Справа № 523/2945/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2014 року Суворовський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючої судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ДПІ у Суворовському районі
міста Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, за
участю третьої особи ОСОБА_3 про
виключення з опису та звільнення з-під
арешту майна, -

Установив:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Суворовського районного суду міста
Одеси з позовом до ДПІ у Суворовському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (далі - Відповідач), за участю
третьої особи ОСОБА_3 (далі - Третя
особа),про виключення з опису та
звільнення з-під арешту майна. В
поданій позовній заяві Позивач просить
суд виключити з опису та звільнити
з-під арешту, накладеного відповідно до
постанови старшого слідчого відділу
прокуратури Одеської області радника
юстиції Заперченко В.С. від 22.12.2008 року,
нежитлове приміщення НОМЕР_1, загальною
площею 109,1 кв.м, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, та скасувати запис в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна за №8376092 від
16.01.2009 року про накладення арешту на
нежитлове приміщення НОМЕР_1, загальною
площею 109, 1 кв.м, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

07.11.2014 року в судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, просивїх
задовольнити.

Відповідач та його представник у
судове засідання не з'явились, причини
неявки не повідомили, про дату, час та
місце судового засідання сповіщались
належним чином, правом на участь у
судовому засіданні не скористались.

Представник Третьої особи ОСОБА_3 в
судове засідання з'явився, зазначив, що
проти задоволення позовних вимог не
заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, дійшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на
розгляді Білгород-Дністровського
районного суду Одеської області
знаходилась справа № 2-7095/2008 за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про
стягнення боргу. 19.11.2008 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 уклали мирову угоду, згідно якої
нежитлове приміщення НОМЕР_1, загальною
площею 109,1 кв. м, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 та на підставі
договору купівлі-продажу від 18.12.2007
року належить на праві приватної
власності ОСОБА_6, у рахунок погашення
позики було передано у приватну
власність ОСОБА_2. Зазначена мирова
угода була визнана
Білгород-Дністровським районним судом
Одеської області, про що постановлено
відповідну ухвалу, копія якої
міститься в матеріалах справи.

Згідно з п. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішенням, що набрало
законної сили, встановлено, що ОСОБА_2
законним власником нежитлового
приміщення НОМЕР_1, загальною площею 109,
1 кв. м, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 у зв'язку з чим суд вважає дані
обставини встановленими та такими, що
доведенню не підлягають.

В подальшому,на підставі ухвали
Білгород-Дністровського районного
суду Одеської області від 19.11.2008 року по
справі № 2-7095/2008, Позивач в законному
порядку зареєстрував право власності
на нежитлове приміщення НОМЕР_1, що
розташоване по АДРЕСА_1, що
підтверджується матеріалами справи, а
саме витягом про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно від 17.12.2008
року

Проте, постановою старшого
слідчого відділу прокуратури Одеської
області радника юстиції ОСОБА_4 від
22.12.2008 року, на майно Третьої особи
ОСОБА_3 було накладено арешт, в тому
числі на нежитлове приміщення НОМЕР_1,
загальною площею 109,1 кв. м, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1. З
матеріалів справи вбачається, що
постанова про накладення арешту на
майно ОСОБА_3 приймалась в рамках
розгляду кримінальної справи №1-247/2011, в
якій вироком Малиновського районного
суду міста Одеси від 26.07.2011 року ОСОБА_3
було засуджено до 11 років позбавлення
волі із конфіскацією належного йому
майна. В рамках розслідування
зазначеної кримінальної справи і було
накладено арешт на нежитлове
приміщення НОМЕР_1, що належить
Позивачу на праві приватної власності.

Крім того, на підставі постанови
про накладення арешту 0 від 22.12.2008
року, прийнятої старшим слідчим
слідчого відділу прокуратури Одеської
області радником юстиції Заперченко
В.С.,16.01.2009 рокув Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
внесено запис про обтяження всього
рухомого та нерухомого майна, яке
належить ОСОБА_3, в тому числі запис №
8376092 про накладення арешту на нежитлове
приміщення НОМЕР_1, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

За вищезазначених обставин,
Позивач як титульний власник спірного
приміщення позбавлений можливості ним
розпоряджатись.

Згідно ст. 55 Конституції України, ст.ст.
15, 20 ЦК України кожна особа має право на
захист в суді свого цивільного права у
разі його порушення, невизнання або
оспорювання, яке особа здійснює на свій
розсуд і у спосіб, передбачений законом
або договором (стаття 16 ЦК України),
залежно від змісту права, що порушене,
характеру дій, якими воно порушене, а
також наслідків, що спричинені цим
порушенням. Способи самозахисту можуть
обиратися самою особою чи
встановлюватися договором або актами
цивільного законодавства.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд; усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Згідно ст. 391 ЦК
України власник має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування і розпорядження
своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачити
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про здійснення деяких дій для
запобігання такому порушенню.

З огляду на те, що на момент винесення
обвинувального вироку відносно ОСОБА_3,
фактичним власником нежитлового
приміщення НОМЕР_1 був ОСОБА_2, суд
погоджується з доводами Позивача
стосовно незаконності арешту
належного йому нерухомого майна,
накладеного в процесі розслідування
кримінальної справи, відношення до
якої він не має.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 4 Постанови № 6 від 27 серпня
1976 року «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису» (з
наступними змінами) за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

За таких обставин,суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягаютьзадоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57,60, 61, 169,209,212- 215 , 218 ЦПК України ,
ст. 319 , ст. 321 , ч. 2 ст. 386 ЦК України ,ст. 55
Конституції України, п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6
від 27 серпня 1976 року «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» (з наступними змінами),
суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Суворовському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області, за участю третьої
особи ОСОБА_3, про виключення з опису та
звільнення з-під арешту майна-
задовольнити.

Виключити з опису та звільнити з-під
арешту, накладеного постановою
старшого слідчого відділу прокуратури
Одеської області радника юстиції
Заперченко В.С. від 22.12.2008
року,нежитлове приміщення НОМЕР_1,
загальною площею 109,1 кв. м, що розміщене
за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати запис в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за №8376092 від 16.01.2009 року про
накладення арешту на нежитлове
приміщення НОМЕР_1, що розміщене за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 109,1
кв. м, внесений на підставі постанови
про накладення арешту 0 від 22.12.2008
року, прийнятої старшим слідчим
слідчого відділу прокуратури Одеської
області радником юстиції Заперченко
В.С.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через
Суворовський районний суд міста Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня
проголошеннярішення.

Суддя -