Справа № 350/342/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1708/2014
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого:
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря:
Мельник О.В.,

з участю:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на неповнолітню дитину, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Рожнятівського районного суду від 30
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
ОСОБА_2 з позовом про зменшення розміру
аліментів на неповнолітню дочку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зарахування в
рахунок стягнення аліментів за
рішенням суду від 28.01.2014 року надмірно
сплачені відповідачці кошти в сумі 1330
грн. Позивач зазначав, що рішенням
Рожнятівського районного суду від 28
січня 2014 року з нього в користь ОСОБА_2
на утримання дочки ОСОБА_5 до
закінчення навчання, але не довше, ніж
до досягнення нею віку 23 років,
стягнуто аліменти в розмірі 700 грн
щомісячно. ОСОБА_4, обґрунтовуючи свій
позов, вказував, що після ухвалення
названого судового рішення істотно
змінились умови його проживання та
матеріальне становище. При цьому,
позивач посилався на те, що в даний час
він не має власного житла, місця роботи
і джерела доходу, проживає разом із
співжителькою на її пенсію. У зв'язку із
наведеним просив суд зменшити розмір
аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_5
з 700 грн до 400 грн щомісячно та провести
зарахування зайво сплаченої суми
коштів.

Рішенням Рожнятівського районного
суду від 30 травня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково. Розмір аліментів,
які стягуються в користь ОСОБА_4 на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зменшено з 700 грн до 450 грн щомісяця.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що суд неповно та не
всебічно з'ясував дійсні обставини
справи в частині вимоги про зменшення
розміру аліментів, допустив порушення
норм матеріального і процесуального
права. Апелянт вказує, що ОСОБА_4 з
рішенням суду від 28.01.2014 року про
стягнення аліментів в сумі 700 грн
щомісячно погодився, апеляційної
скарги на нього не подавав. Зазначає, що
з часу ухвалення згаданого рішення до
подачі ОСОБА_4 позову про зменшення
розміру аліментів пройшов незначний
період часу, за який умови його
проживання і матеріальний стан у гіршу
сторону не змінились. На думку
апелянта, названі позивачем сімейні та
побутові обставини ОСОБА_4 судом при
постановлені рішення про стягнення
аліментів в сумі 700 грн були враховані.
Тому вважає, що вимога ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів судом
першої інстанції задоволена
безпідставно і з порушенням норм
матеріального права. Тому просить
рішення в оскарженій частині
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів.

В засідання апеляційного суду сторони
не з`явились з невідомих причин, хоч
судові повідомлення їм було вручено
завчасно. Отже, є правові підстави для
розгляду справи у їх відсутності.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу з
наведених мотивів підтримав,
зазначивши, що позивачем не надано суду
ніяких об'єктивних доказів погіршення
його сімейного та матеріального стану.
Представник відповідачки вказав, що
ОСОБА_4 має будівельну спеціальність,
однак за місцем проживання не працює, а
виїжджає на сезонні заробітки за
кордон. Вважає, що про цей факт свідчить
переписка позивача з дочкою по
Інтернету. Тому, на його думку, ОСОБА_4
має достатній дохід для можливості
сплачувати щомісячно на утримання
неповнолітньої дочки 700 грн. Також
представник зауважив, що ОСОБА_4 у
с.Спас спромігся добудувати до старого
батьківського будинку двохповерховий
будинок, де і проживає по даний час. У
зв'язку із наведеним просить оскаржене
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову у позові ОСОБА_4

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідачки, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із того, що на
час звернення до суду у позивача
змінились сімейні обставини,
погіршився його матеріальний стан.
Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, оскільки він суперечить
наявним у справі письмовим доказам і не
відповідає вимогам ст.182; ч.1 ст.192 СК
України та вказівкам, викладеним у п.17
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.05.2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів".

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що твердження ОСОБА_4 про
погіршення сімейного і матеріального
стану ґрунтуються на тих ж самих
обставинах, на які він посилався при
розгляді справи за позовом ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів на
неповнолітню дочку. Із змісту рішення
Рожнятівського районного суду від 28
січня 2014 року, яке ухвалене у згаданій
справі, вбачається, що всі обставини
сімейного життя ОСОБА_4 та його
матеріальний стан були враховані
(копія судового рішення - а.с.10-11). Тоді
ОСОБА_4 не заперечував можливість
сплати ним щомісяця на утримання дочки
ОСОБА_5 600 грн, однак погодився із
рішенням суду про стягнення по 700 грн
щомісяця.

Позов про зменшення розміру аліментів
до 400 грн ОСОБА_4 подав в суд 13.03.2014 року,
тобто через півтора місяця після
ухвалення згаданого рішення про
збільшення розміру стягнення з нього
аліментів. При цьому позивачем не було
подано жодного нового документального
доказу про те, що за ці півтора місяця у
нього погіршився матеріальний стан.

Посилання на те, що він не має інших
доходів крім пенсії своєї співжительки
ОСОБА_7 є голослівними, а тому не можуть
бути прийняті до уваги.

Приймаючи до уваги вище наведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовну вимогу ОСОБА_4 про зменшення
розміру аліментів на неповнолітню
дитину було задоволено необґрунтовано.
Цим порушено законні інтереси
стягувача аліментів - ОСОБА_2 та
порушено право неповнолітньої дитини
на отримання належного матеріального
утримання для забезпечення її
розвитку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вимога ОСОБА_4 про зарахування зайво
сплаченої суми аліментів не
ґрунтується на нормах матеріального
права. Однак, не зазначивши про відмову
у цій позовній вимозі у резолютивній
частині рішення, суд першої інстанції
допустив порушення вимог ст.215 ЦПК
України та постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення».

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що ухвалене в даній справі
судом першої інстанції рішення не
являється законним і обґрунтованим.
Тому воно не може бути залишено в силі.
По даній справі є правові підстави для
ухвалення нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 218; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Рожнятівського районного суду
від 30 травня 2014 року в даній справі
скасувати.

Ухвалити нове рішення. В позові ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів, що стягуються згідно
судового рішення, та у зарахуванні
надмірно сплачених позивачем
аліментів в сумі 1330 грн відмовити.

Рішення набирає законної сили після
його проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів після
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М.
Васильковський

О.Є. Меленко