Справа №289/1413/14-ц
У Х В А Л А

11.09.2014 року

Радомишльський районний суд
Житомирської області у складі:

судді Невмержицького І. М.

при секретарі Шуба .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Радомишлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу
державної виконавчої
служби(ВДВС)Радомишльського районного
управління юстиції(РУЮ)про визнання
незаконними дій та визначення розміру
заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду зі
скаргою на незаконні на її думку дії
відповідача,посилаючись на те,що
ст.державним виконавцем ВДВС
Радомишльського РУЮ Ластовецькою О.А.
неналежним чином виконується рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області, а тому посила суд
визнати дії посадової особи ВДВС
незаконними,зобов»язати посадову
особу ВДВС визначити розмір
заборгованості ОСОБА_3 по аліментах на
користь ОСОБА_1 на утримання сина -
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно виконавчого
листа №2/289/236/13,виданого 20 березня 2014
року Радомишльським районним судом
Житомирської області виходячи тз
середньої заробітної плати для даної
місцевості з урахуванням сплачених
аліментів за період,починаючи з лютого
2013 року по травень 2014 року. На
обгрунтування своїх позовних вимог
зазначила,що у на виконанні у
Ластовецької О.А. перебуває виконавчий
лист №2/289/236/13,виданий 20 березня 2014 року
Радомишльським районним судом
Житомирської області,на підставі якого
заведене виконавче провадження ЄДРВП
№42652829 від 25 березня 2014 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
аліментів на утриммання сина -
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/1 частини
всіх видів заробітку(доходів) але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно. В
зв»язку з тим,що платник аліментів
заборгував аліменти,вона 25 березня 2014
року вперше звернулася до ВДВС
Радомишльського РУЮ про перерахунок
боргу,виходячи з того,що якщо на момент
виникнення заборгованості платник
алміментів(боржник) не мав постійного
місця роботи та не мав в зв»язку з цим
постійних доходів у вигляді заробітної
плати,заборгованість на її думку
повинна обчислюватися,виходячи з
середньої заробітної плати працівника
для даної місцевості.У проведенні
розрахунку заборгованості їй було
відмовлено,тому вона звернулася зі
скаргою до суду,який неодноразово
визнавав з цих підстав дії державного
виконавця незаконними.На виконання
останньої Ухвали Радомишльського
районного суду від 24 червня 2014
року,якою було зобов»язано ВДВС
Радомишльського РУЮ Житомирської
області обчислити розмір
заборгованості зі сплати аліментів та
надати скаржниці відповідний
розрахунок,який і був направлений на її
адресу від ВДВС листом від 01 липня 2014
року.

З новим розрахунком вона знову не
погоджується,вважає,що розмір
заборгованості знову обчислений
неправильно,тому просила суд визнати
дії посадових осіб ВДВС
незаконними,визначити розмір
заборгованості по аліментах на її
користь за періоди: лютий-грудень 2013
року - на суму 5 317,86 грн.,за січень-
травень 2014 року - на суму 3 257,50 грн.,а
всього - 8 575,36.

В судове засідання засідання ОСОБА_1 не
з»явилася,надіслала письмову
заяву,просила справу розглянути без
неї,заявлені позовні вимоги
підтримала.

В судовому засіданні представник ВДВС
Радомишльського РУЮ Житомирської
області Ластовецька О.А. з
заявленимипозовними вимогами не
погодилася,вважає їх неправомірними та
заперечуючи позов пояснила,що Рішенням
Радомишльського районного суду від 29
березня 2013 року було зобов»язано
ОСОБА_3,1983 року сплачувати на користь
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання
малолітньої дитини - сина
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 - аліменти в розмірі
1/4 частини всіх видів
заробітку(доходів) але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно,починаючи
з дня подачі до суду позовної заяви і до
повноліття дитини. Враховуючи те,що
платник аліментів - ОСОБА_3 починаючи з
травня 2013 року,не маючи постійного
місця роботи та доходів в
добровільному порядку сплачував
аліменти в мінімальному розмірі, а саме
в розмірі 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно, а
так як з березня 2014 року він перебуває
на військовій службі в зоні АТО
аліменти в мінімальному розмірі
продовжував сплачувати за нього його
батько - ОСОБА_5,на її думку у ОСОБА_3
заборгованості по сплаті аліментів не
має,а тому просила відмовити позивачці
в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.184 СК
України,якщо платник аліментів має
нерегулярний,мінливий дохід,частину
якого одержує в натурі,а також за
наявності інших обставин,що мають
істотне значення,суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Прийнявши таку норму Закону
законодавець таким чином врахував
інтереси стягувача аліментів,виходячи
з того,що державному виконавцю буде
затруднено виконання рішення суду про
стягнення аліментів з не маючого
постійного місця роботи платника
аліментів у частці від
заробітку(доходів).

Судом встановлено,що на момент
винесення згаданого рішення
відповідач ОСОБА_3 не мав постійного
місця роботи,однак позивачка не
зорієнтувала суд щодо цієї обставини.

На підставі згаданого вище Рішення
суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 20
березня 2014 року подала до відділу ДВС
Радомишльського РУЮ Житомирської
області письмову заяву про прийняття
на примусове виконання виконавчий лист
№2/289/236/13,виданий 20 березня 2014 року
Радомишльським районним судом
Житомирської області про стягнення з
ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1

Постановою ст.державного виконавця
ВДВС Радомишльського РУЮ Ластовецькою
О.А. було відкрите виконавче
провадження ЄДРВП №42652829 від 25 березня
2014 року.

Стягувач аліментів - ОСОБА_1
неодноразово зверталася до ВДВС
Радомишльського РУЮ про перерахунок
боргу,виходячи з того,що якщо на момент
виникнення заборгованості платник
алміментів(боржник) не мав постійного
місця роботи та не мав в зв»язку з цим
постійних доходів у вигляді заробітної
плати,заборгованість на її думку
повинна обчислюватися,виходячи з
середньої заробітної плати працівника
для даної місцевості.

У проведенні розрахунку
заборгованості їй було неодноразово
відмовлено на підставі того,що платник
аліментів систематично та в повному
обсязі сплачує аліменти в мінімальному
розмірі - 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно.

За скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії
Ластовецької О.А. - начальником
Управління ДВС Головного управління
юстиції в Житомирській області
Омельченко Н.А. була проведена
перевірка правомірності дій
ст.державного виконавця ДВС
Радомишльського РУЮ в Житомирській
області Ластовецької О.А. під час
виконання Рішення Радомишльського
районного суду від 29 березня 2013 року
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини
- сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку(доходів) але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно,починаючи
з дня подачі до суду позовної заяви і до
повноліття дитини.

Проведеною перевіркою суттєвих
порушень не встановлено та Постановою
від 19 серпня 2014 року начальника
Управління ДВС Головного управління
юстиції в Житомирській області
Омельченко Н.А. постановлено визнати
дії Ластовецької О.А., «.. такими,що
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження»..».

Згідно зі ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою,якщо
вважають що рішенням,дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи ДВС під час
виконання судового рішення,ухваленого
відповідно до цього Кодексу,порушено
їх права чи свободи.

Статтею 195 СК України визначено,що
розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

З інформації відділу статистики у
Радомишльському районі розмір
середньомісячної заробітної плати
штатних працівників по району за
січень-грудень 2013 року становив -
2344,00грн.,за січень -березень 2014 року -
2606,00 грн.

Як вбачається з винесених раніше Ухвал
Радомишльського районного суду від 29
травня 2014 року,від 24 червня 2014 року,від
28 липня 2014 року дії Ластовецької О.А.
визнавалися судом
неправомірними,однак судом розмір
заборгованості не обчислювався,при
цьому судом не було встановлено те,що
при обчисленні стану сплати ОСОБА_3
аліментів вона не враховувала
статистичні дані щодо розміру
середньомісячної заробітної плати
штатних працівників по
Радомишльському району в період 2013 - 2014
рр.

З письмових матеріалів виконавчого
провадження №286/2,номер за ЄДРВП - 42652829
вбачається,що за період травень -
грудень 2013 року та січень-травень 2014
року ОСОБА_3 проводилася систематична
сплата аліментів у межах,визначених
Рішенням Радомишльського районного
суду в Житомрській області від 29
березня 2013 року,а саме в мінімальному
розмірі - не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно і як вбачається з матеріалів
справи станом на 01.07.2014 року
заборгованість у ОСОБА_3 по сплаті
аліментів відсутня.

У відповідності до ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є
обов»язковими до виконання на всій
території України.

Суд приходить до висновку,що в судовому
засіданні представник оскаржуваної
сторони Ластовецька О.А. надала суду
достатні та необхідні заперечення на
позовні вимоги ОСОБА_1,а тому суд
відмовляє останній в задоволенні
позовних вимог.

Згідно ст.88 ЦПК України суд вирішує
питання щодо судових витрат.

На підставі викладеного,керуючись
ст.ст.209,210,383 ЦПК України,ст.ст.184,195 СК
України,ст.124 Конституції
України,ст.ст.5,74 Закону України «Про
виконавче провадження»,суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позних
вимог до відділу державної виконавчої
служби(ВДВС)Радомишльського районного
управління юстиції(РУЮ)про визнання
незаконними дій та визначення розміру
заборгованості по аліментах - за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Радомишльський районний суд протягом
десяти днів починаючи з дня його
проголошення.Особи,які брали участь у
справі,але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення,можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення. .

СУДДЯ:
І. М. Невмержицький