АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №756/14329/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/10383/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Кричина
А.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 04
листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
при секретарі
Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 04 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа:
Відділ державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів, заборгованості по
аліментах, додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом, в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просила
стягнути з ОСОБА_5 на її користь за
період з 2002 року по 30.06.2013 року 96 605,87
грн., з яких: заборгованість по
аліментам - 20 022,87 грн., пеня - 73 083 грн.,
витрати на навчання доньки - 3 500 грн., а
також визначити в подальшому розмір
аліментів 25% від середньої заробітної
плати по м. Києву; обмежити право виїзду
відповідача за межі України до повного
розрахунку по аліментам; зобов'язати
ОСОБА_5 відшкодувати їй 50% витрат на
навчання дитини у разі надання
відповідних документів, а також
повернути сплачений судовий збір.
Посилається на те, що з 26.10.1996 року по
09.10.2001 року вона перебувала у шлюбі з
відповідачем, від якого в них
народилася донька ОСОБА_6. Постановою
Оболонського районного суду м. Києва
від 27.02.2002 року з відповідача на користь
позивача стягнено аліменти на
утримання доньки у розмірі ј частини
всіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 21.02.2002 року до її
повноліття. ОСОБА_3 при розрахунку
позовних вимог взяла за основу
розрахунок заборгованості по
аліментам здійснений ВДВС від 04.07.2013
року за період з 2002 року по червень 2013
року, розмір якого склав 41 302,87 грн..
Позивач визнала розписки про отримання
аліментів на загальну суму 21 280 грн. та
нарахувала пеню лише за один рік
прострочки - 73 083 грн.. Донька ОСОБА_6
навчається у Коледжі морського і
річкового флоту Київської академії
водного транспорту ім. Гетьмана Петра
Конашевського Сагайдачного, де
вартість навчання складає 3 500 грн. за
семестр, яку відповідно позивач
просить врахувати до суми
заборгованості по аліментам як
витрати, пов'язані з навчанням дитини
до досягнення нею 23 років. За період
розгляду справи відповідач погасив
заборгованість по аліментах,
залишилося лише 557,54 грн.. Разом з тим,
пеня нарахована за один рік, коли
ОСОБА_5 взагалі не сплачував
аліменти,ухилявся від утримання
доньки, а проплати зафіксовані
розписками ОСОБА_3 проведені не
відповідачем, а його матір'ю.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 04 липня 2014 року позов
задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на
дитину в розмірі 3 500 грн., витрати по
сплаті судового збору в розмірі 243,60
грн., в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити позов, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8.,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Згідно ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

За умовами ч.ч.1,2 ст.185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Згідно ч.ч.1,2 ст.196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів
справи, з 26.10.1996 року по 09.10.2001 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі
(а.с.5).

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Судом встановлено,
що донька проживає разом з матір'ю.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 27.02.2002 року з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі ј
частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 21.02.2002 року і до
її повноліття (а.с.11).

Відповідно до розрахунку
заборгованості по аліментах,
складеному ВДВС Оболонського РУЮ в м.
Києві від 04.07.2013 року, заборгованість
складає 41 302,87 грн. (а.с.7-9). ОСОБА_5 надав
розписки про передачу ОСОБА_3 коштів в
рахунок погашення заборгованості по
аліментам за період з лютого 2003 року по
16 травня 2013 року, у зв'язку з чим згідно
довідки розрахунку державного
виконавця від 21.01.2014 року
заборгованість була уточнена та
відповідно склала 10 446,25 грн. (а.с.47-85,90).

Оскільки під час розгляду справи в суді
першої інстанції, ОСОБА_5 погасив
основну заборгованість по аліментам,
залишок становить лише 557,54 грн.
(а.с.195-196), виконавче провадження по
стягненню аліментів не закрито, суд
прийшов до вірного висновку про те, що
стягнення вказаної суми на користь
позивача потягне за собою подвійне
стягнення: за рішенням та за виконавчим
листом, що перебуває на виконанні.

Необґрунтованою є вимога ОСОБА_3
про стягнення пені у розмірі 73 083 грн.. З
копії виконавчого провадження (а.с.168-194)
не вбачається, що державним виконавцем
приймалися всі заходи для примусового
виконання рішення суду та направлення
його до виконання за місцем роботи
ОСОБА_5 відповідно до положень Закону
України «Про виконавче провадження».
Відповідач пояснив, що про рішення
щодо стягнення з нього аліментів йому
не було відомо, оскільки розгляд справи
проводився без його участі, копію
постанов він не отримував, а коли
дізнався про рішення, то періодично
сплачував аліменти та погашав
заборгованість. Судом не встановлено
винних дій відповідача, щодо ухилення
від сплати аліментів, які б зумовили
виникнення відповідної
заборгованості.

Щодо вимоги позивача про
визначення в подальшому розмір
аліментів 25 % від середньої заробітної
плати по м. Києву слід зазначити
наступне.

Відповідно до довідки ТОВ «Ремонт
та будівництво» № 2-27/05 від 27.05.2014 року,
ОСОБА_5 працює на даному підприємстві
на посаді завідуючого господарством та
має регулярний дохід, з якого
підлягають відрахуванню аліменти за
постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 27.02.2002 року (а.с.144).

Дослідивши надану довідку Коледжу
морського і річкового флоту Київської
державної академії водного транспорту
ім.. гетьмана Петра Конашевського
-Сагайдачного № 1808 від 23.07.2013 року
(а.с.12), колегія погоджується з
висновком суду про безпідставність
задоволення позову в частині
зобов'язання відповідача
відшкодовувати в майбутньому 50 % витрат
на навчання доньки, оскільки з вказаної
довідки не вбачається достатньої
інформації, щодо платного навчання
ОСОБА_6 в подальшому в даному
навчальному закладі. Всупереч
положенню ст. 60 ЦПК України, інших
належних доказів в підтвердження
зазначеної вимоги суду не надано.

Крім того, враховуючи положення
ст.377-1 ЦПК України, колегія не знаходить
підстав для обмеження ОСОБА_5. у праві
виїзду за межі України до повного
розрахунку по аліментах, оскільки
даний вид обмеження прав відповідача
можливий лише на стадії виконання
судового рішення за поданням
державного виконавця.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
впливають на законність ухваленого
рішення. Підстав для скасування
рішення з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК
України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 04 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-