Справа № 658/4722/13-ц
(провадження № 2/658/38/2014)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року Каховський
міськрайонний суд Херсонської області
в складі

головуючого судді Марків
Т.А.,

при
секретарі Полтавській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, м. Каховці
Херсонської області, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Автотех
Україна» про визнання договору про
повну матеріальну відповідальність
недійсним,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про визнання договору про
повну матеріальну відповідальність
недійсним.

Вимоги мотивовано тим, що 19 лютого 2004
року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на
посаду механіка-оператора у КМВП
«Таврія» (яке 27 травня 2011 року
було реорганізовано в ТОВ «Автотех
Україна). Цього ж дня між сторонами
укладено договір про повну матеріальну
відповідальність, згідно з яким
позивач, який виконує роботу, пов'язану
із продажем, відпуском товарів, приймає
на себе матеріальну відповідальність
за забезпечення збереження
матеріальних цінностей.

Зазначаючи, що постановою Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦСПС «Про
затвердження переліку посад і робіт, що
заміщаються або виконуються
працівниками, з якими підприємством,
установою, організацією можуть
укладатися письмові договори про повну
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження цінностей,
переданих їм для зберігання, обробки та
продажу (відпустки), перевезення або
застосування в процесі виробництва, а
також типового договору про повну
матеріальну відповідальність» від 28
рудня 1977 року № 447/24 посада
механіка-оператора не передбачена, а
посадової інструкції, в якій було б
вказано, про те, що ОСОБА_1 за характером
роботи були ввірені
товарно-матеріальні цінності, не існує,
позивач вважав, що договір про повну
матеріальну відповідальність був
укладеним з порушенням законодавства
та просив визнати його недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача на задоволенні позову
наполягав з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали, вказуючи на
те, що при укладення спірного договору
були дотримані вимоги законодавства, а
позивач за характером своєї діяльності
виконував роботу, пов'язану із
відпуском товарно-матеріальних
цінностей.

Вимога не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19 лютого 2004 року
між сторонами укладений трудовий
договір (а.с. 5), на підставі якого
позивач був прийнятий на постійну
роботу механіком-оператором на КМП
«Таврія».

19 лютого 2004 року між КМП «Таврія» та
ОСОБА_1 укладений договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність (а.с. 6), відповідно до
якого позивач, який займав посаду
механіка-оператора та виконував
роботу, безпосередньо пов'язану із
продажем та відпуском товару, прийняв
на себе матеріальну відповідальність
за забезпечення збереження ввірених
йому підприємством матеріальних
цінностей і у зв'язку з цим зобов'язався
дбайливо ставитися до переданих йому
для зберігання або інших цілей
матеріальних цінностей та приймати
заходи для запобігання шкоди,
своєчасно повідомляти адміністрацію
підприємства про всі обставини, що
загрожують забезпеченню збереження
ввірених йому матеріальних цінностей,
вести облік, складати та надавати в
установленому порядку товарно-грошові
та інші звіти про рух та залишки
ввірених йому матеріальних цінностей,
брати участь в інвентаризації ввірених
йому матеріальних цінностей.

Відповідно до записів у трудовій
книжці (а.с. 7), 05 травня 2010 року ОСОБА_1
був переведений на посаду менеджера з
продажу мастильних матеріалів та
запчастин КМПП «Таврія», з 31 грудня 2012
року був звільнений із займаної посади
у зв'язку із втратою довіри - з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 41 КЗпП України.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, покази свідків,
дослідивши письмові докази, вважає, що
на даний час трудові відносини між
сторонами припинені у зв'язку із
звільненням позивача, через що спірний
договір чинність втратив та будь-яких
прав та обов'язків для позивача не
створює.

Пленум Верховного Суду України (п. 8
постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками» від 29
грудня 1992 року № 14) роз'яснив, що
розглядаючи справи про матеріальну
відповідальність на підставі
письмового договору, укладеного
працівником з підприємством,
установою, організацією, про взяття на
себе повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей
(недостача, зіпсуття), переданих йому
для зберігання або інших цілей (п. 1 ст.
134 КЗпП України), суд зобов'язаний
перевірити, чи належить відповідач до
категорії працівників, з якими згідно
зі ст. 135-1 КЗпП України може бути
укладено такий договір, та чи був він
укладений. За відсутності цих умов на
працівника за заподіяну ним шкоду може
бути покладено лише обмежену
матеріальну відповідальність, якщо
згідно з чинним законодавством
працівник з інших підстав не несе
матеріальної відповідальності у
повному розмірі шкоди.

За вказаних обставин суд вважає, що
спірний договір може бути використаний
сторонами в якості доказу при
виникненні спору між ТОВ «Автотех
Україна» та ОСОБА_1 про матеріальну
відповідальність на підставі
письмового договору, укладеного
працівником з підприємством, про
взяття на себе повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей
(недостача, зіпсуття), переданих йому
для зберігання або інших цілей, та,
відповідно до ст. 212 ЦПК України,
оцінений судом при розгляді
відповідної справи.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 55, 124
Конституції України,

ст.ст. 1, 3, 4, 231 - 233 КЗпП України,

ст.ст. 3 - 11, 15, 57 - 61, 212 - 215 ЦПК України

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Автотех
Україна» про визнання договору про
повну матеріальну відповідальність
недійсним, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Херсонської області через Каховський
міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.А. Марків