Справа № 369/7759/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/6779/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко
Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
23 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та
вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
даним позовом, мотивуючи його тим що, їй
на праві приватної власності на
підставі рішення Києво-Святошинської
районного суду від 25 грудня 2012 року
належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 та
1/2 земельної ділянки, на якій
розташований будинок. Інша 1/2 частина
будинку і земельної ділянки належить
відповідачеві ОСОБА_3.

Будинок та земельна ділянка між
сторонами не розділені і перебувають у
спільній частковій власності.

Між тим, будучи власником частини
будинку, позивач позбавлена можливості
здійснювати свої права власника,
передбачені ст. 317, 319, 321 ЦК України,
оскільки відповідач чинить перешкоди в
користуванні будинком та земельною
ділянкою. Так, вона позбавлена вільного
доступу до будинку, оскільки
відповідач на вхідні двері будинку
навісив замки, замки також знаходяться
на воротах та хвіртці, що
підтверджується актом депутата від
01.08.2014 року.

Позивачка просила зобов'язати ОСОБА_3
не чинити їй перешкод у користуванні
будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення та
надання ключів від воріт, хвіртки,
вхідних та внутрішніх дверей будинку.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 23 жовтня 2014 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом
вселення, надання ключів від вхідних
дверей будинку АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_2
в будинку АДРЕСА_1. В решті вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права, просила змінити
рішення суду і зобов'язати ОСОБА_3 не
чинити перешкоди у користуванні
будинком АДРЕСА_1 шляхом надання ключів
від воріт та внутрішніх приміщень
будинку.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Стаття 319 ЦК України визначає що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм найном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

По справі встановлено, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 грудня 2012 року
визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_1 та 1/2
частину земельної ділянки розміром 0,1346
га, для обслуговування житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4-14).

З акту депутата Хотівської сільської
ради від 01.08.2014 року вбачається що, при
проведенні обстеження будинку за
адресою АДРЕСА_1 було виявлено що
гр.ОСОБА_2 не має доступу до будинку, так
як земельна ділянка повністю
огороджена. Доступ до подвір'я
відсутній. Ворота завжди закриті.
Вільний доступ до будинку гр. ОСОБА_3 не
надається (а.с.15).

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що позивач позбавлена
можливості користування своєю
власністю, а саме 1/2 будинку за
вищезгаданою адресою, оскільки з вини
відповідача не має доступу до будинку,
а отже позовні вимоги в частині
зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2
перешкод в користуванні будинком
АДРЕСА_1 шляхом вселення, надання
ключів від вхідних дверей будинку
АДРЕСА_1, та вселення ОСОБА_2 в будинок
АДРЕСА_1 підлягають до задоволення. В
іншій частині вимог позивачки
відмовлено за недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду, оскільки позивачка не
надала відповідно до положень ст.ст.57-60
ЦПК України доказів про неможливість
вільного доступу до будинку через те,
що ворота та хвіртка, а також внутрішні
двері в будинку зачинені на замки.

Посилання позивачки на акт депутата
Хотівської сільської ради, датований 01
серпня 2014 року, обґрунтовано відхилено
судом. Зі змісту акту видно, що
обстеження будинку АДРЕСА_1
проводилося депутатом саме 01 серпня 2014
року; в акті вказано, що «земельна
ділянка повністю огороджена, доступ до
подвір»я відсутній, ворота завжди
закриті». Інша інформація про
наявність хвіртки та замків на хвіртці
та воротах в акті відсутня. Голослівним
також є посилання в акті на те, що
ворота завжди закриті. Яким чином дана
обставина була встановлена у ході
обстеження будинку депутатом не
зазначено.

Будь-які інші докази на підтвердження
зазначених обставин матеріали справи
не містять.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам
закону. Підстав до його скасування при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено
доводів, які б спростували висновки
суду , викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК
України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: