Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3833/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 вересня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Мануйлова Ю.С.,

Панкеєва О.В.,

При секретарі: Бурими В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 01 липня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя та
встановлення порядку користування
квартирою, вселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/2 частину квартири
та встановлення порядку користування
квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4 з вищевказаним
позовом, в якому зазначав, що з 30.06.1988р.
він перебував у шлюбі з ОСОБА_4, який
рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06.08.2012 року між ними було
розірвано. В період шлюбу, вони за
спільні кошти придбали квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
від 23.07.2013р..Спірна квартира АДРЕСА_1
зареєстрована на нього на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 23.07.2013р., що
підтверджено витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Вказана квартира є їх з відповідачем
спільною сумісною власністю подружжя.

В квартирі окрім сторін у справі також
зареєстрований та проживає їх син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю родиною,
який не є співвласником квартири.

В 2013р. позивач уклав шлюб з ОСОБА_5, від
якого вони мають малолітню дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач тимчасово вимушений проживати
зі своєю родиною в АДРЕСА_2, оскільки
позбавлений можливості користуватися
належною йому квартирою внаслідок
проживання в ній відповідача з сином та
онуками.

Разом з новою сім'єю позивач має намір
проживати у спірній квартирі, однак
необхідно визначити порядок
користування нею між співвласниками.

В добровільному порядку відповідач не
бажає розподілити спільне сумісне
майно та визначити порядок
користування квартирою, яка у
відповідності до ст.ст. 60, 71 Сімейного
кодексу України є спільною сумісною
власністю подружжя.

Позивач просив суд розподілити майно,
що є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яке набуте
під час шлюбу, визнати за ними право
власності за кожним на ? частину
квартири АДРЕСА_1, надати йому у
володіння та користування кімнату
загальною площею 17,8 кв. м. разом із
балконом в зазначеній квартирі, а
відповідачці - меншу кімнату, площею 12,7
кв. м.. Підсобні приміщення квартири -
кухню, ванну кімнату, туалет, коридор
залишити у загальному користуванні
співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Крім того просив вселити його у кімнату
загальною площею 17,8 кв. м. квартири
АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_4 звернулася із
зустрічним позовом про визнання права
власності на ? частку спірної квартири
як спільного сумісного майна подружжя
та про встановлення порядку
користування спірною квартирою з
наданням їй у володіння та
користування кімнати загальною площею
17,8 кв. м. разом із балконом в цій
квартирі, а позивачу - меншу кімнату,
площею 12,7 кв. м., підсобні приміщення
квартири залишити у загальному
користуванні співвласників.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 липня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Зустрічний
позов ОСОБА_4 задоволено.

Розподілено майно, що є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яке набуте під час шлюбу.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1

Визначено порядок користування
зазначеною квартирою.

Надано в користування ОСОБА_3 кімнату
загальною площею 12, 7 кв. м. в квартирі
АДРЕСА_1

Надано в користування ОСОБА_4, кімнату
загальною площею 17, 8 кв. м. разом із
балконом у кв. АДРЕСА_1

Підсобні приміщення квартири АДРЕСА_1
кухню, ванну кімнату, туалет, коридор
залишити у загальному користуванні
співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Вселено ОСОБА_3 у кімнату загальною
площею 12, 7 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права просить рішення
суду змінити та ухвалити нове рішення
про повне задоволення його позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309
ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення. Підставами для
зміни рішення суду першої інстанції є
неповне з"ясування судом обставин, що
мать значення для справи.

Судом встановлено, що з 30.06.1988р. сторони
перебували у шлюбі, який
зареєстрований Запорізьким МВ ДРАЦС
ГУЮ у Запорізькій області, актовий
запис № 1117, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06.08.2012 року шлюб між ними
розірвано / а.с.7 /.

В період шлюбу сторони за спільні кошти
придбали квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 23.07.2013р.
та витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно / а.с.8-11 /.

В квартирі окрім сторін також
зареєстрований та проживає їх син
ОСОБА_3, 1989 р. н. зі своєю родиною, який не
є співвласником квартири / а.с.31 /.

В 2013р. позивач уклав шлюб з ОСОБА_5, від
якого вони мають малолітню дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 і вимушений
проживати зі своєю родиною в АДРЕСА_2, ?
частина якої належить на праві
власності ОСОБА_5, бо у належній йому
квартирі проживає відповідач з їх
сином та онуками / а.с.12, 13 /.

Судом обгрунтовно, керуючись
нормами ст., ст. 60-70 СК України, ст., ст.
316-319 ЦК України розподілено квартиру
АДРЕСА_1 як спільне майно подружжя з
визнанням за кожним із сторін право
власності на ? її частку.

Згідно до ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Сторони у цій справі, які є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 згоди
щодо про порядок користування цією
квартирою не досягли, кожен із них у
позовних вимогах просив надати у своє
користування кімнату 17,8 кв.м. та не
заявив вимог щодо відповідної
матеріальної компенсації іншому
співвласнику, якому залишається право
на користування кімнатою розміром 12,7
кв.м.. Проте це не позбавляє
співвласників квартири права у
подальшому на заявлення вказаних вимог
та не перешкоджає у відповідності до
норм ст.11 ЦПК України розгляду справи в
межах заявлених у ній позовних вимо .

Нормами ст.11 ЦПК України передбачено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог.

При цьому особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмету спору на власний розсуд.

Колегія суддів вважає, що встановлюючи
порядок користування квартирою після
її розподілення у рівних частинах, суд
помилково вважав, що при цьому
необхідно враховувати лише право
користування у ній повнолітнього сина
сторін без врахування такого права
неповнолітнього сина позивача.

Нормами ч.1, 2 ст. 405 ЦК України
передбачено, що члени сім"ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визнається його власником.

Отже саме сторони по справі як
співвласники квартири визначають
житлове приміщення, яким можуть
користуватися інші члені сім"ї, а тому
наявність такого права користування у
повнолітнітнього сина сторін не може
впливати на визначення порядку
користування цим житлом між його
співвласниками, сторонами у цій справі.

Крім того ч.4 ст.29 ЦК України, ч.1 ст.176 СК
України передбачено, що місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла 10-ти років, є місце проживання
її батьків, які зобов"язані передати у
користування дитини майно, яке має
забезпечити її виховання та розвиток.

Матеріали справи свідчать, що позивач
має неповнолітню доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яку зареєстровано із ще
трьома особами за у АДРЕСА_2 житловою
площею складає 29,4 кв.м., де лише ? частка
належить матері цієї дитини, дружіні
позивача, - ОСОБА_5./ а.с.78, 79 /.

За місцем реєстрації
неповнолітньої дитини позивача,
виходячи із розмірів ? частки вказаного
житла, неможливо забезпечити належним
чином виховання та розвиток
неповнолітньої дитини, що є обов"язком
позивача, тому вказані обставини
впливають на визначення порядку
користування співвласниками кв.
АДРЕСА_1, які є стронами у цій справі.

Враховуючи, що позивача за
нормами вищевказаного законодавства
зобов"язано забезпечити умови для
виховання та розвитку неповнолітньої
дитини, яка за місцем реєстрації її
матері таких умов не має, то колегія
суддів рішення суду в частині
визначення судом першої інстанації
порядку користування квартири змінює з
зазначенням про надання в користування
ОСОБА_3 кімнати загальною площею 17,8 кв.
м. разом із балконом в квартирі АДРЕСА_1
та про надання в користування ОСОБА_4
кімнати загальною площею 12,7 кв. м. за
адресою: АДРЕСА_1 Підсобні приміщення
цієї квартири: кухня, ванна кімната,
туалет, коридор при цьому залишаються у
загальному користуванні співвласників
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В іншій частині рішення суду сторонами
оскаржено не було, порушень норм
діючого законодавства, які б були
обов"язковою підставою для його
скасування у цій частині не мається,
тому в неоскарженій частині судове
рішення колегією суддів залишається
без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України у
зв"язку із зміною рішення суду в
оскаржувальній частині з відповідача
підлягають стягненню витрати судового
збору в цій частині позовних вимог,
понесені позивачем при розгляді справи
судом першій та апеляційної інстанції
у розмірі ( 114,70 + 121,80 ) - 236,50 грн./ а.с.1, 97 /.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 липня 2014 року в цій
справі в частині визначення порядку
користування квартирою змінити,
вказавши в цій частині наступне:

„ Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, за яким:

- надати в користування ОСОБА_3 кімнату
загальною площею 17, 8 кв. м. разом із
балконом в квартирі АДРЕСА_1;

- надати в користування ОСОБА_4 кімнату
загальною площею 12, 7 кв. м. за адресою:
АДРЕСА_1

Підсобні приміщення квартири АДРЕСА_1
кухню, ванну кімнату, туалет, коридор
залишити у загальному користуванні
співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4."

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати судового збору в
оскаржувальній частині рішення суду у
розмірі - 236,50 грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: