Справа № 453/970/14-ц
№
провадження 2/453/392/14
РІШЕННЯ

іменем України

24.07.2014 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за законом. У обґрунтування позовних
вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
м. Сколе Львівської області помер його
батько ОСОБА_3 після смерті котрого
залишилось спадкове майно, до складу
якого, зокрема, входять нежитлові
приміщення у АДРЕСА_1 загальною площею
46,13 м2, на яке він має намір оформити
свідоцтво про вправо на спадщину,
оскільки відповідачка відмовилась від
належної їй частки у спадковому майні
на його користь. Однак, будучи
спадкоємцем першої черги після смерті
батька, у видачі свідоцтва про право на
спадщину на вищевказане нерухоме майно
йому було відмовлено, оскільки в
документі, що посвідчує право
власності спадкодавця на нежитлові
приміщення у АДРЕСА_1 загальною площею
46,13 м2, не визначено їх частку від
загальної площі будівлі, що
унеможливлює оформлення на них
спадкових прав. За таких обставин він
змушений звернутися до суду з даним
позовом.

Представник позивача подала до суду
заяву про розгляду справи за
відсутності позивача та його
представника, позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачка подала до суду заяву, в
якій просила справу розглянути без її
участі, позовні вимоги визнала, просила
їх задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється,
відтак, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу у даній цивільній
справі на здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з`ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов слід задовольнити з
наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 відділом
реєстрації актів цивільного стану
Сколівського районного управління
юстиції Львівської області вбачається,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сколе Львівської
області помер ОСОБА_3.

В судовому засіданні встановлено, що
після смерті ОСОБА_3 залишилось
спадкове майно, до складу якого,
зокрема, входять нежитлові приміщення
у АДРЕСА_1 загальною площею 46,13 м2, які
належали спадкодавцеві на праві
приватної спільної часткової
власності, про що свідчить копія витягу
про державну реєстрацію прав № 33851617
від 17.04.2012 року, реєстраційний
№ 6578370.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, а також той з
подружжя, який його пережив та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент звернення до суду з даним
позовом позивач є єдиним спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
свого батька, оскільки відповідачка
ОСОБА_2 відмовилась від належної їй
частки у спадковому майні на користь
свого сина ОСОБА_1, про що свідчить
копія нотаріально посвідченої заяви
про відмову від спадщини. У
встановлений законом шестимісячний
строк для прийняття спадщини позивач
звернувся до Сколівської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, що підтверджується
копією такої, однак, у видачі свідоцтва
про право на спадщину на вищевказане
нерухоме майно нотаріусом було
відмовлено, оскільки в документі, що
посвідчує право власності спадкодавця
на нежитлові приміщення у АДРЕСА_1
загальною площею 46,13 м2, не визначено їх
частку від загальної площі будівлі, що
унеможливлює оформлення на них
спадкових прав, про що свідчить відмова
Сколівської державної нотаріальної
контори від 08.07.2014 року № 449/01-16.

Станом на 26.05.2014 року Стрийським МБТІ за
замовленням позивача було виготовлено
технічний паспорт, з якого вбачається,
що загальна площа будівлі у
АДРЕСА_1 становить 901,4 м2, приміщення,
які належали батькові позивача на
підставі рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
04.04.2011 року та їх площа залишилися
незмінними і становлять 46,13 м2.

Оскільки вказане майно перебуває у
спільній частковій власності і
загальна площа будівлі становить 901,4 м2,
відповідно частка спадкового майна від
загальної площі становить: 46,13 : 901,4 = 0,05
або 5/100.

Отже, частка, яка належала батькові
позивача на момент відкриття спадщини
становила 5/100.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Ураховуючи наведене, оскільки позивач
є спадкоємцем першої черги за законом
після смерті свого батька ОСОБА_3, і те,
що відповідачка відмовилась від
прийняття спадщини на його користь,
позовні вимоги визнала, суд вважає за
можливе визнати за позивачем право
власності на нежитлові приміщення у
АДРЕСА_1 загальною площею 46,13 м2 , частка
яких становить 5/100 в порядку
спадкування за законом після смерті
його батька.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 1258, 1261, 1267, 1268, 1272, 1274 ЦК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
нежитлові приміщення у АДРЕСА_1
загальною площею 46,13 м2 , частка яких
становить 5/100 в порядку спадкування за
законом після смерті його батька
ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя