Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2725/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Боєвої
В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 24 квітня 2014 року за
позовом Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за теплову
енергію,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року Концерн «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за теплову енергію.

Позивач зазначав, що рішенням
Запорізької міської ради «Про
створення Комунальних підприємств
теплових мереж» № 17 від 11.01.2002 року
створено Концерн «Міські теплові
мережі». Ними постачалась теплова
енергія на опалення та гаряче
водопостачання відповідачу у
приміщення, розташоване за адресою: м.
Запоріжжя вул. Комарова б. 29 А кв. 57.
Теплова енергія може споживатись лише
на підставі договору. Відповідачем
договір з ними на надання послуг з
теплопостачання укладений не був. Ними
відпущено теплової енергії
відповідачу в період з січня 2009 року по
січень 2014 року на загальну суму 2504 грн.
03 коп. Однак відповідач на протязі
тривалого часу не виконує свої
обов'язки по сплаті за спожиту теплову
енергію та гаряче водозабезпечення. У
зв'язку з чим виникла заборгованість
станом на 01.02.2014 року в сумі 2504 грн. 03
коп., яку вони просили стягнути з
відповідача на їх користь.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну
«Міські теплові мережі» вартість
безпідставно набутої теплової енергії
в сумі 2504 грн. 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну
«Міські теплові мережі» суму судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції посилався на положення
статті 526 ЦК України, згідно якої
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та на пункт 18 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення» , затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630 - згідно якого плата
за надані послуги вноситься щомісячно.
Відповідно до ст. 67 ЖК України
плата за комунальні послуги
(водопостачання, газ, теплова енергія
та інші послуги) береться, крім
квартирної плати, за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Задовольнивши позов, суд виходив з
того, що хоча ОСОБА_2 посилається на
відсутність письмової угоди між ним та
позивачем, а особистий рахунок
(обліковий код споживача) НОМЕР_1
відкрито на його колишню дружину
ОСОБА_3, проте саме він з родиною
проживає за адресою: м. Запоріжжя вул.
Комарова б. 29 А кв. 57 та користується
послугами Концерну «Міські теплові
мережі», що відповідачем не
заперечується. Суд першої інстанції
вважав доведеними позовні вимоги
Концерну «Міські теплові мережі», які
підтверджено наданими позивачем
розрахунками.

Інший довід апеляційної скарги полягає
в тому, що між ОСОБА_2 та Концерном
«Міські теплові мережі» не укладався
Договір, а в розрахунках, наданих
позивачем, споживачем зазначена
колишня дружина - ОСОБА_3, яка
теперішнього часу не проживає в цій
квартирі.

Такий довід апеляційної скарги
спростовується наступним.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції за клопотанням представника
позивача до матеріалів справи долучено
копію Договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
гарячої води від 01.07.2010 року, укладеного
між Концерном «Міські теплові мережі»
та ОСОБА_2. В Договорі вказано той
самий обліковий код споживача - НОМЕР_1,
як було раніше, коли договір було
укладено з колишньою дружиною
відповідача - ОСОБА_3 (а. с. 85-88).

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_2, не погоджуючись з
судовим рішенням та заперечуючи проти
розміру заборгованості, вказував, що,
по-перше, він своєчасно оплачував
послуги, які надавалися Концерном
«Міські теплові мережі», проте, вносив
платежі в такому розмірі, як він вважав
достовірним, оскільки не погоджується
з тарифами та методикою нарахування
оплати за послуги з теплопостачання та
підігріву води, які у 2012 році
змінювалися або були скасовані за
рішенням Міської ради. Вважав, що
позивач нараховував оплату за послуги
без урахування цих змін.

Ухвалою колегії суддів, постановленою
на місці в судовому засіданны, яке
відбулося 20.08.2014 року, було оголошено
перерву до 10.09.2014 року - з метою
складення сторонами акту звірки
взаємних розрахунків.

09.09.2014 року на адресу апеляційного суду
надійшла заява представника Концерну
«Міські теплові мережі» про долучення
до матеріалів справи акту звірки
взаємних розрахунків по договору від
01.07.2010 року, укладеному з ОСОБА_2 за
період з січня 2009 року по січень 2014
року.

З цього акту вбачається, що сума
заборгованості складає 2504, 03 грн. - саме
така сума, яка була стягнута за
оскаржуваним рішенням з ОСОБА_2 на
користь позивача.

Акт звірки підписаний сторонами, а на
останньому аркуші акту звірки
відповідач ОСОБА_2 зробив власноручно
напис про те, що з актом звірки згодний
(а. с. 98-111).

Доводи апелянта щодо його незгоди зі
стягненням суми боргу за період з
січня 2009 року по січень 2014 року,
оскільки він вважає, має місце
пропущення позовної давності, є
необґрунтованими.

По-перше, відповідно до вимог ч. 3 ст. 267
ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, а таку заяву до
постановлення судового рішення
відповідач не заявляв. Про пропущення
позовної давності ОСОБА_2 заявляв лише
в апеляційній скарзі та при
апеляційному розгляді справи.

По-друге, з розрахунків, наданих
позивачем, та з акту звірки вбачається,
що ОСОБА_2 періодично погашав
заборгованість протягом 2009 - 2010 років,
в зв'язку з чим в графі «Сальдо» та в
графі «Заборгованість» вказані
надлишкові суми із знаком «мінус», що
означає погашення заборгованості по
деяким позиціям та наявністю переплати
(а.с. 7-11; 99-104). Вказане свідчить про
визнання відповідачем свого боргу та
часткове погашення цієї
заборгованості, тобто, має місце
переривання перебігу позовної
давності.

Також слід зазначити, що 22.02.2013 року
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя було видано судовий наказ
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
Концерну «Міські теплові мережі»
заборгованості за надані послуги в
розмірі 2358 грн. 89 коп. та судових
витрат.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 16.04.2013 року за заявою
ОСОБА_2 даний судовий наказ було
скасовано (а. с. 16).

Таким чином, позивачем - Концерном
«Міські теплові мережі», який
вимушений був знову звернутися до
суду, але з позовом до ОСОБА_2 , не
пропущено позовної давності відносно
заявлених позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції апелянт
ОСОБА_2 пояснив, що він не оскаржує
судове рішення в частині того, що
судовим рішенням заборгованість
стягнуто лише з нього - як з особи, з
якою укладено відповідний договір, а не
солідарно з усіх співвласників даної
квартири, що є членами його сім'ї. Тому
в цій частині судове рішення не
переглядалося.

За таких обставин судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування рішення та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: