Справа № 199/2817/14-ц
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «СК «ВУСО» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -
У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідачів, посилаючись на те, що 01
липня 2012 року в м. Дніпропетровську
відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем
„ВАЗ 217030", державний номерний знак
НОМЕР_1, який на праві власності
належить ОСОБА_4, порушив вимоги Правил
дорожнього руху України, внаслідок
чого здійснив зіткнення з автомобілем
„ХЮНДАЙ", державний номерний знак
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5,
який йому належить на праві власності.
Данні обставини встановлені та
підтверджуються постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 серпня
2012 року про притягнення відповідача
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за вказане
25 квітня 2012 року між ПАТ «СК ВУСО» та
ОСОБА_2 було укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту №АВ/6841934, відповідно до умов
якого „ВАЗ 217030", державний номерний
знак НОМЕР_1, який на праві власності
належить ОСОБА_4, був застрахований від
ризику автоаварії. У відповідності до
умов даного договору, позивач взяв на
себе зобов'язання у разі настання
страхового випадку сплатити на користь
Страхувальника страхове
Відповідно до звіту № 09/07/12 від 09.07.2012
вартість матеріального збитку
завданого власнику пошкодженого
автомобіля складає 11 107,90 грн.
Оскільки на момент ДТП автомобіль
Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2
був застрахований за договором
майнового страхування в ПрАТ СК
«Дніпромед», остання після сплати
страхового відшкодування звернулося
до ПрАТ СК «ВУСО». 01.12.2012 між страховими
компаніями було укладено договір про
зарахування зустрічних однорідних
вимог. Сума страхового відшкодування
була розрахована ПрАТ СК «ВУСО» у
відповідності до ст. 25 Закону України
«Про страхування», ст. 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на підставі звернення ПрАТ СК
«Дніпромед» від 31.08.2012 та страхового
акту №4576/1-24 від 01.12.2012. Факт зазначеного
зарахування зустрічних вимог
підтверджується договором від 01.12.2012.
Згідно висновку № 575149 від 06.11.2012 сума
страхового відшкодування складає 9 450
У відповідності до вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивачем виплачено ОСОБА_5
страхове відшкодування в розмірі 10 450
грн. 45 коп. та за мінусом 1000 00 грн.
франшиза сума складає 9 450,45 грн.
Оскільки до теперішнього часу
страхувальник не повідомив страховика
про страховий випадок, позивач просить
стягнути з відповідачів солідарно на
їх користь суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 9 450,45 грн., та
судові витрати.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву у якій
зазначив що просить розглядати справу
за його відсутності, не заперечував
проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, про місце, дату
та час судового розгляду справи був
сповіщеній належним чином, про причини
неявки суд не повідомив, не надав заяв
про розгляд справи за його відсутності,
не скористався правом надання
заперечень проти позову.
Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився, про місце, дату
та час судового розгляду справи був
сповіщеній належним чином, двічі
надавши суду заяви щодо перенесення
судового засідання, однак
підтвердження поважності причин
неявки в судове засідання не надав, не
скористався правом надання заперечень
проти позову та доказів на
підтвердження цих заперечень.
Як наголошує Європейський суд з
прав людини у своїх рішеннях, сторона,
яка задіяна в ході судового розгляду,
зобов'язана з розумним інтервалом часу
сама цікавитись провадженням по
справі, добросовісно користуватися
належними йому процесуальними правами
та неухильно виконувати процесуальні
Крім того, ст. 1 ЦПК України
визначено, що завданням цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ, з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав чи інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з викладеним суд за
згодою позивача вирішує справу у
порядку заочного розгляду на підставі
наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01 липня 2012 року в
м. Дніпропетровську відповідач ОСОБА_3,
керуючи автомобілем „ВАЗ 217030",
державний номерний знак НОМЕР_1, який на
праві власності належить ОСОБА_4,
порушив вимоги Правил дорожнього руху
України, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем „ХЮНДАЙ",
державний номерний знак НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_5, який йому
належить на праві власності.

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду міста Дніпропетровська
від 01 серпня 2012 року відповідача ОСОБА_3
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вказане
правопорушення. Дана постанова ніким
не оскаржувалася та набрала чинності.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справах, що
набрало чинності, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті ж самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль „ВАЗ 217030", державний
номерний знак НОМЕР_1, який на праві
власності належить ОСОБА_4 та внаслідок
зазначеної дорожньо-транспортної
події зазнав механічних пошкоджень,
застраховано в Приватному
акціонерному товаристві «СК «ВУСО», на
підставі Договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів від 25 квітня 2012
року укладеного з ОСОБА_2.

Оскільки на момент ДТП автомобіль
Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2
був застрахований за договором
майнового страхування в ПрАТ СК
«Дніпромед», остання після сплати
страхового відшкодування звернулося
до ПрАТ СК «ВУСО».

01.12.2012 між страховими компаніями було
укладено договір про зарахування
зустрічних однорідних вимог. Сума
страхового відшкодування була
розрахована ПрАТ СК «ВУСО» у
відповідності до ст. 25 Закону України
«Про страхування», ст. 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на підставі звернення ПрАТ СК
«Дніпромед» від 31.08.2012 та страхового
акту №4576/1-24 від 01.12.2012. Факт зазначеного
зарахування зустрічних вимог
підтверджується договором від 01.12.2012.

Згідно ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарно вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право на зворотну вимогу (регрес) до
кожного з решти солідарних боржників у
рівний частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Згідно висновку № 575149 від 06.11.2012 сума
страхового відшкодування складає 9 450,45
грн.

У відповідності до вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивачем виплачене ОСОБА_5
страхове відшкодування в розмірі 10 450
грн. 45 коп. з урахуванням 1 000,00 грн.
франшизи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінка майна є
обов'язковим у випадку визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом». Така
оцінка проводиться в порядку,
передбаченому «Методикою
товарознавчою експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів»,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями
наданими в п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року (з послідуючими
змінами) «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» передбачено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одному
з володільців підвищеної небезпеки з
вини іншого - відшкодовується винним.

Таким чином, до позивача, як до
страховика, що виплатив страхове
відшкодування в межах сплаченої суми в
розмірі 9 450 грн. 45 коп., перейшло право
вимоги, яке ОСОБА_5 на підставі ст.ст.1187,
1188 ЦК України, мав до відповідачів.

Відповідачами не спростовані доводи
позовної заяви та не надано жодного
доказу на підтвердження таких
спростувань, у разі наявності.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України з відповідачів підлягають
стягненню судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору по 121 грн. 80
коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 212, 214, 215,
222, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства «СК «ВУСО» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути солідарно із відповідачів
ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_3, ІПН
невідомий, на користь Приватного
акціонерного товариства «СК «ВУСО»
грошові кошти в розмірі 9 450 (дев'ять
тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 45 коп.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 ІПН
НОМЕР_3, ОСОБА_3, ІПН невідомий на
користь позивача Приватного
акціонерного товариства «СК «ВУСО»
судовий збір по 121 (сто двадцять одна)
грн. 80 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
О.Б.Подорець