Провадження № 2н/201/811/2014р.
У Х В А Л А

03 вересня 2014р. суддя Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська -
Ткаченко Н.В. - ознайомившись з
матеріалами заяви Дніпропетровського
національного університету
залізничного транспорту ім. ак.
В.Лазаряна до ОСОБА_2 про видачу
судового наказу щодо стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И Л А:

В Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська 29.08.2014р. надійшла
заява Дніпропетровського
НУ ЗТ ім. ак. В.Лазаряна до ОСОБА_2 про
видачу судового наказу щодо стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг. 02.09.2014р.
справа була передана до провадження
судді Ткаченко Н.В.

Відповідно до вимог п. 2. ч. 3 ст. 100
ЦПК України, суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, якщо із заяви і поданих до неї
документів вбачається спір про право.

Ознайомившись із вищезазначеною
заявою та доданими до неї документами,
встановлено, що заявник просить
стягнути борг, який виник за період, що
перевищує строк позовної давності у 3
роки, крім того відсутні докази, що
підтверджують можливість стягнення
боргу саме з ОСОБА_2 (довідка з місця
проживання, договір про надання послуг
та інше).

Відповідно до п. 9 Постанови № 14 Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.12.2011р. про розгляд судами
заяв у порядку наказового провадження,
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск строку позовної
давності. Така вимога може бути
вирішена лише у позовному провадженні
(частина третя статті 267 Цивільного
Кодексу України).

Вважаю, що з даних документів
вбачається спір про право та дана
вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні. При цьому також
слід зазначити, що суд не бере до
уваги положення ч.1 ст. 264 ЦК України,
оскільки сплата боржником послуг у
меншому розмірі ще не свідчить про
визнання ним свого боргу, та
застосування цієї норми у наказному
провадженні, в якому передбачений
розгляд тільки безспірних вимог,
є неможливим.

Отже відповідно до п. 2. ч. 3 ст. 100, ч. 4 ст.
100 ЦПК України, слід відмовити у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, роз'яснивши заявнику його право
на звернення до суду в позовному
порядку з додержанням загальних
правил щодо пред'явлення позову.

На підставі викладеного,
керуючись п. 2. ч. 3 ст. 100, ч. 4 ст. 100 ЦПК
України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Дніпропетровському
національному університету
залізничного транспорту ім. ак.
В.Лазаряна у прийняті заяви про
видачу судового наказу щодо стягнення
з ОСОБА_2 заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг.

Роз'яснити заявнику його право на
звернення до суду в позовному порядку
до ОСОБА_2 з додержанням загальних
правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів.

Суддя:

Ткаченко Н.В.