АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9969/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3148/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленка О.О.,

Суддів: Кузнецової О.Ю., Петренка В.М.

при секретарі : Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 04 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського академічного
музично-драматичного театру імені
Гоголя, директора Полтавського
академічного музично-драматичного
театру імені Гоголя Андрієнка Олексія
Миколайовича, про визнання незаконним
та скасування наказів про
дисциплінарне стягнення, незаконного
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 серпня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
визнання незаконним та скасування
наказів про дисциплінарне стягнення,
незаконного звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування позову зазначив, що
накази №23 від 29.03.2013 року та №26 від
22.04.2013 року про накладення на нього
дисциплінарних стягнень, є незаконні,
оскільки постановлені без відібрання у
нього відповідних пояснень та без
згоди профспілкового комітету, членом
якого він являвся. Також, ОСОБА_1 прохав
визнати недійсним наказ про його
звільнення за прогул без поважної
причини за п.4 ст. 40 КзпП України,
оскільки ніяких прогулів не було, а
керівництво театру здійснювало
перешкоди щодо допуску його до роботи.

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 04 вересня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Полтавського академічного
музично-драматичного театру імені
Гоголя, директора Полтавського
академічного музично-драматичного
театру імені Гоголя Андрієнка Олексія
Миколайовича, про визнання незаконним
та скасування наказів про
дисциплінарне стягнення, незаконного
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди -
відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 08 жовтня
2014 року доповнено рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 04
вересня 2014 року в частині віднесення
на рахунок держави судові витрати в
сумі 1195 грн., 34 коп.

З рішенням суду не погодився позивач в
зв'язку з чим його представник адвокат
ОСОБА_2 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі

Апелянт вважає рішення суду першої
інстанції незаконним та
необґрунтованим в зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

При цьому апелянтом зазначено, що
судом першої інстанції не було
враховано, що позивач у справі був
звільнений з порушенням трудового
законодавства, оскільки адміністрація
театру не допускала позивача до
роботи. Також, судом не було враховано,
що накази про застосування про
дисциплінарне стягнення були
постановлені директором театру, без
погодження управлінням культури і
туризму облдержадміністрації.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги,заперечення на
апеляційну скаргу, вважає, за необхідне
її відхилити за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що накази про дисциплінарні
стягнення та наказ про звільнення
були видані відповідно до вимог
чинного законодавства та підстав для
їх скасування , поновлення на роботі,
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди не
вбачається.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що згідно наказу
начальника управління культури
Полтавської обласної державної
адміністрації № 115-к від 12.10.2012 р.
ОСОБА_1 був призначений на посаду
художнього керівника театру ім. Гоголя
з посадовим окладом відповідно до
штатного розкладу / а.с. 13 Том 1/.

Підставою для зарахування ОСОБА_1 на
посаду художнього керівника театру є
наказ директора театру за № 144 від
12.10.2012 р. / а.с. 170 т. 1/.

Наказом театру № 20 від 20.03.2013 р. за
попередженням профспілкового
комітету театру та погодженням з
управлінням культури Полтавської ОДА
були внесені зміни в штатний розклад
театру , якими була скорочена посада
художнього керівника театру / а.с.11 Том
1/.

Як вбачається з матеріалів справи, з
даним наказом та пропозицією зайняття
вакантної посади
режисера-постановника ОСОБА_1 було
ознайомлено 21.03.2012 р.але від підпису
про ознайомлення останній відмовився ,
про що було складений відповідний акт.

Відповідно до частини 2 ст.40 КЗпП
України, звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1,2,6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

В зв'язку з відмовою позивача від
підпису в наказі про зміну штатного
розпису, було постановлено наказ № 57
від 25.03.2013 р., згідно якого було
передбачено звільнення останнього з
посади художнього керівника театру у
зв'язку із скороченням посади згідно
ст. 40 п.1 КЗпП України з 28.05.2013 р.

В свою чергу, як було встановлено судом
першої інстанції, наказом Театру № 96
від 24.05.2013 р. позивач, на підставі його
заяви, зарахований на посаду
режисера-постановника з 28 травня 2013 р.
З вказаним наказом позивач
ознайомлений та будь яких заперечень з
вказаного приводу не надав, що
підтверджується підписом останнього (
а.с. 169 , 264-265 том.1 ).

Таким чином , встановивши, що наказ №
57 від 25.03.2013 р. не вступив в дію, суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку про відсутність підстав для
його скасування.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, наказом № 23 від 29.03.2013 р. була
оголошена догана директором театру за
відсутність на робочому місці з 10-00 год.
до 14.30 год. / а.с. 243 т.1 /.

Підставою для винесення даного наказу
послугувала доповідна записка
начальника відділу діловодства та
кадрів ОСОБА_5 на ім'я директора
театру Андрієнка О.М. про відсутність
позивача на робочому місці /а.с. 246 т.1/

Про відсутність на робочому місці
також свідчила книга записів
чергових пожежно-сторожевої служби,
куди вносяться записи про час приходу
на роботу працівників театру.

Відповідно до ч.1 ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Згідно акту підписаним головним
бухгалтером ОСОБА_6, начальником
відділу кадрів ОСОБА_5, юрисконсультом
ОСОБА_7 позивач відмовився надати
письмові пояснення про відсутність на
робочому місці, а також відмовився
ставити свій підпис про ознайомлення з
наказом про застосування
дисциплінарного стягнення / а.с.
244- 245/.

Також, Наказом № 26 від 22.04.2013 р.
за порушення трудової дисципліни
художньому керівнику театру -- ОСОБА_1
оголошено догану , а саме : за
перешкоджання старшому контролеру
квитків ОСОБА_8 27.03.2013 р. виконувати
свої посадові обов'язки по допуску
глядачів до зали для перегляду
святкового концерту до міжнародного
Дня театру (а.с. 248 т. 1 ).

Надати пояснення з цього приводу
позивач відмовився, про що був
складений відповідний акт / а.с. 249 Том1/.

Частиною 1 ст. 147-1 ЦПК України,
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу / обрання,
затвердження і призначення на посаду/
даного працівника.

Як вбачається з п. 10.3 статуту
Полтавського академічного обласного
українського музичного - драматичного
театру ім.. М.В.Гоголя від 2007 року,
художній керівник, призначається /
звільняється/ управлінням культури і
туризму облдержадміністрації.

В свою чергу, як вбачається з контракту,
укладеного Полтавською обласною радою
з директором театру, за погодженням з
начальником управління культури
облдержадміністрації, директор театру
наділений повноваженнями щодо
застосування до працівників заходів
дисциплінарного впливу / а.с. 149-156 Том1/.

Встановивши вказані обставини, колегія
суддів вважає, безпідставними
посилання апелянта, що директор театру
не мав права оголошувати позивачу
догани та звільняти його з роботи.

Також, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції, щодо
пропущення позивачем строку позовної
давності для скасування наказів про
дисциплінарні стягнення.

Крім того, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апелянта щодо
неправомірного звільнення позивача на
підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України
виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України від
10.12.1971 №322-УІІІ власник або
уповноважений ним орган має право
розірвати трудовий договір із
працівником у разі прогулу без
поважних причин, зокрема й у разі
відсутності працівника на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом № 177 від 25.10.2013 р . ОСОБА_1 був
звільнений з 30 вересня 2013 року за
прогули без поважної причини.

Підставою для звільнення послугували
доповідні записки завідуючої трупою
ОСОБА_9 про відсутність позивача на
робочому місці з 1 по 25 жовтня 2013 р.

Згідно позиції ВСУ викладеною в
ухвалі ВСУ від 15 грудня 2010 року по
справі № 6-20213св0, в справах у яких
оспорюється незаконність звільнення,
саме відповідач повинен довести, що
звільнення відбулося без порушення
законодавства про працю. Отже, надання
належних доказів, про які буде йти мова,
це обов'язок відповідача. Якщо
відповідач не має змогу підтвердити
кожну обставину, то суду, з урахуванням
ч. 1 ст. 60 ЦПК України, зобов'язаний
задовольнити позовні вимоги та визнати
звільнення незаконним.

Як вбачається з матеріалів справи,
адміністрація неодноразово
намагалася з'ясувати поважність
причин відсутності позивача на роботі
шляхом направлення телеграм за місцем
проживання , направлення працівників
театру за місцем проживання, що
підтверджується матеріалами справи /
а.с. 58, 60,67 Том2/.

Відповідно до ст 43 КЗпП розірвання
трудового договору за пунктом 4 ст.40
КЗпП має відбуватися лише за
попередньою згодою профспілкової
організації, членом якої є працівник.

Питання звільнення за прогули ОСОБА_1
розглядалося на засіданні
профспілкового комітету театру та
останній надав згоду на звільнення
позивача за п.4 ст .40 КЗпП України / а.с. 65
Том 2/

В день видачі наказу про звільнення , а
саме 25.10.2013 р. у зв'язку з відсутністю
ОСОБА_1 на робочому місці йому було
відправлено телеграму з пропозицією
отримання трудової книжки та
відправлено рекомендованим листом
наказ про звільнення.

08.11.2013 р. позивачу повторно був
відправлений рекомендований лист з
пропозицією отримання трудової книжки.
Даний лист також був отриманий
позивачем.

З урахуванням наведеного, судова
колегія вважає, що звільнення ОСОБА_1 з
посади режисера - постановника театру
за п. 4 ст. 40 КЗпП України відбулось з
дотриманням норм трудового
законодавства, а відтак відсутні
правові підстави для задоволення його
позовних вимог.

З урахуванням викладеного, судова
колегія погоджується з висновками суду
щодо відмови у задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 до Полтавського
академічного музично-драматичного
театру імені Гоголя, директора
Полтавського академічного
музично-драматичного театру імені
Гоголя Андрієнка Олексія Миколайовича,
про визнання незаконним та скасування
наказів про дисциплінарне стягнення,
незаконного звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди

Висновки суду першої інстанції
відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин, і закон який їх
регулює.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 04 вересня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : _____________ О.О.
Буленко

Судді: ___________ О.Ю. Кузнецова ______________
В.М. Петренко