Справа № 606/2275/14-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 року

м.Теребовля

Теребовлянський районний суд
Тернопільської області

в складі :

головуючої Ромазан
Л.С.

з участю секретаря Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Теребовлі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
із позовом до відповідача ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,
посилаючись на те, що 1 серпня 2012 року
ОСОБА_2 шляхом шахрайства заволодів її
грошима на суму 4092 грн., чим завдав їй
значної матеріальної шкоди. Просить
стягнути із ОСОБА_2 на її користь
завдану їй матеріальну шкоду у розмірі
4092 грн., а також 1027 грн. судових витрат,
які складаються із 1000 витрат на правову
допомогу та 27 грн. витрат, пов»язаних з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

У судове засідання позивач не
з»явилась, подала до суду письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги просить
задовольнити із підстав, викладених у
позові, стягнути із відповідача
матеріальну та моральну шкоду, а також
судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України
якщо суд не має відомостей про причину
неявки в судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, або
причину неявки визнано неповажною, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів та постановляє
заочне рішення, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК
України.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив

Згідно із вироком
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 18.03.2014 року,
який набрав законної сили, ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2
ст.190 КК України та засуджено до трьох
років позбавлення волі.

Як вбачається із вказаного
вироку, «…1 серпня 2012 року ОСОБА_2,
використовуючи невстановлених
слідством найманих працівників, яким
не було відомо про протиправні наміри
останнього та які перебували в
с.Зеленче Теребовлянського району,
діючи від імені ФОП ОСОБА_2, уклали із
ОСОБА_1 договір індивідуального
замовлення, запевнивши її, що ФОП
ОСОБА_2 будуть виконані умови договору
та буде наданий товар
(металопластикові вікна чи двері), хоча
ОСОБА_2 не мав наміру та можливості
виконати покладені на себе обов»язки,
та про що не було відомо найманим
працівникам, а замовник, у свою чергу
повинен оплатити кошти у сумі 4092 грн.
ОСОБА_1 шляхом укладення договору про
надання споживчого кредиту оплатила
кошти у сумі 4092 грн., які були
перераховані на рахунок ОСОБА_2 В
результаті вказаних злочинних дій
ОСОБА_2 заволодів грошима ОСОБА_1 в сумі
4092 грн., чим спричинив останній
матеріальну шкоду на вказану суму...».

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд вважає, що
позовні вимоги позивача щодо
відшкодування матеріальної шкоди
підлягають до задоволення шляхом
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 4092
грн. завданої позивачу матеріальної
шкоди.

Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до статті 79 ЦПК
України, судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи, зокрема,
належать витрати на правову допомогу
та витрати, пов»язані з публікацією в
пресі оголошення про виклик
відповідача.

Згідно ч. 2 статті 84 ЦПК України,
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення витрат на правову допомогу
підлягають до задоволення, оскільки
позивачем надано суду квитанцію до
прибуткового касового ордера №22 від
11.11.2014 року, за якою останньою оплачено
кошти на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Аналогічно підлягають стягненню із
відповідача в користь позивача 27 грн.
витрат, пов»язаних з публікацією в
пресі оголошення про виклик
відповідача, оскільки вони
підтверджуються квитанцією до
прибуткового касового ордера № 1718 від
30 жовтня 2014 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.10,
60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.16, 22, 1166 ЦК
України, Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди -
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 4092 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
1000 витрат на правову допомогу та 27 грн.
витрат, пов»язаних з публікацією в
пресі оголошення про виклик
відповідача.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави
243.60 грн. судового збору.

Рішення може бути переглянуте
Теребовлянським районним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя