АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8236/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3673/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко
Доповідач Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:
головуючого судді: Карпушина Г.Л.;
суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С., при
секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на
ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 30 вересня 2014 року про
залишення позову ОСОБА_1 без розгляду
та на рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 30 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Державного науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» про
відновлення становища, яке існувало до
порушення, про припинення дій, які
порушують право, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 30 вересня 2014 року позов
ОСОБА_1 до Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» про визнання
дій протиправними залишено без
розгляду у зв'язку з повторною неявкою
позивача у судове засідання.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 30 вересня 2014 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» про
відновлення становища, яке існувало до
порушення, про припинення дій, які
порушують право - задоволено повністю.

Заборонено ОСОБА_1, Державному
науково-проектно-вишукувальному
інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ»
для розробки проекту на проведення
ремонтних робіт за замовленням ОСОБА_1
використовувати вихідні дані, які
надавалися ОСОБА_3 до Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ».

Заборонено будь-яке використання з
будь-якою метою проектної
документації, виготовленої за
замовленням ОСОБА_1, Державним
науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» з
використанням даних, які надавалися
ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_1, Державного
науково-дослідного та
проектно-вишукувального інституту
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на користь
ОСОБА_3 судовий збір по 121, 80 грн. з
кожного.

Не погоджуючись з ухвалою та рішенням
суду першої інстанції їх в
апеляційному порядку оскаржила
ОСОБА_1, подавши на них окремі
апеляційні скарги. В апеляційних
скаргах, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для вирішення даної справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, прохала ухвалу
Октябрського районного суду від 30
вересня 2014 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи по суті, а
також прохала скасувати рішення цього
ж суду від 30 вересня 2014 року та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у
повному обсязі.

Судове засідання проводилося за участі
представника апелянта, ОСОБА_3 та його
представника, за відсутності ОСОБА_1,
яка будучи належним чином та завчасно
повідомленою про час і місце слухання
справи в судове засідання не з'явилася
направивши свого представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали та рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, підстав для
задоволення скарг не вбачає виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч. 2 та п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу та
рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали та рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Постановляючи ухвалу про залишення
позову ОСОБА_1 без розгляду, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач,
будучи належним чином повідомлений про
час та місце судового розгляду,
повторно не з'явився у судове
засідання, що відповідно до ст.ст. 169, 207
ЦПК України є підставою для залишення
позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
процесуального законодавства, які
регламентують дані питання.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_1 про судове засідання,
яке було призначено на 28.08.2014 року, була
повідомлена в порядку передбаченому
положеннями ч.5 ст. 74, ч.5 ст. 76 ЦПК
України, тобто шляхом вручення
повістки 12.08.2014 року в суд,і її
представнику ОСОБА_4, яка на той момент
брала участь у справі відповідно до
доручення. Про судове засідання 30.09.2014
року позивач ОСОБА_1 була повідомлена
особисто 15.09.2014 року, що
підтверджується зворотною розпискою
про вручення рекомендованого
повідомлення, яке мається в матеріалах
справи. 30.09.2014 року до суду надійшла
телеграма позивача з клопотанням про
відкладення розгляду справи, при цьому
останньою не зазначено причин для
відкладення та не надано відповідних
підтверджуючих доказів.

Статтями 169, 207 ЦПК України передбачено,
що суд відкладає розгляд справи у разі
першої неявки без поважних причин
належним чином повідомленого позивача
в судове засідання або
неповідомленнями ним про причини
неявки, якщо від нього не надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності. У разі повторної неявки в
судове засідання позивача,
повідомленого належним чином, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності. Суд залишає
позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає, що місцевим
судом, прийнято обґрунтоване рішення
про залишення позову ОСОБА_1 без
розгляду, виходячи з наведених вище
процесуальних норм та обставин справи.

Доводи апелянта, про поважність її
неявки в судове засідання 28.08.2014 року, є
не обґрунтованими, оскільки з моменту
вручення 12.08.2014 року повістки її
представнику, яка на той час була
уповноважена на ведення справи від її
імені, ОСОБА_1 вважалася повідомленою
належним чином. Факт відкликання
ОСОБА_1 27.08.2014 року довіреності виданої
на ім'я ОСОБА_4, не вплинув на зазначені
обставини, це при тому, що ОСОБА_1 мала
можливість з'явитися до суду особисто,
або подати заяву про розгляд позовної
заяви у її відсутність. За таких
обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 30 вересня 2014 року слід
залишити без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з того, що
у зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_3, маючи
майнові права на науково-технічний
звіт виготовлений на його замовлення,
який є об'єктом права інтелектуальної
власності, не надавав згоди на
використання Державним
науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» вихідних
даних, які маються в ньому, для
розробки проектної документації на
замовлення ОСОБА_1, яке проводилося з
відома останньої, а тому порушене право
позивача потребує захисту шляхом
заборони відповідачам
використовувати, як вже виготовлену
проектну документацію, так і повторно
використати технічний звіт ОСОБА_3 для
розробки нової проектної документації
Державним науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» на
замовлення ОСОБА_1.

Розглядаючи даний спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як вбачається з матеріалів справи у
серпні 2012 року Полтавським
національним технічним університетом
імені Юрія Кондратюка, відповідно до
договору №0108/12, на замовлення позивача
ОСОБА_3 було виготовлено технічний звіт
за результатами обстеження та
виявлення причин осідання і часткового
руйнування стін у приватному будинку
за адресою м. Полтава, пров. Глінки, 19,
Б-1, кв.2.

У вересні 2012 року Державним
науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» відповідно
до укладеного договору з відповідачкою
ОСОБА_1 було розроблено робочий проект
«Капітальний ремонт несучих
конструкцій квартири Б-1 жилого будинку
по АДРЕСА_1», при цьому, як вихідні дані,
підрядником були використані
інженерно-геологічні вишукування, які
містилися в технічному звіті
виготовленому Полтавським
національним технічним університетом
імені Юрія Кондратюка, на замовлення
позивача ОСОБА_3, які останній сам надав
для врахування при розробці проекту.

В подальшому ОСОБА_3 дізнавшись що
Державним науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», надані ним
інженерно-геологічні вишукування, не
просто враховані при розробці проекту,
а використанні як вихідні дані, які
відповідно до ст. 888 ЦК України, повинна
була подати, як замовник ОСОБА_1,
звернувся до інституту із заявою про
заборону використання технічного
звіту для розробки проектної
документації на замовлення ОСОБА_1, що
стало підставою для відкликання
робочого проекту підрядником.

Відповідачка ОСОБА_1 на дивлячись на
обставини, що склалися, позицію
позивача, намагалася використати
робочий проект та розпочати будівельні
роботи, що стало підставою для
звернення ОСОБА_3 до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про
скасування реєстрації повідомлення
про початок будівельних робіт, який
постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013 року
був задоволений.

На момент розгляду справи новий проект
Державним науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» не
розроблений, відповідачем ОСОБА_1 в
іншого підрядника новий проект не
замовлявся.

Відповідно до положень ст. 420 ЦК
України, Закону України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» та ДНБ
А.2.1.-1-2008, матеріали
інженерно-геологічних вишукувань, які
виготовленні Полтавським національним
технічним університетом імені Юрія
Кондратюка на замовлення позивача
ОСОБА_3 у вигляді технічного звіту,
становлять науково-технічну продукцію,
а тому є об'єктом права інтелектуальної
власності.

Відповідно до положень ст. 426 ЦК
України, визначено, що способи
використання об'єкта права
інтелектуальної власності
визначаються цим Кодексом та іншим
законом. Особа, яка має виключне право
дозволяти використання об'єкта права
інтелектуальної власності, може
використовувати цей об'єкт на власний
розсуд, з додержанням при цьому прав
інших осіб. Використання об'єкта права
інтелектуальної власності іншою
особою здійснюється з дозволу особи,
яка має виключне право дозволяти
використання об'єкта права
інтелектуальної власності, крім
випадків правомірного використання
без такого дозволу, передбачених цим
Кодексом та іншим законом.

Виходячи з встановлених обставин
справи та положень наведених норм
закону, ОСОБА_3, відповідно до ст. 430 ЦК
України, як замовник технічного звіту,
має майнові права на нього, а тому
використання Державним
науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» даних з
нього без згоди останнього для
розробки робочого проекту на
замовлення ОСОБА_1 порушило права
позивача.

Статтею 42 Закону України «Про наукову
та науково-технічну діяльність»
передбачено, що захист права
інтелектуальної власності
забезпечується відповідно до законів
та інших нормативно-правових актів
органами державної влади України.

У разі порушення права інтелектуальної
власності його захист здійснюється в
порядку, встановленому
адміністративним, цивільним і
кримінальним законодавством.

Відповідно до ст. 431 ЦК України
порушення права інтелектуальної
власності, в тому числі невизнання
цього права чи посягання на нього,
тягне за собою відповідальність,
встановлену цим Кодексом, іншим
законом чи договором.

Відповідно до ст. 432 ЦК України в
порядку захисту права інтелектуальної
власності суд, може постановити
рішення про застосування негайних
заходів щодо запобігання порушенню
права інтелектуальної власності.

Беручи до уваги, що зібраними доказами
по справі встановлено факт порушення
прав позивача ОСОБА_3, яке виразилося у
невизнанні його права, та використанні
об'єкта інтелектуальної власності без
згоди останнього, зважаючи на
поведінку відповідачів та обставини
справи, заявлені останнім способи
захисту його права інтелектуальної
власності є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому висновки
суду відповідають встановленим
обставинам справи та підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Беручи до уваги вищевикладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційних
скарг суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи, а
тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 30 вересня 2014 року про
залишення позову ОСОБА_1 без розгляду -
залишити без змін.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 30 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Г.Л. Карпушин