У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
збільшення розміру стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі на
утримання неповнолітніх дітей за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що стягнута рішенням Тячівського
районного суду від 13
червня 2007 року сума аліментів на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
недостатноью для матеріального
забезпечення дітей та їх виховання. На
даний час ціни на продукти харчування,
ліки та одяг у порівнянні з 2007 роком
зросли. Вона не отримує допомогу від
органів соціального захисту населення
та її доходи не дають можливості
самостійно матеріально забезпечити
дітей всім необхідним. Відповідач є
матеріально забезпеченим, оскільки
здійснює торгівлю на місцевому ринку,
розмір його заробітку їй невідомий, але
вважає, що він спроможний сплачувати
аліменти у розмірі 1200 грн.

Рішенням Тячівського районного
суду Закарпатської області від 06
лютого 2014 року позов задоволено.
Збільшено розмір аліментів
присуджених рішенням Тячівського
районного суду від 13 червня 2007 року і
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 1 200 грн. щомісячно
починаючи з 15 січня 2014 року і до їх
повноліття. Вирішено питання судового
збору.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 24 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
змінено. Зменшено визначений судом
розмір аліментів, присуджених рішенням
Тячівського районного суду від 13
червня 2007 року. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі Ѕ
частки всіх доходів, але не менше ніж
30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно і
до досягнення ними повноліття. В іншій
частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що з часу
винесення судом рішення про стягнення
з відповідача аліментів сталася значна
зміна цін на основні життєво-необхідні
товари та продукти, тому розмір
аліментів слід збільшити до 1 200 грн. на
двох дітей щомісячно, починаючи з 15
січня 2014 року і до їх
повноліття.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
та зменшуючи розмір аліментів,
присуджених рішенням Тячівського
районного суду від 13 червня 2007 року,
апеляційний суд виходив із того, що
відповідач має регулярний дохід у сумі
1 300 грн. щомісячно, тому з
відповідача слід стягнути Ѕ частки
всіх доходів, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення повноліття.

З такими висновками апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки ці
висновки суперечать вимогам закону та
не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що рішенням
Тячівського районного суду від
13 червня 2007 року з відповідача на
користь позивачки стягнуто аліменти на
утримання їх неповнолітніх дітей - сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 250 грн. на
кожну дитину щомісячно (а. с. 5).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
постановою Верховної Ради України
№ 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та
набула чинності для України 27 вересня
1991 року, держава визнає право
кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батьки або інші особи,
які виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3
просила суд збільшити розмір
аліментів, присуджених рішенням
Тячівського районного суду від
13 червня 2007 року до 1 200 грн. на
утримання двох дітей, посилаючись на
підвищення цін на основні
життєво-необхідні товари та продукти
(а. с. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2008 року
№ 14 роз'яснено, що відповідно до
положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, ст. 1 ЦПК України та з
урахуванням положення ч. 4 ст. 10 ЦПК
України вийти за межі заявлених вимог

вирішити незаявлену вимогу,
задовольнити вимогу позивача у
більшому розмірі, ніж було заявлено)
суд має право лише у випадках, прямо
передбачених законом. Наприклад, суд
має право вийти за межі заявлених вимог
і з власної ініціативи вирішити
питання про стягнення аліментів на
дитину одночасно з позбавленням
батьківських прав (ч. 2 ст. 166 СК
України); застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину (ч. 5
ст. 216 ЦК України).

Проте апеляційний суд у порушення
вказаних норм процесуального права та
змісту позовної заяви ОСОБА_3 зменшив
розмір аліментів присуджених рішенням
Тячівського районного суду від 13
червня 2007 року.

Крім того, апеляційний суд, посилаючись
лише на довідку з місця роботи
відповідача, виходив із того, що він має
регулярний щомісячний дохід у сумі
1 300 грн., при цьому не перевірив
доводи позивачки, що ОСОБА_4 здійснює
торгівлю на місцевому ринку, не
з'ясував чи не отримує останній дохід
як приватний підприємець.

Оскільки апеляційний суд на
вищевикладені обставини не звернув, у
порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
рішення апеляційного суду підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 24 квітня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко