У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства з
експлуатації і ремонту житлового фонду
«Житло-Сервіс», ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за касаційною скаргою
комунального підприємства з
експлуатації і ремонту житлового фонду
«Житло-Сервіс» на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 27 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з вини комунального підприємства
з експлуатації і ремонту житлового
фонду «Житло-Сервіс» (далі - КП
«Житло-Сервіс») належну їй квартиру
АДРЕСА_1 кілька разів затоплювало, у
результаті чого квартира потребує
відновлювального ремонту, а їй завдано
матеріальні збитки у розмірі 87 987 грн 64
коп. Крім того, у результаті
пошкодження майна їй завдано моральної
шкоди, яку вона оцінила у 5 тис. грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
суд стягнути на її користь 87 987 грн 64
коп. на відшкодування майнової шкоди та
5 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27 травня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 17 вересня 2014 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
КП «Житло-Сервіс» на користь ОСОБА_3 78 444
грн на відшкодування майнової шкоди та
5 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди. У решті позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі КП «Житло-Сервіс»
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що ОСОБА_3 у результаті
неправомірної бездіяльності КП
«Житло-Сервіс» була завдана майнова
шкода, а відповідачем не було доведено,
що шкода залиттям квартири була
завдана не з його вини. Крім того,
позивачем доведена наявність вини
відповідача КП «Житло-Сервіс» у
заподіянні моральної шкоди, яка згідно
з ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає в душевних
стражданнях, які позивач зазнала у
зв'язку з пошкодженням її майна.

Проте повністю погодитись із таким
висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що у березні 2005 року
житловий будинок АДРЕСА_1 був зданий до
експлуатації, а 7 червня 2006 року
ОСОБА_3, як власник квартири № 80, уклала
з КП «Житло-Сервіс» договір про участь
у витратах на утримання будинку та
прибудинкової території. Згідно з
технічним паспортом квартира № 80
розташована на 21 поверсі житлового
будинку й має чотири кімнати загальною
площею 124,3 кв. м. На 22
поверсі (над квартирою ОСОБА_3.)
знаходиться нежиле приміщення, яке
згідно з актом від 28 травня 2010 року було
передано від ККУП «Фінансова компанія
«Житло-інвест» ОСОБА_5, а між останньою
та КП «Житло-Сервіс» 1 серпня 2014
року був укладений договір про надання
послуг з утримання будинків і
прибудинкових територій. На 23 поверсі,
над квартирою позивача, знаходиться
нежиле приміщення № 197 - творча
майстерня, яке належить на праві
власності ОСОБА_6, якого суд залучив до
участі у справі в якості
співвідповідача.

Згідно з актами, які складались
працівниками КП «Житло-Сервіс» у січні
2010 року, у серпні 2011 року, у
грудні 2012 року, у квартирі АДРЕСА_1
відбувалось залиття водою.

Також відповідно до заяв, які
подавались позивачем на адресу
відповідача, ОСОБА_3 з 2006 року
скаржилась на протікання води з
технічного поверху та даху в її
квартиру, у зв'язку з чим КП
«Житло-Сервіс» у 2010 році погодилось
провести вибірковий ремонт покрівлі. 27
грудня 2012 року ОСОБА_3 зверталась до
директора КП «Житло-Сервіс» по факту
залиття її квартири та відмови
працівників КП «Житло-Сервіс» складати
відповідний акт про настання даної
події.

Статтею 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що споживач має право на
відшкодування збитків, завданих його
майну та/або приміщенню, шкоди,
заподіяної його життю чи здоров'ю
внаслідок неналежного надання або
ненадання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль за технічним
станом інженерного

обладнання будинків, квартир,
приміщень; утримувати в належному
технічному стані, здійснювати
технічне обслуговування та ремонт
внутрішньобудинкових мереж, вживати
заходів щодо ліквідації аварійних
ситуацій, усунення порушень якості
послуг у терміни, встановлені
договором та/або законодавством.

У розділі ІІ. Інженерно-транспортні
експертизи п. 5.1. Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень та
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
8 жовтня 1998 року № 53/5, (далі -
Інструкція) передбачено, що основними
завданнями будівельно-технічної
експертизи, у тому числі з визначення
вартості нерухомого майна та майнових
прав на нього, є, зокрема, визначення
технічного стану будівель, споруд та
інженерних мереж, причин пошкоджень та
руйнувань об'єктів та їх елементів.

Відповідно до висновку Незалежного
інституту судових експертиз
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 16
квітня 2014 року, який суд поклав в основу
при ухваленні рішення, найбільш
ймовірна причина залиття квартири
позивачки є потрапляння атмосферних
опадів через покрівлю даху в місці
розміщення вентиляційного каналу,
внаслідок відсутності та порушення її
герметичності.

При цьому під час проведення
зазначеної експертизи, експерт не
вимагав суд витребувати у сторін
необхідну технічну документацію, яка
відсутня в матеріалах справи, тому поза
увагою експерта залишилась наявність
творчої майстерні над квартирою
позивачки.

Таким чином, висновок експерта не
ґрунтується на причинно-наслідковому
зв'язку між залиттям і діями
підприємства, а відповідно до ч. 4 ст. 60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Крім того, суди, зазначивши, що
висновком експерта не встановлений
причинний зв'язок між залиттям
квартири № 80 та технічним станом
санітарно-технічного обладнання та
комунікацій приміщення № 200 у будинку
АДРЕСА_1, не врахували, що у висновку
експерта чітко зазначено: в
приміщеннях туалету, санвузлу та
кабінету вбачаються темно-брудні плями
на поверхні натяжної стелі, потьоки на
стінах. При цьому більшість інженерних
комунікацій приміщення № 200 прокладена
під елементами підвісної стелі та
недоступні для огляду.

Згідно з актами від 3 серпня 2011 року, від
16 серпня 2011 року та від 11 січня 2013 року
встановлено причину затікання -
внаслідок аварії на системі
водопостачання нежилого приміщення №
200, яке розташоване над квартирою
позивача, причиною аварії було
роз'єднання місця з'єднання сифона та
труби водовідведення - це призвело до
затікання нижче розташованих квартир,
у тому числі й квартири ОСОБА_3

Вирішуючи спір, суди зазначених вимог
закону не врахували, у порушення вимог
ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не з'ясували
належним чином фактичних обставин
справи щодо заявлених вимог; які
правовідносини сторін випливають з
установлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин та дійшли передчасного
висновку про часткове задоволення
позову ОСОБА_3

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального
підприємства з експлуатації і ремонту
житлового фонду «Житло-Сервіс»
задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 17
вересня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська