Справа № 405/7740/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді
Плохотніченко
Л.І.

при секретарі:
Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Ленінський
районний суд м. Кіровограда з позовом
до відповідача про стягнення боргу, в
якому зазначив, що відповідач за
договором позики отримала від нього
кошти у сумі 62 100, 00 грн., які
зобов'язалася повернути у строк до 1
липня 2014 року, проте в порушення
договірних зобов'язань кошти не
повернула .

Вважаючи порушеними свої права та
інтереси позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Посилаючись на викладенні в позовній
заяві обставини представник позивача
у судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання з`явилася, позовні вимоги
визнала в повному обсязі, не
заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надавши
оцінку доказам у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

1 вересня 2013 року відповідачем
отримано від позивача кошти у сумі 62 100,
00 грн. про що свідчить розписка
відповідача від 1 вересня 2013 року.

Згідно з умовами вказаного договору,
строк повернення коштів сторонами було
визначено до 1 липня 2014 року.

Виходячи з викладеного, між
сторонами мають місце договірні
правовідносини, що походять з договору
позики, нормативне регулювання яких
визначене параграфом 1 глави 71
Цивільного кодексу України, а саме
відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальнику) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов`язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч.1 ст.207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно зі ст.525 ЦК України заборонено
односторонню відмову від виконання
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України
договір являється обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, або речі визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
визначено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Договір позики, на який посилається
позивач, як на доказ своїх вимог,
підписаний позичальником ОСОБА_2 та
відповідає вимогам цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України,
якщо у зобов»язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк(термін).

Згідно з ч.4 ст.174 ЦК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи добровільність визнання
відповідачем позову, суд не вбачає
підстав для відмови у прийнятті
визнання позову.

Аналізуючи зібрані у справі докази
у їх сукупності, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг в сумі 62 100, 00 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, в зв"язку з чим, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір у
розмірі 742, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 212-215, 218
ЦПК України суд,-

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, борг в сумі 62 100, 00 грн., а також
судовий збір у сумі 742, 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. І. Плохотніченко