У х в а л а

іменем україни

05 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 про
відшкодування майнової і моральної
шкоди, за касаційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 12 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 22 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з вищезазначеним
позовом, обґрунтовуючи його тим, що
ОСОБА_4 є власником транспортного
засобу марки Шевроле Лачеті
реєстраційний номер НОМЕР_1. 08 серпня 2012
року її чоловік ОСОБА_5 залишив
вказаний автомобіль на платній
автомобільній стоянці «Лідер 2011», яка
належить фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_6 (далі −? ФОП). 09 серпня 2012 року
під час пожежі на вказаній
автомобільній стоянці транспортний
засіб Шевроле Лачеті реєстраційний
номер НОМЕР_1 згорів.

Постановою оперуповноваженого сектора
карного розшуку Саксагакського
районного відділу КМУ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області № 4473 ОСОБА_7 за даним фактом у
порушенні кримінальної справи
відмовлено на підставі п. 1 ст. 6 КПК
України, оскільки причиною пожежі
стало ймовірне коротке замикання
електромережі у відсіку двигуна
транспортного засобу Мерседес, який
знаходився поруч з їхнім транспортним
засобом. Однак з тексту вищезазначеної
постанови вбачається, що охоронець
автомобільної стоянки «Лідер 2011»
ОСОБА_8 виявив пожежу автомобілів 09
серпня 2012 року о 01 год.00 хв., а викликав
пожежних лише о 02 год. 04 хв. Що свідчить
про порушення охоронцем Правил
пожежної безпеки.

Посилаючись на наведене, просили
стягнути з відповідача на їх користь у
якості відшкодування збитків, завданих
пожежею 87 337 грн та моральну шкоду по 20
000 грн кожному.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 12 лютого 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну
шкоду в розмірі 73 841 грн 40 коп.; моральну
шкоду в розмірі 15 000 грн. та
відшкодування витрат на проведення
судово-товарознавчої експертизи і
оголошення у газету в розмірі - 1 600 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22 квітня
2014 року рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2014
року в частині стягнення моральної
шкоди скасовано та в цій частині
відмовлено. В іншій частині рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції повністю та рішення суду
апеляційної інстанції в частині
задоволення позову, справу передати до
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що відповідно до
витягу про державну реєстрацію прав,
право власності на нежитлову будівлю
та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1
належить ТОВ «Лідер-2011» на підставі
договору купівлі-пролажу від 29 грудня
2010 року. Згідно з договором оренди від 07
лютого 2011 року ТОВ «Лідер 2011» передав у
платне строкове користування ФОП
ОСОБА_6 нежитлову будівлю АДРЕСА_1 для
ведення господарської діяльності з
метою надання послуг автостоянки.

За положеннями ст. ст. 936, 937, 977 ЦК
України за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.
Договір зберігання між фізичною та
юридичною особою укладається у
письмовій формі. Письмова форма
договору вважається дотриманою, якщо
прийняття речі на зберігання
посвідчене розпискою, квитанцією або
іншим документом, підписаним
зберігачем.

Статтею 951 ЦК України встановлено, що
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем, зокрема, у
разі втрати (нестачі) речі у розмірі її
вартості.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, обґрунтовано виходив з того,
що між сторонами укладено договір
зберігання, за яким автостоянки
гарантують схоронність прийнятих на
зберігання транспортних засобів і
несуть відповідальність за їх
пошкодження, а також вірно встановив,
що пошкодження автомобіля сталася
внаслідок неналежного виконання
зберігачем своїх обов'язків.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк