Справа № 750/9420/14
Провадження № 2/750/2885/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова в складі:

головуючого - судді Супруна О.П.,

при секретарі - Носенко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав,

третя особа: орган опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради, прокуратура м. Чернігова,

в с т а н о в и в :

15 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, в якому просить
позбавити ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігів
Чернігівської області, проживає за
адресою АДРЕСА_2, батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, мотивуючи свої вимоги тим,
що відповідач життям, здоров'ям та
розвитком дитини не цікавиться,
фактично самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків.

В судове засідання сторони та
представники третіх осіб не з'явилися,
про час і місце розгляду справи
оповіщені, просили справу розглядати
без їх участі, а позовні вимоги
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Просудове рішення у
цивільній справі», у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Суд приймає визнання відповідачем
позову, оскільки це не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі, від якого мають
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6).

17 серпня 2011 року рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після
розірвання шлюбу змінено прізвище
позивача на дошлюбне «ОСОБА_1» (а.с. 5).

08 січня 2014 року ОСОБА_1 уклала шлюбу з
ОСОБА_6, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно акта від 02.09.2014, посвідченого
майстром КП «ЖЕК-13» ЧМР, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає в квартирі
АДРЕСА_1 без реєстрації разом зі своєю
дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та зі
своїм чоловіком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, з
квітня 2012 року (а.с. 9).

З довідки №54 від 11.09.2014 дошкільного
закладу № 73 Чернігівської міської
ради,вбачається, що неповнолітній
ОСОБА_3 ОСОБА_3 відвідував ДНЗ № 73 з
01.09.2012 по 31.08.2014. Розвитком і вихованням
дитини наполегливо займалась його мати
ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 Батько
дитини, ОСОБА_2 протягом цього часу
садочок відвідував рідко, 2-3 рази
забирав його додому. Часто 2-3 рази на
місяць ОСОБА_3 забирав дідусь (тато
ОСОБА_2), де ОСОБА_3 мешкав по кілька днів
(а.с. 10).

Виконком Деснянської районної у місті
Чернігові ради як орган опіки та
піклування вважає за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по
відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
про що складено висновок, затверджений
рішенням виконавчого
комітетуДеснянської районної у м.
Чернігові ради від 13.10.2014 № 185.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України,
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 16 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30.03.2007,
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в їх
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

З огляду на пояснення позивача та
досліджені матеріали справи, суд
дійшов висновку, що відповідач
фактично самоусунувся від виховання
сина ОСОБА_3, не цікавиться його
духовним та фізичним розвитком, не
спілкується з дитиною, матеріальної
допомоги на утримання не надає, участі
у виховному процесі дитини не приймає,
а тому є всі підстави для задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8,
батьківських прав відносно
малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.П. Супрун