АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Кириленко
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою Шуліки Аліни
Володимирівни представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ПАТ «КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості,
обґрунтовуючи свої вимогти тим, що
30.06.2005 між ПАТ «КБ «Приватбанк» та
відповідачем був укладений договір,
відповідно до якого відповідачеві
надано кредит у розмірі 5500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідно
до п. 6.5 Договору відповідач
зобов'язався погашати заборгованість
за кредитом, відсотками за його
використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
договором, однак свої зобов'язання не
виконав, у встановлений строк кредит не
повернув, внаслідок чого станом на
15.06.2014 виникла заборгованість по
кредиту в розмірі 1974,32 грн.,
заборгованість по відсотках в розмірі
12125,43 грн. За порушення виконання
зобов'язання нараховані штрафи в
розмірі 500 грн. (фіксована частина) та в
розмірі 704,99 грн. (процентна складова).

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 19 вересня 2014 року в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції представник
позивача подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі
представник позивача просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким позов ПАТ «КБ
«Приватбанк» задовольнити, мотивуючи
тим, що рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що суд першої інстанції не
звернув увагу на п. 9.12. умов щодо
лонгації договору. Таким чином,
зобов'язання які не виконані у межах
річного строку дії договору, при
лонгації останнього продовжують
існувати. За таких обставин, з
висновком суду про обгрунтованість
заяви відповідача про застосування
позовної давності за всіма вимогами
банку не можна погодитися, оскільки він
грунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
30.06.2005 між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір шляхом написання заяви, яка
разом з Умовами надання банківських
послуг, правилами користування
платіжною карткою, тарифами складає
між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3
договір про надання банківських
послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань за
вказаним договором, унаслідок чого в
нього перед ПАТ КБ "ПриватБанк" виникла
заборгованість.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил
надання банківських послуг
встановлено, що кредитним лімітом
(кредитом, кредитною лінією) є розмір
грошових коштів, наданих банком
клієнту на строк, визначений у
договорі, на умовах платності та
зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу
ІІ Умов та правил надання банківських
послуг строк дії картки вказано на
лицевій стороні картки (місяць і рік) і
вона дійсна до останнього календарного
дня вказаного місяця. Строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця,
вказаного на картці (поле MONTH).

Із заяви від 30.06.2005, яка є невід'ємною
частиною договору, укладеного ПАТ КБ
"ПриватБанк" і ОСОБА_3, убачається, що
строк дії картки, виданої останньому,
становить 12 місяців (один рік).

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з
позовною заявою про захист свого
порушеного права у серпні 2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила; за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (частини перша та п'ята
статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Аналізуючи умови договору та зміст
зазначених правових норм, колегія
суддів приходить до висновку, що за
договором про надання банківських
послуг (при отриманні позичальником
кредиту у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку),
яким установлено не тільки щомісячні
платежі погашення кредиту, а й кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг трирічного строку позовної
давності (стаття 257 ЦК України)
стосовно щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору,
укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3,
кінцевий термін виконання кредитного
зобов'язання відповідає строку дії
картки. Строк дії картки в договорі
визначений у 12 місяців, тобто до 30.06.2006.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про відмову в
задоволенні позову з підстав пропуску
позивачем строку для звернення до суду
без поважної причини, оскільки позивач
у межах загального строку позовної
давності не звернувся до суду з вимогою
про захист свого цивільного інтересу, а
відповідачем зроблено заяву до
винесення рішення про застосування
позовної давності (а.с. 29), що у
відповідності до частини 4 вимог статті
267 ЦК України є підставою для відмови у
позові.

Доводи апеляційної скарги
представника позивача про те, що суд
першої інстанції не звернув увагу на п.
9.12. умов щодо лонгації договору є
безпідставними, оскільки автоматичне
неодноразове продовження дії картки не
змінює терміну виконання кредитного
зобов'язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни - представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» -
відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: