АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції - Марфіна Н.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 18 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чиста вода СП» про
стягнення заборгованості за угодою та
за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Чиста
вода СП» до ОСОБА_1 про визнання угоди
недійсною,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 18 серпня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чиста вода СП» про
стягнення заборгованості за угодою -
відмовлено.

В задоволені зустрічного позову ТОВ
«Чиста вода СП» про визнання угоди
недійсною - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 18 серпня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення,
яким стягнути з ТОВ «Чиста вода СП»
суму заборгованості в розмірі 12 000,00
грн. Судові витрати покласти на
відповідача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за угодою. Позовні
вимоги мотивує тим, що 22.08.2013 року між
адвокатом ОСОБА_1 та ТОВ «Чиста вода СП»
було укладено угоду №22/08/13 за змістом
якої позивач зобов'язався представляти
права та законні інтереси відповідача
в державних органах, з метою вирішення
спірних правовідносин з Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, а відповідач
зобов'язався сплачувати позивачу
щомісяця 4000,00 грн. кожного десятого
числа поточного місяця. Позивач
зазначає, що своєчасно та належним
чином виконав взяті на себе
зобов'язання, при цьому відповідач в
частині здійснення розрахунку з
позивачем умов угоди не виконує, у
зв'язку із чим виникла заборгованість
за жовтень 2013 року - 4000,00 грн., листопад
2013 року - 4000,00 грн. та грудень 2013 року -
4000,00 грн., всього за три місяці 12 000,00 грн.
11.12.2013 року позивач направив на адресу
відповідача лист-вимогу про погашення
заборгованості, однак до теперішнього
часу відповідач не здійснив розрахунку
з позивачем. Із посиланням на положення
статей 526, 530, 625, 629 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача
вказаний розмір заборгованості за
договором про надання правової
допомоги, а також у відповідності до
положень Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
стягнути з відповідача пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення в
сумі 185,20 грн.

31.01.2014 року відповідач звернувся до
суду з зустрічним позовом до позивача
про визнання угоди недійсною.

Рішення в частині зустрічного позову
не оскаржується.

Судом встановлено, що 22.08.2013 року між
адвокатом ОСОБА_1 та ТОВ «Чиста вода СП»
укладено угоду № 22/08/13 про надання
правової допомоги. (а.с.3).

Відповідно до п.п.1.3, 3.1, 3.6 укладеної між
сторонами угоди, адвокат приймає на
себе обов'язки представляти права і
законні інтереси клієнта в державних
органах з метою вирішення спірних
правовідносин з Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві. За виконання умов угоди клієнт
сплачує адвокату 4000,00 грн. кожного
десятого числа поточного місяця.
Наприкінці поточного місяця адвокат
надає клієнту акт виконаних робіт.

Згідно ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Адвокат ОСОБА_1 просить стягнути
заборгованість за вказаною угодою за
жовтень, листопад та грудень 2013 року,
однак жодних доказів про надання
правової допомоги з вирішення спірних
питань між ТОВ «Чиста вода СП» та
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві у листопаді та грудні 2013 року
позивачем суду не надано.

В матеріалах справи міститься копія
апеляційної скарги адвоката датована
22.10.2013 року, однак виходячи із змісту
укладеної угоди про надання правової
допомоги, грошові кошти у сумі 4000,00 грн.
сплачуються клієнтом кожного 10 числа
поточного місяця за виконання умов
угоди, однією з таких умов є надання
адвокатом наприкінці поточного місяця
акту виконаних робіт. При цьому,
позивач ОСОБА_1 не надав суду жодних
доказів складання ним та направлення
на адресу відповідача акту виконаних
робіт щодо послуг наданих у жовтні 2013
року з включенням до нього послуг по
складанню зазначеної вище апеляційної
скарги. Відсутні відповідні докази і
щодо складання та направлення на
адресу відповідача актів виконаних
робіт стосовно послуг, які були надані
у листопаді та грудні 2013 року.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтвердив, що у
позивача відсутні докази направлення
акту виконаних робіт за
жовтень-грудень 2013 року відповідачу,
квитанція про направлення акту
виконаних робіт втрачена. Та
підтвердив, що акт виконаних робіт
відповідачем за період жовтень-грудень
2013 року не підписано.

З підстав наведенного, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
позивачем за первісним позовом не
доведено виконання умов договору по
наданню відповідачу актів виконаних
робіт, які є підставою для оплати
наданих послуг, що вказує на
необґрунтованість позовних вимог про
стягнення заборгованості за угодою про
надання правової допомоги, оскільки не
доведено дійсне надання такої допомоги
у визначений позивачем період.

Крім цього, судом вірно зазначено, що
позивач помилково посилається на
положення Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» в
обґрунтування вимог про стягнення з
відповідача пені, оскільки цей Закон
регулює договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, а
відповідно до роз'яснень Вищої
кваліфікаційної комісії адвокатури
при Кабінеті міністрів України №V/3-71
від 21.03.2008 року «Про суміщення
адвокатської та підприємницької
діяльності», адвокатська діяльність не
є господарською і, зокрема,
підприємницькою у значенні ст. 3 ГК
України, а адвокат не є суб'єктом
господарювання, який здійснює
підприємницьку діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційній суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З цих підстав колегія суддів зазначає,
що долучені до апеляційної скарги
копію акту виконаних робіт № 2 від
12.12.2013 року, ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2013 року та постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 жовтня 2013 року, колегія
суддів не приймає до уваги керуючись
приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, крім
того, ще й не заявлені представником
позивача в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують та не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення в частині первісного позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: