутності
представника.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що матері
позивача - ОСОБА_3 належало 46/100ч.
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, про
що видане свідоцтво про право
власності від 9 жовтня 1969р.

Рішенням виконкому Московської
райради депутатів трудящих від 20.10.1976р.
№ 271 був здійснений розподіл
домоволодіння по АДРЕСА_3 на два
окремих будинки.

Житловий будинок літ. «Б-1» з
прибудовами, службовими та надвірними
спорудами, був також відокремлений в
будинок із земельною ділянкою та йому
надана адреса - АДРЕСА_1.

На підставі вищезазначеного
рішення виконком зобов'язав районнє
житловє управління видати ОСОБА_3
свідоцтво про право власності на
житловий будинок в цілому по АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та за
своє життя не одержала у районному
житловому управлінні свідоцтва про
право власності на житловий будинок.

Харківським державним обласним
архівом надана ксерокопія рішення
виконкому Московської районної ради
депутатів трудящих м. Харкова від 20
жовтня 1976р. № 271 про виділення
житлового будинку літ. «Б-1» з
прибудовами, службовими, надвірними
будівлями, що знаходився в
користуванні ОСОБА_3 по АДРЕСА_1.

Суду наданий технічний паспорт на
житловий будинок АДРЕСА_1, вартість
якого становить 103317грн. Технічний
паспорт виготовлений станом на 24.07.2014р.

На запит суду надійшла спадкова
справа № 224/2011 заведена 8-ою ХДНК після
смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Зі спадкової справи вбачається,
що позивач ОСОБА_1 25.03.2011р. звернулася з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_2 у 6-ти
місячний термін з дня його смерті.

З письмової відповіді на заяву
позивача від 28.02.2012р. 8-ої ХДНК
убачається, що спадщина складається з
житлового будинку АДРЕСА_1.
спадкоємицею майна ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті постійно
мешкав по АДРЕСА_1, є ОСОБА_1 Заповіт на
її ім'я належним чином посвідчений
нотаріусом 13.12.2011р. та зареєстрований в
реєстрі за № 2726.

За даними довідки КП «ХМБТІ» від
16.01.2012р. за № 2348779 житловий будинок по
АДРЕСА_1 не зареєстрований на ім'я
ОСОБА_3 після виділу зі складу
домоволодіння.

Фактичним власником житлового
будинку була мати позивачки - ОСОБА_3,
померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно довідки КППОЧДіЗН від
18.11.2011р. ОСОБА_2 був постійно
зареєстрованим на день смерті матері
по АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2
діяв ЦК України в редакції 1963р., його
нормами було передбачено певні дії
шляхом вступу у володіння та
управління спадковим майном - фактичне
прийняття спадщини. Прийняття спадщини
ОСОБА_2 після смерті матері - власника
житлового будинку, регулювалося
чинним у той час ЦК України в редакції
1963р. та п. 4 Прикінцевих та Перехідних
положень до ЦК України в редакції 2004р.

Хоча ОСОБА_2 не одержав свідоцтва
про право на спадщину після смерті
матері і до своєї смерті, його право на
спадщину передбачено діючим на день
смерті матері ЦК України в редакції
1963р.

Державна реєстрація права
власності на житлові будинки, споруди
на день смерті ОСОБА_3, регулювалося
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь в містах і
селищах міського типу УРСР від 31.01.1966р.
і яка втратила чинність на підставі
наказу Держжитлокомунгоспу від 13.11.1995р.
№ 56.

Зазначений нормативний акт
передбачав державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК України та ЗУ України від
01.07.2004р. «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Таким чином, суд вважає
безспірним, що ОСОБА_3 була власником
житлового будинку АДРЕСА_1, її син -
ОСОБА_2 прийняв фактично у спадщину
вищезазначений будинок, а позивач -
ОСОБА_1 у відповідності зі ст.ст. 1219, 1220,
1268, 1270, 1299 ЦК України прийняла у
спадщину за заповітом вказаний
будинок.

На підставі викладеного,
керуючись, ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 86, 88, 100, 101, 529, 548, 549 ЦК
України в редакції 1963р., п. 4 Прикінцевих
та Перехідних положень до ЦК України в
редакції 2004р., Інструкції «Про порядок
реєстрації будинків і домоволодінь у
містах та селищах міського типу
УРСР»від 31.01.1969р., ст.ст. 1219, 1220, 1268, 1270, 1299
ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом на житловий будинок по
АДРЕСА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1/ ІПН НОМЕР_1/
право власності за заповітом на
житловий будинок по АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
який фактично прийняв у спадщину
житловий будинок після смерті власника
- матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк від дня проголошення рішення,

Особи, які брали участь у розгляді
справи, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення рішення
можуть оскаржити його шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів, від дня отримання копії рішення
суду.

Суддя-