У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2014 року
місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Бенца К.К.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Кредитні
Ініціативи» , ОСОБА_2 приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу, третя особа без
самостійних вимог - МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ТзОВ «Кредитні Ініціативи»
, ОСОБА_2 приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу, третя особа без самостійних
вимог - МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 09.12.2014 року відкрито
провадження у даній справі.

При цьому, разом із позовною заявою
позивачем подано заяву про
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення за виконавчим написом
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
від 10 червня 2014 року зареєстрований в
реєстрі за номером №1331, до завершення
розгляду справи судом та набрання
рішенням суду законної сили. В
обгрунтування заяви вказує на те, що
згідно даного виконавчого напису
запропоновано погасити вимоги ТзОВ
«Кредитні Ініціативи» за рахунок
коштів, отриманих від продажу
майна-земельної ділянки загальною
площею 0,0621 га, кадастровий номер
:52:002:0049, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом
житловий будинок (60%) номер 83, загальною
площею 164,84 кв.м., по АДРЕСА_1. На підставі
оскаржуваного виконавчого напису
26.11.2014 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження.

Вказує на те, що в межах виконавчого
провадження щодо примусового
виконання виконавчого напису №1331 від
10.06.2014 року, виданого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, можливі
дії щодо подальшої примусової
реалізації нерухомого майна, а тому
існує реальна загроза відчуження майна
на користь третьої особи, що в
подальшому, може утруднити, або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Оскільки невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, позивач в своїй заяві просить
задовольнити її в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заява підлягає до задоволення з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами виник спір з приводу
оскарження виконавчого напису №1331 від
10.06.2014 року, виданого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, про
звернення стягнення на земельну
ділянку загальною площею 0,0621 га,
кадастровий номер :52:002:0049, що
розташована за адресою АДРЕСА_1 та
незавершений будівництвом житловий
будинок (60%) номер 83, загальною площею
164,84 кв.м., по АДРЕСА_1. На підставі
вказаного виконавчого напису,
заступником начальника МВ ДВС
Ужгородскього МРУЮ 26.11.2014 року
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження.

Згідно ч.1, ч.5 ст.153 ЦПК України , заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа і про вжиття заходів
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу.

Звернення з позовом до суду за захистом
порушених прав, інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб, а також свобод
фізичних осіб є одним із способів
судового захисту.

Інститут забезпечення позову при
цьому, дає можливість суду до ухвалення
рішення по суті вжити заходів щодо
забезпечення заявленого позову у
певних визначених випадках, враховуючи
чітко визначені підстави.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При цьому згідно до п. 6 ч.1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується, в тому
числі, зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку.

У вирішенні питання про забезпечення
позову суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням такого:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Згідно з п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову»№9 від 22.12.2006 року, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахування доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми
процесуального законодавства, з
врахуванням роз'яснення Верховного
Суду України, виходячи з оцінки
обґрунтованості доводів позивача, щодо
необхідності вжиття заходів
забезпечення позову з урахуванням
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника, щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін;
наявності зв'язку між заходом, щодо
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, в тому числі,
спроможності заходів, який заявник
просить вжити у порядку забезпечення
позову, забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання, або невиконання рішення
суду в разі невжиття таких заходів; суд
вважає, що заява позивача про
забезпечення позову є обгрунтованою і
підлягає задоволенню, оскільки
подальша примусова реалізація
нерухомого майна в межах виконавчого
провадження на користь третіх осіб, в
подальшому, може утруднити, або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України,
суддя,-

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_1 до
ТзОВ «Кредитні Ініціативи» , ОСОБА_2
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу, третя
особа без самостійних вимог - МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі
виконавчого напису №1331 від 10.06.2014 року,
виданого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 в межах виконавчого
провадження ВП № 45595795, який оскаржено
в судовому порядку до набранням
законної сили рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову
підлягає негайному виконанню, в
порядку встановленому для виконання
судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Ухвалу суду для виконання надіслати
в МВ ДВС Ужгородського міськрайонного
управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення . У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи , яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца