АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________Про
вадження:№ 22ц/790/6379/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 642/3201/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Карімової Л.В.,

суддів колегії : Бурлака І.В.,

Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря Маковецької
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ БАНК» в особі його представника
ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 04 серпня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Публічне
акціонерне товариство (ПАТ) «ВТБ БАНК»,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу (ХМНО)
ОСОБА_6 про визнання права власності на
частину квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5 про
визнання за ним на підставі ст..ст.
62,72,74 СК України, 356,358,360 ЦК України права
власності на 1/8 частини частину
квартири АДРЕСА_1.

Посилався на те, що з лютого 2007 року
він проживає однією сім'єю з ОСОБА_5 в
зазначеній квартирі, яка в 2008 році
придбана за спільні кошти та оформлена
на ОСОБА_7

В подальшому за рахунок спільних
коштів в квартирі проведені ремонтні
та оздоблювальні роботи, внаслідок
чого вартість квартири значно
збільшилась, i згідно акту оцінки
станом на вересень 2012 року складає 349 577
грн.

Оскільки ним на ремонтно -
оздоблювальні роботи витрачено 43 700
грн., вважає, що він має право власності
на 1/8 частину цієї квартири.

Віповідач ОСОБА_5 позов визнала
частково , зазначивши що про факт
проживання

однією сім'єю з ОСОБА_4 ні нотаріуса, ні
представників ПАТ «ВТБ Банк» вона не
повідомляла, оскльки не була впевнена в
почуттях до ОСОБА_8, вважала, що внесок
позивача у ремонтно-оздоблювальні
роботи в квартирі складає 35000 грн.

Розгляд справи відбувся за
відсутністю третіх осіб, які надали
письмові заперечення проти позову з
посиланням на його недоведеність.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 04 серпня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено і за ним
визнано право власності на 1/8 частини
частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 43700
грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВТБ
БАНК», посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення
районного суду та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4

Вказує, що судом першої інстанції
не враховано, що спірна квартира ( яка
є предметом іпотеки) була придбана
одноособово ОСОБА_5 за кредитні кошти
відповідно до укладеного нею та ВАТ
«ВТБ БАНК» кредитного договору № 51
Ф-ІК-5 від 01.07.2008 р., під час оформлення
якого та посвідчення в нотаріальному
порядку заявляла, що не проживає будь з
ким однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Зазначає, що позивачем також не
надано достовірних доказів його
витрат на ремонтно-оздоблювальні
роботи в квартирі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
відповідно до ст.. 303 ЦПК України
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
скарга підлягає задоволенню, а
оскаржуване рішення районного суду -
скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у засіданні (ч.3).

Між тим оскаржуване рішення суду
першої інстанції не відповідає
вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що

рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 07.07.2014 р.
встановлений факт проживання ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з лютого 2007 р. по 07.03.2014 р., яке є
преюдицією при вирішенні цієї справи.
Під час сумісного проживання в спірній
квартирі сторонами був зроблений
ремонт та встановлена автономна
система опалювання за рахунок коштів
позивача, внаслідок чого вартість
спірної квартири значно збільшилася, і
на підставі вимог ст.. 62 СК України ця
квартира може бути визнана об'єктом
права спільної сумісної власності
сторін.

Між тим судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої

інстанції, оскільки вони не
відповідають вимогам закону та
матеріалам справи.

Останні свідчать про те, що 01.07.2008
року між ВАТ «ВТБ БАНК»,
правонаступником якого є ПАТ«ВТБ
БАНК», та ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір № 51 Ф-ІК-5 на суму 84320
доларів США строком на двадцять років.
Грошові кошти, отримані ОСОБА_5 за цим
договором використовуються нею за
цільовим призначенням для придбання
однокімнатної квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_2, і яка передана в
іпотеку банку відповідно до іпотечного
договору № 51 Ф-ІК/ z1-5.

Згідно п. 1.4 іпотечного договору
та заяв від 01.07.2008 р. приватному
нотаріусу ХМНО ОСОБА_5 як набувач
спірної квартири вказувала, що не
перебуває у зареєстрованому шлюбі та
не проживає будь з ким однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

В суді апеляційної інстанції
представником апелянта надана копія
ухвали Апеляційного суду Харківської
області від 15.10.2014 року про скасування
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 07.07.2014 р. та
залишення без розгляду заяви ОСОБА_4,
заінтересована особа ОСОБА_5 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу.

Зазначені обставини не
оспорювалися іншими учасниками
процесу.

Застосовуючи до виниклих
правовідносин вимоги ст.ст. 60,61,74 ЦК
України, суд першої інстанції не
врахував вищевказаних обставин
набуття спірної квартири одноособово
ОСОБА_5 та регулювання цими нормами
права щодо спільної сумісної
власності, безпідставно визнав за
ОСОБА_4 право часткової власності на
спірну квартиру.

Судом першої інстанції на
порушення вимог ст.ст. 56-60, 212 ЦПК
України надана неправильна оцінка
доказам у справі щодо витрат,
понесених ОСОБА_4 на оздоблення спірної
квартири, у зв'язку з чим істотно
збільшилася її вартість, оскільки
надані позивачем витратні накладні не
містять даних про те, що ці витрати
поніс позивач і саме на благоустрій
спірної квартири, а також не враховано,
що ОСОБА_4 не надано достовірних
доказів того, що між ним та ОСОБА_5
існувала домовленість на утворення
ними спільної часткової власності на
квартиру відповідно до вимог ст.. 316, 319,
356, 357 ЦК України.

Судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням вимог ст.. 309 ЦПК України,
що є підставою для його скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_4 за
недоведеністю вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2.ч.1 ст. 307,
ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ БАНК»
задовольнити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 04 серпня 2014 року
скасувати та відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи:
Публічне акціонерне товариство «ВТБ
БАНК», приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання права власності на
частину квартири.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: