У Х В А Л А

"23" липня 2014 р.

Суддя Богунського районного суду
м.Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши
заяву адвоката ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, про забезпечення
позову в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання квартири спільною
сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2014 року позивач звернувся до суду із
вказаним позовом про визнання квартири
спільною сумісною власністю.

В обґрунтування позову зазначає, що
перебував в шлюбі із відповідачем по
справі в період якого ними на підставі
договору купівлі-продажу була придбана
квартира АДРЕСА_1, яка відповідно до
вимог Сімейного кодексу України є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Позивач посилається на те, що після
розірвання шлюбу між сторонами
відповідач перестала визнавати його
право власності на зазначену вище
квартиру як співвласника, а відтак з
метою забезпечення виконання рішення
суду представник позивача просить суд
накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та
заборонити відповідачу вчиняти
будь-які дії, пов'язані із відчуженням
цієї квартири.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Розглянувши заяву про забезпечення
позову, вивчивши матеріали позовної
заяви, врахувавши зміст позовних вимог
та предмет позову, суддя вважає, що
заява про забезпечення позову підлягає
задоволенню, оскільки є підстави
вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на спірну квартиру
та заборони вчиняти певні дії зможе
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з нормами п.1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК
України, позов забезпечується
накладенням арешту на майно, що
належить відповідачеві і знаходиться у
нього або інших осіб та забороною
вчиняти певні дії.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151, 152, 153, 293, 294 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову
задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заборонити відповідачу по справі
вчиняти будь-які дії, пов'язані із
відчуженням квартири АДРЕСА_1 до
закінчення розгляду справи по суті.

Копію ухвали направити до
Реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області для виконання,
іншим особам до відома.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Д. В. Кузнєцов