АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Мазурик О.Ф., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Київської
міської ради, треті особи: Головне
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3
про визнання права власності на
спадкове майно, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на
рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 25 червня 2014 року,

встановила:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
просила визнати за нею право
власності на спадщину, Ѕ частину
домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 08 грудня 2006 р. за нею
та ОСОБА_5 визнано право власності на
жилий будинок (літ.А) з надвірними
спорудами - сарай ( літ.Б), вбиральня
(літ. В), розташований у АДРЕСА_1.

У реєстрації вказаного рішення суду
в БТІ м. Києва їм було відмовлено у
зв'язку з тим, що за вказаною адресою
право власності зареєстровано за
іншою особою.

Розпорядженням Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 17.03.2011 р. №177
житловому будинку ( на плані під літ.
«А»), що введений в експлуатацію за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 65,0
кв.м., житловою площею 37,6 кв.м.,
присвоєно поштову адресу : АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_5 помер,
у зв'язку з чим відкрилась спадщина на
Ѕ частину вказаного домоволодіння.

Оскільки на момент смерті спадкодавця
вони не встигли зареєструвати право
власності на вказане домоволодіння,
за відсутності необхідних документів,
06.06.2012 р. державний нотаріус Шостої
Київської державної нотаріальної
контори винесла постанову про
відмову у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом.

У зв'язку з існуванням перешкод для
оформлення спадкових прав у
нотаріальному порядку, просила позов
задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 25 червня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить скасувати
вказане рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позову.

Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Зазначила, що на момент смерті
спадкодавця правовстановлюючим
документом на жилий будинок по
АДРЕСА_1 під літ «А» з надвірними
спорудами - сараєм під літ. «Б» та
вбиральнею під літ. «В» було рішення
Голосіївського районного суду м.
Києва від 08 грудня 2006 року, яке набуло
законної сили. У зв'язку з тим що
вказане рішення не було
зареєстроване в установленому
законом порядку, оскільки за
вказаною адресою право власності
було зареєстровано за іншою особою,
звернення до суду з вказаним позовом
є єдиною можливістю отримати
правовстановлюючий документ на
спадкове майно - Ѕ частину
будинковолодіння по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача та третьої особи ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала та
просила її задовольнити.

Представник відповідача Власенко
І.І. просила апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь в справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду та
обставини справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів наявність
зареєстрованого у встановленому
порядку права власності спадкодавця
на Ѕ частину будинковолодіння,
розташованого по АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав.

Як убачається з матеріалів справи,
рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 08 грудня 2006 р. за
ОСОБА_1, ОСОБА_5 визнано право
власності на житловий будинок (літ А.)
з надвірними спорудами: літ. «Б» (сарай),
літ. «В» (вбиральня), що розташований у
АДРЕСА_1.

Розпорядженням Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 17 березня 2011 р. №177
присвоєно житловому будинку ( на
платі під літ. «А»), що введений в
експлуатацію за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 65 кв.м., житловою
площею 37,6 кв.м., поштову адресу:
АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

21 вересня 2011 р. ОСОБА_1 звернулась до
Шостої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
чоловіка ОСОБА_3

06 червня 2012 року ОСОБА_1 звернулась
до Шостої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на
спадщину на спадкове майно, житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Запит Шостої Київської державної
нотаріальної контори до Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
також стосувався Ѕ частини жилого
будинку під АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді останнього,
право власності на Ѕ частину жилого
будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано не
за ОСОБА_5, а за іншою особою.

За відсутності правовстановлюючих
документів на вказаний житловий
будинок державний нотаріус Шостої
Київської державної нотаріальної
контори 06 червня 2012 року, відповідно до
ст. 49, 50 Закону України «Про нотаріат»,
виніс постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставі
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Доказів звернення ОСОБА_1 до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини на спадкове майно,
яким є будинковолодіння, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, та яке є предметом
розгляду в даній справі, а також
доказів існування перешкод для
оформлення на нього спадкових прав
матеріали справи не містять.

Крім цього, як вбачається з письмових
пояснень представника відповідача
Київської міської ради, остання не
оспорювала права позивача на
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна про АДРЕСА_1 та не
вчиняла жодних дій, спрямованих на
створення перешкод у реалізації
цього права.

Враховуючи наявність іншого
спадкоємця першої черги - сина
спадкодавця ОСОБА_3, позовні вимоги до
Київської міської ради заявлені
безпідставно.

Оскільки позивачами не доведено
наявність перешкод для оформлення
права на спадщину за законом та
отримання відповідного свідоцтва, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні
позову й доводи апеляційної скарги в
цій частині не можуть бути прийняті до
уваги.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону, зібраним
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/11791/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Калініченко  Л.С.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.