Справа №621/2599/14-ц
УХВАЛА

09 вересня 2014 року
м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду
Харківської області Вельможна І.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

09.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2,
Зміївької державної нотаріальної
контори Харківської області про
визнання свідоцтв про право на
спадщину за законом недійсними та
зобов'язання видати нові свідоцтва про
право на спадшину за законом.

09.09.2014 року ОСОБА_1 подав до суду
заяву про забезпечення позову,
відповідно до якої просив забезпечити
позов шляхом заборони ОСОБА_2 до
вирішення справи в суді відчужувати
житловий будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви вказано на те, що
не забезпечення позову призведе до
неможливості виконання рішення суду,
оскільки ОСОБА_2 висловлювала свої
наміри продати будинок.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно додовідки КП "Зміївське БТІ"
ОСОБА_2 є власницею житлового будинку
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого Зміївською
державною нтаріальної конторою 24.04.2009
року. (а.с.21)

Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи дійшов
наступного:

Так, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник
спір з приводу визнання свідоцтва про
право ОСОБА_2 на спадщину за законом
недійсним.

Проте, заява ОСОБА_1 про забезпечення
позову шляхом, визначеним ним, не
підлягає задоволенню, оскільки не
надано доказів, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, а вид забезпечення
позову, який просить застосувати
позивач не відповідає заявленим
вимогам.

Керуючись ст. 151, п. 2 ч. 1 ст. 152, ст. 153 ЦПК
України, п. 1 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову»,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -
залишити без задоволення.

Направити копію ухвали суду ОСОБА_1

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п`яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п`яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя: