АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3373/2014
Головуючий в І інстанції: Рахімова О.В.
Доповідач: Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 25 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Фурман
Т.Г.Суддів:Пузанової Л.В. Чиркової
К.Г.При секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на заочне
рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 03 вересня
2014 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6
та ОСОБА_7 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення,
посилаючись на те, що згідно кредитного
договору № 014/301191 від 30.05.2008 року та
додаткових угод до нього, банк надав
ОСОБА_6 споживчий кредит у розмірі 38 000,00
доларів США з кінцевим строком
погашення 30 жовтня 2033 року із сплатою 13
% на рік.

В забезпечення виконання зобов'язань
за цим договором між банком та
позичальником цього ж дня укладений
договір іпотеки, за яким ОСОБА_6
передав в іпотеку банку житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, загальною
площею 85,2 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 18.02.2014 року становить 176 695,
17 доларів США (еквівалентно 1 527 671,11
грн.), з яких заборгованість по кредиту -
42 648,12 доларів США (еквівалентно 368 727,12
грн.), заборгованість по сплаті
відсотків - 18 839,81 долар США
(еквівалентно 162 885,23 грн.), пеня за
порушення строку повернення кредиту та
сплати відсотків - 115 207,24 доларів США
(еквівалентно 996 058,76 грн.).

Посилаючись на викладене, позивач
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки: житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_6, шляхом продажу
предмету іпотеки на прилюдних трогах у
межах процедури виконавчого
провадження за ціною, не нижчою за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, визначеної незалежним
експертом на стадії оцінки майна в ході
проведення виконавчих дій та
задовольнити за рахунок іпотеки
майнові вимоги банку по кредитному
договору, виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з
житлового будинку та стягнути судові
витрати.

Ухвалою суду від 11 серпня 2014 року
позовні вимоги в частині виселення
відповідачів з житлового будинку
залишені без розгляду.

Заочним рішенням Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 03 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, зокрема, на
помилкове застосування судом Закону
України «Про мораторій та стягнення
майна громадян, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
30.05.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_6 укладено кредитний
договір, за умовами якого останній
отримав споживчий кредит у розмірі 38
000,00 доларів США з кінцевим строком
погашення 30 травня 2028 року із сплатою 13
% на рік /а.с.7-9/.

Згідно додаткової угоди № 1 до
кредитного договору № 014/301191 від 30.03.2009
року з метою зменшення фінансового
навантаження на позичальника сторони
домовились тимчасово на період з 30.03.2009
року по 28.02.2010 року зменшити розмір
щомісячного кредиту та інших платежів
за кредитним договором /а.с.15,16-17/.

28 жовтня 2010 року між Банком та ОСОБА_6
укладено додаткову угоду № 2 до
кредитного договору № 014/301191 від 30.03.2009
року, згідно якої строк кредиту
збільшено на 65 календарних місяців, у
зв'язку з чим дата остаточного
погашення кредиту 30.10.2033 року та
тимчасово на період з 30.04.2010 року по
30.03.2011 року сторони домовилися зменшити
розмір щомісячного платежу ОСОБА_6 за
кредитним договором до розміру,
визначеного відповідним Графіком
погашення /а.с.19-20/.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 30 травня 2008 року
між банком та ОСОБА_6 укладено договір
іпотеки, згідно якого позичальник
передав в іпотеку житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, загальною
площею 85,2 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та належить
іпотекодавцю на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Каховського
районного нотаріального округу ОСОБА_8
28.05.2008 року за реєстровим №57,
зареєстрованого в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 29.05.2008 року згідно з Витягом №
19013103 про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, у Комунальному
підприємстві «Каховське бюро
технічної інвентаризації» Херсонської
обласної ради в книзі 31, номер запису
7848, реєстраційний номер 8204707 /а.с.31-33/.

ОСОБА_7 дала нотаріально посвідчену
згоду на здійснення ОСОБА_6 передачі в
іпотеку нерухомого майна, що є їхньою
спільною сумісною власністю /а.с.38/.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, надав відповідачу
кредит у безготівковій формі шляхом
переказу всієї суми кредиту на
поточний рахунок позичальника, що
підтверджується відповідним
меморіальним валютним ордером від
30.05.2008 року /а.с.30/.

Внаслідок невиконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором утворилася заборгованість,
яка згідно з наданим банком
розрахунком станом на 18.02.2014 року
становить 176 695, 17 доларів США
(еквівалентно 1 527 671,11 грн.), з яких:
заборгованість по кредиту - 42 648,12
доларів США (еквівалентно 368 727,12 грн.),
заборгованість по сплаті відсотків - 18
839,81 долар США (еквівалентно 162 885,23 грн.),
пеня за порушення строку повернення
кредиту та сплати відсотків - 115 207,24
доларів США (еквівалентно 996 058,76 грн.)
/а.с.25/.

Відповідно до ст. 1049,1050,1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ст.7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Згідно п. 3.1.4. договору іпотеки у
випадку невиконання іпотекодавцем
зобов'язань за цим договором або за
кредитним договором іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки, реалізувати його
відповідно до п. 5 цього договору та за
рахунок вирученої від реалізації
предмета іпотеки суми переважно перед
іншими кредиторами задовольнити в
повному обсязі свою вимогу, що
визначена на момент фактичного
задоволення, включаючи сплату
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, необхідних витрат на
утримання заставленого майна, а також
витрат, пов'язаних з реалізацією
предмета іпотеки.

Згідно п. 5.3. договору іпотеки
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання за
кредитним договором, забезпеченого
цією іпотекою, а якщо його вимога не
буде задоволена, - звернути стягнення
на предмет іпотеки, у разі порушення
іпотекодавцем обов?язків, встановлених
цим договором або кредитним договором.

Згідно п. 5.4. договору іпотеки звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється за рішенням суду, у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса, шляхом
продажу іпотекодержателем предмета
іпотеки будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу у порядку,
встановленому ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

У випадку невиконання іпотекодавцем
письмової вимоги іпотекодержателя про
порушення зобов'язань за цим або
кредитним договором у встановлений
іпотечним договором строк, такі вимоги
іпотекодержателя задовольняються за
рахунок предмета іпотеки (п. 5.5.).

Згідно п. 5.5.3. договору іпотеки
реалізація предмета іпотеки, на який
звертається стягнення за рішенням суду
або за виконавчим написом нотаріуса,
може проводитись, якщо інше не
передбачено рішенням суду, шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки прилюдних торгів
встановлюється за рішенням суду або за
згодою між іпотекодавцем та
іпотекодержателем, якщо така згода не
досягнута - спеціалізованою
організацією, що проводить прилюдні
торги на підставі оцінки предмета
іпотеки. При цьому початкова ціна не
може бути нижчою за 90 відсотків
вартості предмета іпотеки, визначеної
шляхом його оцінки.

06.01.2011 року банк на виконання вимог
ст.ст. 35,40 ЗУ «Про іпотеку» направив на
адресу відповідачів письмову вимогу
про дострокове виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором, із
зазначенням наслідків невиконання
цієї вимоги, у тому числі і виселення,
що підтверджується відповідними
документами /а.с.39,41/.

Направлена банком письмова вимога не
була виконана.

Враховуючи, що судом встановлений факт
невиконання позичальником основного
зобов'язання, та зважаючи на те, що
відповідно до положень ст. 33,35 Закону
України „Про іпотеку"
іпотекодержатель надсилав
іпотекодавцю письмову вимогу про
виконання порушеного зобов'язання та
попереджав про звернення стягнення на
предмет іпотеки в разі невиконання
цієї вимоги, але протягом
встановленого строку вимога
залишилася без задоволення, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності
правових підстав, передбачених Законом
України "Про іпотеку" та умовами
укладеного договору іпотеки, який є
чинним, для задоволення позовних вимог
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки у зазначений позивачем спосіб.

Однак, 3 червня 2014 року був прийнятий
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Пунктом 1.1 цього Закону передбачено, що
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: - таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; - загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Враховуючи, що нерухоме житлове майно
виступає як забезпечення зобов'язань
позичальника за споживчим кредитом,
наданим йому кредитною установою в
іноземній валюті та зважаючи на те, що
це нерухоме житлове майно, яке
перебуває в іпотеці, використовується
позичальником як місце постійного його
проживання, іншого нерухомого майна
відповідач у власності не має, загальна
площа такого нерухомого житлового
майна не перевищує 140 кв. метрів,
колегія суддів вважає, що суд правильно
застосував до спірних правовідносин
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» та обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову на час
дії мораторію на примусове звернення
стягнення на нерухоме майно.

Перевірені колегією доводи
апеляційної скарги до уваги прийняті
бути не можуть, оскільки вони не
спростовують висновків суду і не
містять посилання на нові факти або
засоби доказування, які мають значення
для справи, а вказані в скарзі
посилання на допущені судом порушення
норм матеріального та процесуального
права не підтверджені належними
доказами.

За таких обставин підстав для
скасування чи зміни рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Заочне рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 03 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: