АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/1124/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Іваницький О.Р. Провадження
№ 22-ц/789/1138/14 Доповідач - Костів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 р. Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Дикун С. І.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Зборівського
районного суду від 29 серпня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Зборівської державної
нотаріальної контори про визнання
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, витягу про
реєстрацію в спадковому реєстрі та
реєстраційного посвідчення на
житловий будинок,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Зборівського районного суду із позовом
до ОСОБА_3, Зборівської державної
нотаріальної контори про визнання
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, витягу про
реєстрацію в спадковому реєстрі
ОСОБА_3, як єдиного спадкоємця та
реєстраційного посвідчення на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги позивачка мотивувала
тим, що в 1976 році її батьками - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 побудовано житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами. В серпні 1983 року батьки шлюб
розірвали. Свідоцтво про право
власності на будинковолодіння було
видано в 1987 році лише на ім'я батька -
ОСОБА_5, хоча воно було спільною
сумісною власністю подружжя. Батько
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті матері вона
дізналася, що відповідач у 2006 році
шляхом обману, після смерті батька
успадкував все будинковолодіння.
Вважає зазначені дії неправомірними,
оскільки після смерті батька вона,
вступивши в управління спадковим
майном, прийняла спадщину. Також вважає
неправомірним спадкування
відповідачем цілого будинковолодіння,
оскільки воно належало батькам на
праві спільної сумісної власності.

Рішенням Зборівського районного суду
від 29 серпня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено фактичні
обставини справи та дано невірну
оцінку доказам. Просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянтка та її
представник - ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримали, зіславшись на мотиви,
викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти
апеляційної скарги заперечила, просила
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
виходячи із наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
спірне будинковолодіння було
приватною власністю лише ОСОБА_5, а не
спільною сумісною власністю подружжя.
Крім цього, позивачкою не наведено
належних доказів, що вона в
установлений законом строк вступила в
управління спадковим майном після
смерті батька.

З таким висновком колегія суддів не
погоджується, оскільки він суперечить
діючому законодавству, зроблений на
неповно з'ясованих судом обставинах,
які мають значення для справи, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для ухвалення нового
рішення.

Відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справі згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

26 серпня 1961 року у Озерянській
сільській раді Зборівського району
зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, актовий запис №23, що
стверджується довідкою, виданою
відділом реєстрації актів цивільного
стану Зборівського районного
управління юстиції Тернопільської
області №482 від 11 листопада 2005 року.

Від даного шлюбу у сторін народилося
двоє дітей:

- син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_1, виданим
Озернянською сільською радою
Зборівського району (відповідач по
справі);

- дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
стверджується свідоцтвом про
народження Серії НОМЕР_2, виданим
Озернянською сільською радою
Зборівського району (позивачка по
справі).

Як вбачається із технічного паспорта
на жилий будинок, виданого Зборівським
районним БТІ 20 червня 2006 року на ім'я
ОСОБА_3, житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, побудовано в 1976 році.

24 серпня 1983 року у відділі реєстрації
актів цивільного стану Зборівського
районного управління юстиції
Тернопільської області зареєстровано
розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
актовий запис №41.

Як вбачається із Витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб щодо підтвердження
дошлюбного прізвища від 05 листопада 2014
року, складеного відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Зборівського
районного управління юстиції, 24 січня
1984 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із
гр-кою ОСОБА_11, який було розірвано 12
травня 1992 року.

30 липня 1987 року виконавчим комітетом
Зборівської районної ради народних
депутатів видано Свідоцтво про право
власності, згідно якого ОСОБА_5
належить цілий житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами в
АДРЕСА_1.

В цей же день Тернопільським обласним
об'єднаним бюро технічної
інвентаризації зареєстровано право
власності на вказаний житловий будинок
з надвірними будівлями за ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3, виданим Озернянською
сільською радою Зборівського району.

14 червня 2006 року ОСОБА_6 звернулася до
Зборівської державної нотаріальної
контори із заявою, в якій вказала, що
спадкове майно, яке залишилась після
смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, не приймає, спадкувати не
бажає.

Відповідно до довідки №1705 від 14 червня
2006 року, виданої Озернянською
сільською радою Зборівського району,
ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня
смерті його батька ОСОБА_5 вступив в
управління спадковим майном, зробив
поточний ремонт будинку.

20 червня 2006 року ОСОБА_3 звернувся до
державного нотаріусу Зборівської
районної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті свого батька - ОСОБА_5.

В цей же день - 20 червня 2006 року
державним нотаріусом Зборівської
нотаріальної контори Олійник О.Є.
ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1, яке належало
померлому ОСОБА_5.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення, виданого Зборівським
районним бюро технічної
інвентаризації 20 червня 2006 року,
житловий будинок з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1, зареєстрований за
ОСОБА_3 на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 20 червня 2014
року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4, виданим виконавчим
комітетом Озерянської сільської ради
Зборівського району.

Колегія суддів вважає, що державним
нотаріусом Зборівської районної
нотаріальної контори безпідставно
видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на
спадщину за законом на ціле
будинковолодіння виходячи із
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в шлюбі з
1961 по 1983 рік, а спірне будинковолодіння
збудоване в 1976 році, про що зазначено в
технічному паспорті.

Крім цього, про те, що спірний житловий
будинок по АДРЕСА_1, збудовано за час
спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6
ствердив допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_13

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України (1969 року) майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Враховуючи викладене, житловий будинок
по АДРЕСА_1 був спільною сумісною
власністю подружжя - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Розірвання шлюбу між ними у 1983 році та в
подальшому видача свідоцтва про право
власності на ім'я лише ОСОБА_5 не
припиняли права спільної сумісної
власності ОСОБА_6 на це нерухоме майно,
набуте за час шлюбу.

Колегія суддів не приймає до уваги
надані представником відповідача
копії записів з погосподарських книг
Озернянської сільської ради щодо
господарства ОСОБА_5 за період з 1971 по
1982 р.р., в яких зазначено наявність лише
будинку 1939 року забудови та хліва 1960
року забудови, оскільки наведене
спростовується даними, які містяться в
технічному паспорті на
будинковолодіння, в якому зазначено
рік його побудови - 1976.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилася спадщина
не на ціле будинковолодіння, а лише на
належну ОСОБА_5 частку у спільній
сумісній власності, тобто, на ? частину.

Також в судовому засіданні
встановлено, що після реєстрації 24
січня 1984 року нового шлюбу із ОСОБА_11
ОСОБА_5 нетривалий час проживав в
дружини в с. Осташівці Зборівського
району, а ОСОБА_6 приблизно протягом
місяця проживала в своїх батьків по
АДРЕСА_2. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6
повернулася до будинковолодіння по
АДРЕСА_1, де продовжували спільно
проживати. ОСОБА_6 безперешкодно
проживала у вказаному
будинковолодінні до своєї смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, не зважаючи на розірвання
шлюбу із ОСОБА_5 та перебування його з 24
січня 1984 року по 12 травня 1992 року в
іншому зареєстрованому шлюбі, права
ОСОБА_6 на володіння та користування
спірним будинковолодінням порушені не
були.

В зв'язку з цим безпідставним є
посилання суду першої інстанції на те,
що після розірвання шлюбу та після
видачі 30 липня 1987 року ОСОБА_5 свідоцтва
про право власності на ціле
будинковолодіння ОСОБА_6 в суд за
захистом свого права на частину майна
не зверталась.

Також необґрунтованим є посилання суду
першої інстанції на те, що ОСОБА_6 не
бажала виділяти свою частку в майні, що
ніби-то підтверджується її заявою до
нотаріальної контори від 14 червня 2006
року. Цією заявою ОСОБА_6 відмовилася
від своєї частки у спадковому майні
померлого ОСОБА_5, хоча такої частки у
неї не могло бути, оскільки шлюб між
ними було розірвано ще 1983 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина лише на 1/2 частину
спірного будинковолодіння.

До спадкоємців першої черги за законом
належали ОСОБА_3 та ОСОБА_1, як діти
померлого.

Колегія судді не приймає до уваги
посилання суду першої інстанції на те,
що після смерті ОСОБА_5 спадщину
прийняв лише його син - ОСОБА_3, оскільки
це спростовується дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Зокрема, допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 зазначили, що
протягом 6 місяців після смерті ОСОБА_5
позивачка ОСОБА_1 з будинковолодіння,
де проживав батько, забрала швейну та
пральну машинки.

Аналогічні покази давали допитані
судом першої інстанції свідки ОСОБА_16
та ОСОБА_17

Посилання суду першої інстанції на те,
що вказані свідки вказали, ніби-то
вказане майно могло бути подароване
позивачці колегія суддів вважає
безпідставним, оскільки заволоділа ним
ОСОБА_1 після смерті батька.

Крім цього, вказані свідки вказали, що
швейну машинку батько збирався
подарувати ОСОБА_1, а не подарував.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання представника
відповідача на те, що швейна машинка не
належала ОСОБА_5 оскільки він не вмів
нею користуватися. Вказане також
спростовується показами свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які зазначили, що
ОСОБА_5 швейну машинку мав, вона
залишилася йому від його батька. Та
обставина, що ОСОБА_5 не вмів нею
користуватися не має правового
значення.

Згідно ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),
який регулював спірні правовідносини
на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_5, визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом 6 місяців з дня відкриття
спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
підтверджується матеріалами справи, що
після смерті ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1
вступила у фактичне управління та
володіння спадковим майном, а тому
прийняла спадщину.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, рішення
Зборівського районного суду від 29
серпня 2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
частково та визнати недійсними
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 20 червня 2006 року, видане
державним нотаріусом Зборівської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
на житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1,
яке належало померлому ОСОБА_5, а також
реєстраційне посвідчення №838 від 20
червня 2006 року на вказане
будинковолодіння.

В задоволенні позову в частині
визнання недійсним Витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі №5458575
від 20 червня 2006 року ОСОБА_3 як єдиного
спадкоємця померлого ОСОБА_5 слід
відмовити, оскільки вказаний Витяг не є
правовстановлюючим документом.

Керуючись п. ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду
від 29 серпня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати недійсними:

- свідоцтво про право на спадщину за
законом від 20 червня 2006 року,
реєстраційний номер №1-1609, видане
державним нотаріусом Зборівської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
на житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1,
яке належало померлому ОСОБА_5;

- реєстраційне посвідчення №838 від 20
червня 2006 року на житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1,
видане Зборівським районним бюро
технічної інвентаризації на ім'я
ОСОБА_3.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення вступає в законну силу з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів