Справа № 286/6707/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Першко А. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_1 до Нововелідницької
сільської ради Овруцького району
Житомирської області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
1.Реєстраційна служба Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області, 2.Відділ
держземагенства в Овруцькому районі
Житомирської області, про визнання
права власності на земельну ділянку , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Нововелідницької сільської
ради Овруцького району Житомирської
області про визнання за ним права
власності на земельну ділянку площею
0,25 га для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
розташовану по АДРЕСА_1, яка рішенням 2
сесії 22 скликання Нововелідницької
сільської ради Овруцького району
Житомирської області від 01.06.1995 року
передана у приватну власність ОСОБА_2,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим,
що відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 10.12.2012
року серії САЕ № 071175 та витягу про
державну реєстрацію прав КП
«Коростенське МБТІ» № 36644778 від 10.12.2012
року серії СЕВ № 831349 позивач є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1; однак, земельна ділянка для
обслуговування цього житлового
будинку, господарських будівель і
споруд сесії 22 скликання
Нововелідницької сільської ради
Овруцького району Житомирської
області від 01.06.1995 року передана у
приватну власність його батьку ОСОБА_2,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і при житті
державного акту на земельну ділянку не
виготовив, а тому позивач, будучи
спадкоємцем за законом, який своєчасно
та у встановленому порядку прийняв
спадщину спільним із спадкодавцем
проживанням, не може оформити спадщину,
маючи на це право, відтак, просить на
підставі ст.ст.321, 328, 1216-1218, 1220, 1261, 1268
Цивільного Кодексу України позов
задоволити та визнати за ним право
власності на спірну земельну ділянку.

Сторони та треті особи в судове
засідання не з'явились. Позивач у
позовній заяві просив справу
розглянути за його відсутності.
Відповідач та треті особи про причини
неявки не повідомили..

Дослідивши докази у справі, суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх невизнаних
прав.

У відповідності до ст.392 Цивільного
кодексу України 2003 року власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, зокрема якщо це право
не визнається іншою особою.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1, що стверджується
копіями свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 10.12.2012 року серії
САЕ № 071175, витягу про державну
реєстрацію прав КП «Коростенське МБТІ»
№ 36644778 від 10.12.2012 року серії СЕВ № 831349
та наданою Реєстраційною службою
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області у
відповідь на запит суду Інформацією з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно № 28382515 від 21.10.2014 року.

Відповідно до ст.381 Цивільного кодексу
України 2004 року садибою є земельна
ділянка разом з розташованими на ній
житловим будинком,
господарсько-побутовими будівлями,
наземними і підземними комунікаціями,
багаторічними насадженнями. У разі
відчуження житлового будинку
вважається, що відчужується вся садиба,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Згідно з ч.1 ст.120 Земельного кодексу
України 2001 року у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Як вбачається з копії витягу із рішення
2 сесії 22 скликання Нововелідницької
сільської ради Овруцького району
Житомирської області від 01.06.1995 року
«Про передачу у приватну власність
громадянам земельних ділянок»,
Нововелідницька сільська рада
Овруцького району Житомирської
області відповідно до ст.ст.6, 17
Земельного кодексу України 1990 року,
Постанови Верховної Ради УРСР від
13.03.1992 року № 2201-ХІІ «Про форми
державних актів на право власності на
землю і право постійного користування
землею» та Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про
приватизацію земельних ділянок»
передала безоплатно у приватну
власність ОСОБА_2, на підставі його
звернення, земельні ділянки, зокрема
площею 0,25 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
в с.Прибитки Овруцького району
Житомирської області; при цьому
зобов'язала сільського голову зробити
запис у паспорті громадянина або
іншому документі, що його заміняє, про
передачу безоплатно у приватну
власність земельних ділянок, а
землевпорядника сільської ради -
внести дані про право приватної
власності у книгу реєстрації державних
актів на право приватної власності та
постійного користування.

Проте ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, та при житті
державного акту на право приватної
власності на землю (державного акту на
право власності на землю) не виготовив
у порядку, встановленому чинним на той
час законодавством. Як вбачається з
довідки виконкому Нововелідницької
сільської ради Овруцького району
Житомирської області від 13.10.2014 року №
2859 земельна ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) площею 0,25 га, яка
значаться за померлим ОСОБА_2,
розміщена по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого
ОСОБА_2, що стверджується копією
посвідки про народження № НОМЕР_2, та
спільно проживав із спадкодавцем на
день смерті останнього, що
стверджується довідкою виконкому
Нововелідницької сільської ради
Овруцького району Житомирської
області від 03.10.2014 року № 2856.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2003 року, вказаний
кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 01.01.2004 року; щодо
цивільних правовідносин, які виникли
до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.529 Цивільного Кодексу
УРСР 1963 року позивач, будучи сином
померлого спадкодавця, є спадкоємцем
першої черги.

Як випливає із змісту ст.548 ЦК УРСР 1963
року, спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту її відкриття
(яким є день смерті спадкодавця) лише в
тому разі, якщо вона прийнята
спадкоємцем.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном або подав
заяву до нотаріальної контори про
прийняття спадщини у встановлений
законодавством термін.

Як вбачається з копії постанови
державного нотаріуса Овруцької
державної нотаріальної контори
Кулініч І.Д. про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 06.10.2014 року за №
1554/02-31, ОСОБА_1 дійсно прийняв спадщину
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька
ОСОБА_2, так як був прописаний разом з
померлим на день смерті, однак йому
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
земельну ділянку площею 0,25 га для
ведення особистого підсобного
господарства, що знаходиться у АДРЕСА_1,
оскільки ним не подано
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку.

Позивач намагався після смерті батька
завершити розпочатий останнім процес
приватизації земельної ділянки, однак
на його звернення щодо розробки
технічної документації для
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в АДРЕСА_1 листом від
07.10.2014 року № 6 повідомило, що не взмозі
виготовити дану технічну документацію
із землеутрою, так як земельні ділянки,
зокрема для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,25 га, значаться за померлим ОСОБА_2.

Відтак, позивач ніяким чином не може
оформити на себе земельну ділянку
розміром 0,25 га, маючи на це право,
оскільки його батько ОСОБА_2 при житті
процесу приватизації не завершив,
державного акту на право приватної
власності на землю (державного акту на
право власності на землю) при житті не
виготовив.

Відповідно до ст.131 ЗК України
громадяни мають право набувати у
власність земельні ділянки на підставі
успадкування. Згідно з ст.1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Таким чином, з огляду на вище вказані
обставини та норму ст.120 ЗК України,
згідно з якою під час набуття права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями позивачу
перейшло право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, за
позивачем слід визнати право власності
на земельну ділянку розміром 0,25 га, яка
належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2,
та задоволити позовні вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 783,50 грн.

Відтак, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 196,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,25 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташовану по
АДРЕСА_1, яка рішенням 2 сесії 22
скликання Нововелідницької сільської
ради Овруцького району Житомирської
області від 01.06.1995 року передана у
приватну власність ОСОБА_2, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Овруцький районний
суд Житомирської області в Апеляційний
суд Житомирської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко