У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука
М.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
Опалько Мирослави Іванівни, яка діє в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», на рішення
Кагарлицького районного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 09 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ
«Дельта Банк») звернулось до суду із
позовом до ОСОБА_6, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 22 березня 2008
року між ТОВ КБ «Дельта»
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» був укладений кредитний договір
шляхом відкриття відновлювальної
кредитної лінії на загальну суму 30 000,00
грн та на день укладання цього договору
встановлено ліміт кредитної лінії на
рахунку 3 000, 00 грн.

Станом на 25 січня 2012 року за ОСОБА_6
наявна заборгованість в розмірі 4 123,19
грн з урахуванням процентів за
користування кредитом та комісії.

Оскільки боржник належним чином не
виконував свої зобов'язання по оплаті
передбачених кредитним договором
платежів, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року,
яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 09 квітня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі Опалько М.І., яка
діє в інтересах ПАТ «Дельта Банк»
просить скасувати вказані вище рішення
суду першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд першої
інстанції виходив із того, що банк
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права з пропуском строку
позовної давності, що відповідно до
вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою
для відмови у задоволенні позову.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам.

Судом встановлено, що 22 березня 2008 року
між ТОВ «КБ
«Дельта» та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір, шляхом підписання
договору про відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки, а також анкети позичальника.

Згідно умов вказаного договору (п. 1.3.)
банк надає позичальнику кредит шляхом
відкриття відновлювальної кредитної
лінії на загальну суму 30 000,00 грн та на
день укладання кредитного договору
встановлено ліміт кредитної лінії на
рахунку в сумі 3 000,00 грн.

Пунктом 2.1 кредитного договору
передбачено, що моментом надання
банком кредиту є день здійснення
операції за допомогою картки або день
утримання платежів за умови
відсутності на рахунку власних коштів
позичальника.

Договором також передбачено, що
держатель картки зобов'язаний щомісяця
в строки, визначені Правилами,
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, а також здійснювати погашення в
повному обсязі заборгованості за
Овердрафтом, яка виникла за попередній
місяць, сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за кредитною за
користування кредитною лінією та/або
Овердрафтом за попередній звітний
місяць, та всю суму пені, яка нарахована
за попередній звітний місяць у разі
порушення строків сплати
заборгованості за кредитною лінією
та/або Овердрафтом та процентів а
користування кредитною лінією та/або
Овердрафтом.

ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором
не виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за кредитом станом на 25
січня 2012 року в розмірі 4 123,19 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК У країни).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
заінтересованої сторони права на
позов, тобто можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

Як випливає із п. 1.4 договору на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки від 22
березня 2008 року, кредитування рахунку в
межах кредитної лінії здійснюється
протягом 364 календарних днів. Кожна
наступна кредитна лінія надається
після спливу строку надання
попередньої, на умовах, погоджених
сторонами у цьому договорі, та не
потребує підписання додаткових угод

Згідно із правовим висновком
Верховного Суду України, викладеним у
постанові від 19 березня 2014 року (справа
№ 6-14цс14), відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, суди не встановив строк дії
кредитної картки, яку було видано
позичальнику під час укладення
Кредитного договору, оскільки не
перевірив чи здійснювався її
перевипуск за заявою боржника.

Крім того, суди не звернули уваги на те,
що підставою для застосування строку
позовної давності є заява сторони під
час розгляду справи ( ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи
заява ОСОБА_6 про застосування
наслідків спливу позовної давності
відсутня.

Безпідставним є посилання суду першої
та апеляційної інстанції на те, що
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується судом незалежно від
наявності заяви сторони у спорі,
оскільки пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою частиною 11
статті 11 зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Дана правова позиція узгоджується з
висновками, які викладені в постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року № 126-цс13.

За таких обставин, суди дійшли
помилкового висновку, щодо відмови в
задоволенні позовних вимог, у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду за
захистом порушеного права, оскільки
ОСОБА_6 не звертався до суду з заявою
про застосування наслідків спливу
позовної давності.

За таких обставин, ухвалені судові
рішення в цій частині підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ст.
338 ЦПК України, з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Опалько Мирослави
Іванівни, яка діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 09 квітня 2014 року,
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук