Справа № 357/8994/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Рябченко Л. А. ,

при секретарі - Ширінова Л. Р.,

з участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Правекс Банк»

до

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, просить стягнути з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 32 369 євро 28 євроцентів та
судові витрати по справі.

Вимоги обгрунтував тим, що 02.03.2005 р. між
Акціонерним комерційним банком
«Правекс Банк», що перейменоване
23.09.2009р. в Публічне акціонерне
товариство «Правекс Банк», та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №
1269-001/05Р.

Відповідно до умов договору, з метою
своєчасної оплати вартості автомобіля,
що купувався за договором
купівлі-продажу №44/02/05 від 21.02.2005 року,
позивач надав кредит в іноземній
валюті на загальну суму 21 705 євро,
терміном з 02.03.2005 року до 02.03.2011 року, зі
сплатою 12,00% річних за час фактичного
користування кредитом, а відповідач
зобов'язався повернути кредит у
повному обсязі у строки та на умовах,
передбачених договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань 2.03.2005 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено було укладено
договір поруки №169-001/05Р, відповідно до
умов якого вона зобов'язалася нести
солідарну майнову відповідальність
перед позивачем за виконання в повному
обсязі зобов'язань за кредитним
договором та можливих змін та
доповнень до нього щодо сплати
процентів, неустойки, вчасного та в
повному обсязі погашення основної суми
боргу за кредитом у строк до 02.03.2011 року
у розмірі 21 705,00 євро, та будь-якого
збільшення цієї суми, яке прямо
передбачено умовами договору.

Згідно п.4.1 договору поруки даний
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
02.03.2014 року.

У порушення умов договору, боржник
зобов'язання належним чином не виконав.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
станом на 12.06.2014 р., утворилася
заборгованість у розмірі 32 369 євро 28
євроцентів, в тому числі:

непогашений кредит - 15 986,28 євро,

пеня за несвоєчасне погашення кредиту -
15 782,00 євро,

непогашені відсотки - 400,00 євро,

пеня за несвоєчасне погашення
відсотків - 201,00 євро.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, проте згідно
письмової заяви, що міститься в
матеріалах справи, позов підтримав,
просить здійснити розгляд справи за
відсутності представника позивача,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечує. Так відповідно до ч.2 ст.158
ЦПК України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала. Заперечення
обґрунтувала тим, що відповідно до
кредитного договору позивач надав
ОСОБА_2 кредит на купівлю автомобіля
терміном з 02.03.2005 р. по 02.03.2011 р. В рахунок
забезпечення зобов'язань за договором
був укладений договір застави
транспортного засобу, а також договір
поруки від 02.03.2005 року. Термін дії
договору поруки закінчився 02.03.2014 року,
що прямо передбачено п.4.1 договору
поруки.

Враховуючи те, що кредитний договір
було укладено на 6 років, строком до
02.03.2011 р., загальний строк позовної
давності за основною вимогою сплив
02.03.2014 р., а спеціальний строк позовної
давності, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України, щодо стягнення неустойки
сплив 02.03.2012 р., а позивач звернувся до
суду лише 17.06.2014 р., тобто з пропуском
строку позовної давності, доказів
поважності його пропуску позивачем не
надано, а відтак, зазначені обставини є
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог.

Оскільки із спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги,
відповідно до положення п.7 ч.11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» та вимог цивільного
кодексу щодо позовної давності.

Крім того, заставний автомобіль був
вилучений у боржника, згідно акту опису
та арешту майна від 1.06.2006р. МВ ДВС
Білоцерківського МРУЮ та реалізований
в порядку звернення стягнення на
заставне майно, про що відповідачі
дізналися лише 19.06.2013р. з листа ПАТ КБ
«Правекс-Банк». За яку ціну, коли, на
яких умовах проходила реалізація
відповідачам не повідомлялося.
Вартість реалізованого автомобіля та
сума, на яку зменшилась заборгованість
по кредиту відповідачам невідома. У
позовній заяві теж про це позивачем не
зазначається, у розрахунку боргу не
відображається.

Заслухавши доводи представника
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що
02.03.2005 р. між Акціонерним комерційним
банком «Правекс Банк», що
перейменоване 23.09.2009р. в Публічне
акціонерне товариство «Правекс Банк»,
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 1269-001/05Р.

Відповідно до умов договору, з метою
своєчасної оплати вартості автомобіля,
що купувався за договором
купівлі-продажу №44/02/05 від 21.02.2005 року,
позивач надав кредит в іноземній
валюті на загальну суму 21 705 євро,
терміном з 02.03.2005 року до 02.03.2011 року, зі
сплатою 12,00% річних за час фактичного
користування кредитом, а відповідач
зобов'язався повернути кредит у
повному обсязі у строки та на умовах,
передбачених договором.

Відповідно до п.6.1 кредитного договору,
боржник взяв на себе зобов'язання
забезпечити своєчасне повернення
грошових коштів та виплату нарахованих
відсотків, а також погашати
заборгованість по кредиту, процентам,
пені у валюті кредиту.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань 2.03.2005 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено було укладено
договір поруки №169-001/05Р, відповідно до
умов якого вона зобов'язалася нести
солідарну майнову відповідальність
перед позивачем за виконання в повному
обсязі зобов'язань за кредитним
договором та можливих змін та
доповнень до нього щодо сплати
процентів, неустойки, вчасного та в
повному обсязі погашення основної суми
боргу за кредитом у строк до 02.03.2011 року
у розмірі 21 705,00 євро, та будь-якого
збільшення цієї суми, яке прямо
передбачено умовами договору. Згідно
п.4.1 договору поруки даний договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 02.03.2014
року.

У порушення умов договору, боржник
зобов'язання належним чином не виконав.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
станом на 12.06.2014 р., утворилася
заборгованість у розмірі 32 369 євро 28
євроцентів, в тому числі:

непогашений кредит - 15 986,28 євро,

пеня за несвоєчасне погашення кредиту -
15 782,00 євро,

непогашені відсотки - 400,00 євро,

пеня за несвоєчасне погашення
відсотків - 201,00 євро.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору,
для забезпечення зобов'язання
позичальник передає в заставу банку
автомобіль, що належить йому на праві
власності.

Заставний автомобіль був вилучений у
боржника, згідно акту опису та арешту
майна від 1.06.2006р. МВ ДВС
Білоцерківського МРУЮ та реалізований
18.12.2006р. в порядку звернення стягнення
на заставне майно на прилюдних торгах,
про що відповідачі дізналися 19.06.2013р. з
листа ПАТ КБ «Правекс-Банк», при цьому
позичальник не повідомив суму, за яку
було реалізоване майно, та розмір
коштів, які були зараховані на
погашення кредиту. Про дані фактичні
обставини позивач не зазначає і в
позові, не відображені вони окремим
рядком і в розрахунку. Так, згідно
наданого позивачем розрахунку
заборгованості, останнє погашення
кредиту відбулося 25.01.2007р..

Позов поданий позивачем до суду за вих.
№ 495/14 від 17.06.2014р..

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист
прав споживачів», договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти або бере зобов'язання
надати їх споживачеві для придбання
продукції у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а споживач
зобов'язується повернути їх разом з
нарахованими відсотками.

Відповідно до ст.1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
чергової частини позики, що залишилася,
та сплати процентів, належних йому
відповідно до ст..1048 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона /боржник/
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони /кредитора/ певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/ або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст..530 ЦК України, зазначено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.554 ЦК України, в разі
невиконання зобов'язання боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає в тому ж обсязі,
як і боржник, зокрема відповідає за
сплату основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки.

Відповідно до ст..257 ЦК України,загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ст.261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.266 ЦК України, зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається. Що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Згідно із п.4 ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови у позові.

У спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, суди мають
застосовувати строк позовної давності
до даних правовідносин.

Враховуючи, що відповідно до умов
кредитного договору, термін повернення
кредиту встановлений до 2.03.2011р., згідно
наданого позивачем розрахунку
заборгованості, останнє погашення
кредиту відбулося 25.01.2007р., то
трьохрічний строк позовної давності, у
межах якого кредитор міг звернутися до
суду з вимогою про захист свого права,
сплив як до основної вимоги (стягнення
суми кредиту, відсотків), так і до
додаткової (стягнення пені).

Тому, суд прийшов до висновку про
відмову у задоволенні вимог позивача
до відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що договір поруки,
укладений з відповідачем ОСОБА_3, діяв
до 02.03.2014 року, встановленого в
договорі, то порука припинилася після
закінчення цього строку. Тому, підстав
для задоволення вимог позивача про
стягнення заборгованості з поручителя
суд не вбачає.

Судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі ст.ст. 257, 261, 266, 267, 509, 526, 529, 530,
533, 536, 540, 541, 543, 546, 553, 554, 1054, 1050 ЦК України,
керуючись ст.ст. 3-13, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222,
294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів після проголошення,

Суддя Л. А. Рябченко