Єдиний унікальний номер: 378/830/14-ц
Провадження № 2/378/255/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2014 р. Ставищенський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді:
Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря:
Шевченко Т. А.,

представника позивача:
ОСОБА_1,

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
Київської області справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Іванівської
сільської ради Ставищенського району
Київської області про визнання рішення
незаконним, визнання державного акта
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною позовною заявою
звернувся ОСОБА_3, посилаючись на те, що
07 лютого 1994 року у КСП «Прогрес» він
придбав ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1. Договір посвідчено секретарем
Іванівської сільської ради
Ставищенського району Київської
області Мельник О. С. за реєстром №6.
Рішенням №31 від 28 листопада 1996 року
виконавчого комітету Іванівської
сільської ради відповідно до Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
приватизацію земельних ділянок» від 26
грудня 1992 року передано у приватну
власність громадянам, в тому числі
йому, земельну ділянку загальною
площею 0,34 га, з яких: для обслуговування
житлового будинку -0,25 га, для ведення
особистого підсобного господарства -
0,09 га по АДРЕСА_1. Цим же рішенням
передано у власність ОСОБА_5, земельну
ділянку загальною площею 0,35 га, в тому
числі для обслуговування житлового
будинку -0,25 га, для ведення особистого
підсобного господарства - 0,10 га по
АДРЕСА_1 (порядковий НОМЕР_1). Порядок
виникнення права власності на
земельні ділянки визначався статтями
22, 23 Земельного Кодексу України від 18
грудня 1990 року №561-ХІІ, який діяв на той
час. Зокрема, право власності на землю
або право користування наданою
земельною ділянкою виникало після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право. Право
власності або право постійного
користування землею посвідчувалося
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів. Проте, дія статті 23
Земельного Кодексу України від 18
грудня 1990 року №561-ХІІ була зупинена
щодо власників земельних ділянок,
визначених статтею 1 Декрету N 15-92 від
26.12.92 "Про приватизацію земельних
ділянок", а саме громадян України, яким
були передані приватну власність
земельні ділянки, надані їм для ведення
особистого підсобного господарства,
будівництва і обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва,
дачного і гаражного будівництва, у
межах норм, установлених Земельним
кодексом України. Громадяни та
юридичні особи зберігають право на
земельні ділянки одержані ними до 01
січня 2002 р. у власність. Тимчасове
користування або на умовах оренди в
розмірах, що були раніше передбачені
чинним законодавством. Як він дізнався
при зверненні за виготовленням
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки, 12 грудня 2000 року складений
акт про встановлення та погодження
межі земельної ділянки на місцевості,
згідно з яким передано на зберігання
ОСОБА_5 межові знаки в кількості 3 штуки.
У вказаному акті його підпис було
підроблено. Рішенням №99 від 27 лютого 2001
року 15 сесії 23 скликання Іванівської
сільської ради затверджено матеріали
технічної документації на землю та
передано безкоштовно в приватну
власність земельні ділянки жителям
села Богатирка, в т.ч. ОСОБА_5 площею 0,3704
га. На підставі вказаного рішення 27
травня 2001 року гр. ОСОБА_5 отримала
державний акт на право приватної
власності на землю на бланку серії І-КВ
№045200 на земельну ділянку розташовану в
селі Богатирка Ставищенського району
Київської області площею 0,3704 га, в тому
числі для обслуговування житлового
будинку -0,2500 га, для ведення особистого
підсобного господарства - 0,1204 га.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Богатирка
Ставищенського району Київської
області ОСОБА_5 померла. Спадкоємцею за
заповітом, яка прийняла спадщину,
подавши в Ставищенській районній
державній нотаріальній конторі заяву
про видачу свідоцтва про право на
спадщину на частину спадкового майна є
ОСОБА_2. Слід зазначити, що вказане
рішення суперечило законодавству,
оскільки технічна документація
виготовлена невірно, а саме: межа
земельної ділянки проходила через
земельну ділянку, яка перебувала в його
користуванні, і не відповідала
черговому кадастровому плану. У нього
залишилося лише 0,0916 га, що
підтверджується викопіюванням з
проекту формування території.

Позивач просить суд визнати недійсним
та скасувати рішення №99 від 27 лютого 2001
року 15 сесії 23 скликання Іванівської
сільської ради в частині затвердження
матеріалів технічної документації на
землю та передачі безкоштовно в
приватну власність ОСОБА_5 земельної
ділянки розташованої в селі Богатирка
Ставищенського району Київської
області, площею 0,3704 га, в тому числі для
обслуговування житлового будинку -0,2500
га, для ведення особистого підсобного
господарства - 0,1204 га, та визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю виданий 27
травня 2001 року на бланку серії І-КВ
№045200 на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку
розташовану в селі Богатирка
Ставищенського району Київської
області, площею 0,3704 га, в тому числі 0,2500
га для обслуговування житлових
будівель та господарських споруд та
0,1204 га для ведення особистого
підсобного господарства, який
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю за №145.

Позивач в судове засідання не прибув,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.
причинисвоєї неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги в інтересах
позивача підтримала, підтвердила
обставини, на які позивач посилається в
позовній заяві.

Представник відповідача - Іванівської
сільської ради в судове засідання не
прибув, до суду з сільської ради
надійшла заява, в якій позовні вимоги
вона визнає, просить справу розглядати
без участі її представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заяви про визнання позову
відповідачами, заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2 та дослідивши
письмові докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Встановлено, що 07 лютого 1994 року ОСОБА_3
у КСП «Прогрес» придбав ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1. Договір
посвідчено секретарем Іванівської
сільської ради Ставищенського району
Київської області ОСОБА_4 за реєстром
№6, що підтверджується договором
купівлі-продажу (а. с. 11-14, 34-35).

Рішенням №31 від 28 листопада 1996 року
виконавчого комітету Іванівської
сільської ради відповідно до Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
приватизацію земельних ділянок» від 26
грудня 1992 року передано у приватну
власність громадянам, в тому числі
позивачу, земельну ділянку загальною
площею 0,34 га, з яких: для обслуговування
житлового будинку -0,25 га, для ведення
особистого підсобного господарства -
0,09 га по АДРЕСА_1. Цим же рішенням
передано у власність ОСОБА_5, земельну
ділянку загальною площею 0,35 га, в тому
числі для обслуговування житлового
будинку -0,25 га, для ведення особистого
підсобного господарства - 0,10 га по
АДРЕСА_1 ( порядковий НОМЕР_1) (а. с. 16).

Порядок виникнення права власності на
земельні ділянки визначався статтями
22, 23 Земельного Кодексу України від 18
грудня 1990 року №561-ХІІ, який діяв на той
час. Зокрема, право власності на землю
або право користування наданою
земельною ділянкою виникало після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право. Право
власності або право постійного
користування землею посвідчувалося
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Проте, дія статті 23 Земельного Кодексу
України від 18 грудня 1990 року №561-ХІІ
була зупинена щодо власників земельних
ділянок, визначених статтею 1 Декрету N
15-92 від 26.12.92 "Про приватизацію
земельних ділянок", а саме: громадян
України, яким були передані приватну
власність земельні ділянки, надані їм
для ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, у межах норм,
установлених Земельним кодексом
України.

У відповідності з пунктом 1,7 розділу ІХ
"Прикінцеві положення" Земельного
Кодексу України від 21.10.2001 року цей
Кодекс набирає чинності з 1січня 2002
року. Громадяни та юридичні особи
зберігають право на земельні ділянки
одержані ними до 01 січня 2002 р. у
власність, тимчасове користування або
на умовах оренди в розмірах, що були
раніше передбачені чинним
законодавством.

Пунктом 1 розділу X "Перехідні
положення" Земельного Кодексу України
(від 21.10.2001 року) встановлено, що рішення
про передачу громадянам України
безоплатно у приватну власність
земельних ділянок, прийняті органами
місцевого самоврядування відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію
земельних ділянок", є підставою для
виготовлення та видачі цим громадянам
або їх спадкоємцям державних актів на
право власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

При зверненні за виготовленням
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки позивач дізнався, що 12 грудня
2000 року був складений акт про
встановлення та погодження межі
земельної ділянки на місцевості,
згідно з яким передано на зберігання
ОСОБА_5 межові знаки в кількості 3 штуки
(а. с. 9).

У вказаному акті підпис позивача було
підроблено, що підтверджується
постановою про закриття кримінального
провадження від 16 грудня 2013 року (а. с.
15).

Рішенням №99 від 27 лютого 2001 року 15
сесії 23 скликання Іванівської
сільської ради затверджено матеріали
технічної документації на землю та
передано безкоштовно в приватну
власність земельні ділянки жителям
села Богатирка, в т.ч. ОСОБА_5 площею 0,3704
га (а. с. 7-10).

На підставі вказаного рішення 27 травня
2001 року гр. ОСОБА_5 отримала державний
акт на право приватної власності на
землю на бланку серії І-КВ №045200 на
земельну ділянку розташовану в селі
Богатирка Ставищенського району
Київської області площею 0,3704 га, в тому
числі для обслуговування житлового
будинку -0,2500 га, для ведення особистого
підсобного господарства - 0,1204 га.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Богатирка
Ставищенського району Київської
області ОСОБА_5 померла, що
підтверджується матеріалами
кримінального провадження №0000346.

Спадкоємцею за заповітом, яка прийняла
спадщину подавши в Ставищенській
районній державній нотаріальній
конторі заяву про видачу свідоцтва про
право на спадщину на частину
спадкового майна є відповідач по
справі - ОСОБА_2.

Вказане рішення суперечило
законодавству, оскільки технічна
документація виготовлена невірно, а
саме межа земельної ділянки проходила
через земельну ділянку, яка перебувала
в користуванні позивача, і не
відповідала черговому кадастровому
плану. У ОСОБА_3 залишилося лише 0,0916 га,
що підтверджується викопіюванням з
проекту формування території (а. 17).

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК
України способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
незаконним рішення, дії чи
бездіяльності органу держаної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно пункту 4 частини першої статті 268
Цивільного Кодексу України на вимогу
власника або іншої особи про визнання
незаконним правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право позовна давність не
поширюється.

У відповідності з пунктом 1 розділу IX
Прикінцеві положення "Земельного
Кодексу України" від 21.10.2001 року цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2002
року.

Пунктом 1 розділу X "Перехідні
положення" Земельного Кодексу України
(від 21.10.2001 року) встановлено, що рішення
про передачу громадянам України
безоплатно у приватну власність
земельних ділянок, прийняті органами
місцевого самоврядування відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію
земельних ділянок", є підставою для
виготовлення та видачі цим громадянам
або їх спадкоємцям державних актів на
право власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право
власності на землю (земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

Згідно частини 1 статті 125 Земельного
Кодексу України право власності на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Згідно статті 79 Земельного Кодексу
України земельна ділянка - це частина
земної поверхні з установленими
межами, певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.
Законодавством також встановлено, що
межі земельних ділянок визначаються в
технічній документації із землеустрою
та в натурі (на місцевості).

Враховуючи вищевикладене, беручи до
уваги, що рішення №99 від 27 лютого 2001
року 15 сесії 23 скликання Іванівської
сільської ради в частині затвердження
матеріалів технічної документації на
землю та передачі безкоштовно в
приватну власність ОСОБА_5 земельної
ділянки розташованої в селі Богатирка
Ставищенського району Київської
області, площею 0,3704 га, в тому числі для
обслуговування житлового будинку -0,2500
га, для ведення особистого підсобного
господарства - 0,1204 га та виданий ОСОБА_5
на підставі цього рішення державний
акт на право приватної власності на
землю на бланку серії І-КВ №045200 не
відповідають вимогам законодавства
України, суд дійшов висновку, що їх слід
визнати недійсними, а рішення №99 від 27
лютого 2001 року 15 сесії 23 скликання
Іванівської сільської ради в
зазначеній частині підлягає
скасуванню.

Оскільки відповідачі до пред'явлення
даного позову і в судовому засіданні не
оспорювали позовних вимог, відповідно
до змісту ст. 88 ЦПК України на них не
може бути покладений обов'язок по
відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 22, 23 Земельного
Кодексу України від 18 грудня 1990 року
№561-ХII, розділами IX, X "Прикінцеві
положення" Земельного кодексу України
від 21.10.2001 року, ст. ст. 16, 268 ЦК України,
ст. 83 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року),
ст. 1 Декрету КМ України від 26 грудня 1992
року №15-92 "Про приватиацію земельних
ділянок", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209 ч. 3, 213-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення
№99 від 27 лютого 2001 року 15 сесії 23
скликання Іванівської сільської ради
Ставищенського району в частині
затвердження матеріалів технічної
документації на землю та передачі
безкоштовно в приватну власність
ОСОБА_5 земельної ділянки,
розташованої в селі Богатирка
Ставищенського району Київської
області, площею 0,3704 га, в тому числі:
для обслуговування житлового будинку
-0,2500 га, для ведення особистого
підсобного господарства - 0,1204 га.

Визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
виданий 27 травня 2001 року на бланку
серії І-КВ №045200 на ім'я ОСОБА_5 на
земельну ділянку, розташовану в селі
Богатирка Ставищенського району
Київської області, площею 0,3704 га, в тому
числі: 0,2500 га для обслуговування
житлових будівель та господарських
споруд та 0,1204 га для ведення особистого
підсобного господарства, який був
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю за №145.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Р. В. Гуртовенко