Провадження № 2/0202/7/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 вересня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого судді - Мороза
В.П.,

при секретареві - Калюжній В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
по цивільній справі № 2/202/327/2013 за
позовом прокуратури Дніпропетровської
області в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області до
Відкритого акціонерного товариства
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи - комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації, Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» про
витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з заявою про
перегляд цивільної справи у зв'язку з
нововиявленими обставинами. По цій ці
цивільній справі Індустріальним
районнім судом м. Дніпропетровська
29.05.2013 року було прийняте рішення, яким
позов прокуратури Дніпропетровської
області в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області до
відкритого акціонерного товариства
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи - комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» про
витребування майна задоволено та
витребувано на користь держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області від ОСОБА_3
нерухоме майно: на третьому поверсі
прим. №8 поз. 1-46, І, ІІ; на четвертому
поверсі прим. №9 поз. 1-46, І, ІІ; на п'ятому
поверсі прим. №10 поз. 1-44, І, ІІ; місця
загального користування на другому
поверсі поз. І, ІІ, на першому поверсі
поз. І, ІІ, ІІІ, IV та V загальною площею
1968, 9 кв. м., розташоване по АДРЕСА_1.

Витребувано на користь держави в
особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області від ОСОБА_1
нерухоме майно: приміщення в підвалі №1
загальною площею 10,1 кв. м.; приміщення
№1 поз. 1-5, 5а загальною площею 58,0 кв. м.;
на першому поверсі прим. №2 поз. 1-19, 19а,
21, прим. 3 поз. 1-7; приміщення №4 поз. 1-6;
приміщення №5 поз. 1, 2; приміщення №6
поз. 1-3; тамбур поз. ІV площею 622,0 кв. м. та
загальною площею 690,1 кв. м., розташоване
по АДРЕСА_1.

Витребувано на користь держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області від ОСОБА_2
нерухоме майно: приміщення №7 поз. 1-20,
24-38 загальною площею 638,0 кв. м. на
другому поверсі; в загальному
користуванні на першому поверсі поз. І,
ІІ загальною площею 12,0 кв. м., на другому
поверсі поз. І загальною площею 12,2 кв.м.,
розташоване по АДРЕСА_1.

Ухвалою колегії судів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21.11.2013 року апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилено, рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
залишено без змін.

В обґрунтування заявлених вимог
заявники зазначили на те, що їм стали
відомі істотні обставини, що не були
відомі на час розгляду справи.
Заявники, як на нововиявлені,
посилаються на ті обставини, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради № 1163
від 17.05.2001 року «Про оформлення права
власності» право колективної
власності на об'єкт нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_1, літ. А-5- гуртожиток
зареєстровано 07 червня 2001 року у КП
«ДМБТІ» та записаному у реєстрову
книгу № 18 ЖЮ за реєстровим № 1068-14 за
товариством з обмеженою
відповідальністю «Битовик».

Ці обставини доказують те, що
спірний об'єкт вибув з відома власника
та те, що їм було без поважних підстав
пропущено строк позовної давності. Про
ці обставини їм тільки стало відомо.
Раніше судом ці обставини не
враховувалися судом при винесення
рішення.

На думку заявників ці обставини
повинні були вплинути на вказане
судове рішення, оскільки вони є
істотними для цієї справи і вони не
були відомі на час розгляду цієї
справи по суті та є доказами того, що
спірний об'єкт вибув з володіння
власника з його відому і того, що РВ
ФДМУ по Дніпропетровській області було
без поважних підстав пропущено строк
позовної давності. Просять
переглянути цю справу у зв'язку з
нововиявленими обставинами та
прийняти по справі нове рішення.

У судове засідання 05 вересня 2014 року
сторони по справі не з'явилися.

Заявником ОСОБА_1, його представником
та представником ОСОБА_3 надано заяву
про слухання справи без їх участі,
вимоги викладені у заяві просять
задовольнити у повному обсязі.

Представник Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській в попередніх
судових засіданнях заперечував проти
задоволення заяви.

Прокурор в попередніх судових
засіданнях проти задоволення заяви
заперечував.

Інші особи, які брали участь у
справі у судове засідання по справі не
явилися про час і місце його проведення
повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦПК України
неявка заявників та інших осіб, які
беруть участь у справі не є перешкодою
для розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та надані
докази суд вважає, що вимоги заявників
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 05 травня 2008 року право власності на
приміщення № І,1,2,3,4,5,6 в будівлі
гуртожитку літ.А-5 по АДРЕСА_1
(приміщення в підвалі №1 загальною
площею 10,1 кв. м.; приміщення №1 поз. 1-5, 5а
загальною площею 58,0 кв. м.; на першому
поверсі прим. №2 поз. 1-19, 19а, 21, прим. 3
поз. 1-7; приміщення №4 поз. 1-6; приміщення
№5 поз. 1, 2; приміщення №6 поз. 1-3; тамбур
поз. ІV площею 622,0 кв. м. та загальною
площею 690,1 кв. м.) зареєстровано на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 11 квітня
2008 року за ОСОБА_1

05 вересня 2008 року ОСОБА_1, з метою
одержання коштів на ремонт гуртожитку
була укладена генеральна кредитна
угода на суму 139000,00 доларів США з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», а в
забезпечення її виконання були
передані приміщення спірного
гуртожитку заставною вартістю 5134800,00
грн. на підставі вищезазначеного
договору купівлі-продажу. (а.с.61-63).

16 грудня 2010 року право власності на
приміщення №7 (поз. 1-20, 24-38 загальною
площею 638,0 кв. м. на другому поверсі; в
загальному користуванні на першому
поверсі поз. І, ІІ загальною площею 12,0
кв. м., на другому поверсі поз. І
загальною площею 12,2 кв.м.) вказаного
гуртожитку зареєстровано на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 27 квітня 2010 року за
ОСОБА_2

15 березня 2011 року право власності на
частину будівлі вказаного гуртожитку
(на третьому поверсі прим. №8 поз. 1-46, І,
ІІ; на четвертому поверсі прим. №9 поз.
1-46, І, ІІ; на п'ятому поверсі прим. №10
поз. 1-44, І, ІІ; місця загального
користування на другому поверсі поз. І,
ІІ, на першому поверсі поз. І, ІІ, ІІІ, IV
та V загальною площею 1968,9 кв. м.)
зареєстроване на підставі договору
дарування від 24 лютого 2011 року за
ОСОБА_3

Позивач посилався на те, що під
час приватизації товариства спірна
будівля гуртожитку до його статутного
фонду не увійшла, оскільки не була
врахована при інвентаризації та
включена в оцінку, у зв'язку з чим
залишилась на балансі товариства, як
державне майно, виходячи з того, що
наказом від 22.06.1995 № 12/68-РП
регіонального відділення Фонду
державного майна по Дніпропетровській
області було прийняте рішення про
приватизацію Будівельно-монтажного
тресту «Дніпромістобуд».

Наказом від 28.06.1995 №12/256-ИК було
створено інвентаризаційну комісію по
БМТ «Дніпромістобуд», у відповідності
з яким комісії наказано провести
інвентаризацію станом на 01.07.1995, але
наказом від 14.07.1995 №12/326 строк
інвентаризації продовжено на 15
календарних днів, тобто до 29.07.1995.

Рішенням від 27.07.1995 № 1030 виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради народних депутатів гуртожиток по
АДРЕСА_1 переданий на баланс тресту
«Дніпромістобуд», але при
інвентаризації врахований не був і в
оцінку не увійшов.

Листом від 13.06.2001 року № 12/7-23414
регіональним відділенням було видано
перелік нерухомого майна, яке
передається у власність відкритому
акціонерному товариству "МБТ
"Дніпромістобуд", в якому гуртожиток по
АДРЕСА_1 не значиться.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до частини 1, 1 статті 361 ЦПК
України рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
ново виявленими обставинами.
Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з ново виявленими обставинами є
істотні обставини справи, що не були і
не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Однак, з матеріалів архівної справи
наданої для огляду КП «ДМБТІ» у судове
засідання по спірному гуртожитку
вбачається, що вперше право власності
на будівлю гуртожитку літ.А-5 по АДРЕСА_1
було зареєстровано за ВАТ «БМТ
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд» на підставі наказу
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області від 08.06.1998
року за № 12/29-3 ВП «Про завершення
приватизації» та переліку об'єктів
нерухомого майна за № 01/5-34 від 06.03.1998
року, про що видане реєстраційне
посвідчення 04.01.2000 (т. I а/с. 26-28 ДМБТІ).

Вдруге право власності на будівлю
гуртожитку літ.А-5 по АДРЕСА_1 було
зареєстровано за товариством з
обмеженою відповідальністю «Битовик»
на праві колективної власності на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого 07.06.2001 року
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради,
зареєстрованого 07 червня 2001 року у КП
«ДМБТІ» та записаному у реєстрову
книгу № 18 ЖЮ за реєстровим № 1068-14
згідно рішення міськвиконкому за № 1163
від 17.05.2001 року «Про оформлення права
власності» з внесенням спірного
гуртожитку до статутного фонду
підприємства (т. I а/с. 80, 81 ДМБТІ).

Відтак, посилання РВ ФДМ України на
лист від 13.06.2001 року № 12/7-23414 з переліком
нерухомого майна, яке передається у
власність відкритому акціонерному
товариству "Будівельно-монтажний трест
"Дніпромістобуд" в якому гуртожиток по
АДРЕСА_1 не значився, не можуть бути
взяті до уваги суду, тому, що зазначений
гуртожиток 13.06.2001р. вже фактично не міг
увійти у перелік нерухомого майна,
оскільки 07.06.2001 року право власності
було зареєстровано за ТОВ «Битовик» на
праві колективної власності на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого 07.06.2001 року
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради.

Крім того, відповідно до Закону України
№2163-ХІІ від 04.03.1992 «Про приватизацію
державного майна» та Положення про
регіональне відділення Фонду
державного майна України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.1994 №412
регіональне відділення ФДМ України,
яке здійснює державну політику у сфері
приватизації майна, що перебуває у
загальнодержавній власності, здійснює
повноваження власника державного
майна у процесі приватизації, а також
захист майнових прав держави на
території України та за її кордоном.

Згідно статті 7 Закону України «Про
приватизацію державного майна»
державну політику в сфері приватизації
здійснюють Фонд державного майна
України, його регіональні відділення
та представництва у районах і містах,
органи приватизації в Автономній
Республіці Крим, що становлять єдину
систему державних органів
приватизації в Україні.

З огляду на вищевикладене суд вважає,
що здійснюючи приватизаційну політику
держави щодо ВАТ «Будівельно-монтажний
трест Дніпромістобуд», РВ ФДМ України
по Дніпропетровській області діяв як
орган публічної влади і зобов'язаний
був ухвалювати свої рішення в межах
чинних на той час законів, зокрема
Закону України «Про приватизацію
державного майна» і «Про державну
програму приватизації» та підзаконних
актів. Він мав виключні повноваження
щодо встановлення умов приватизації та
ухвалення необхідних для її проведення
рішень.

Пунктами 1.3.,1.4. Наказу Фонду державного
майна України, Міністерства економіки
України від 19.05.1999 року № 908/68 «Про
управління державним майном, яке не
увійшло до статутних фондів
господарських товариств у процесі
приватизації, але перебуває на їх
балансі» зазначено, що управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних фондів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі, полягає у
виборі та забезпеченні уповноваженим
органом (державні органи приватизації)
способу та умов подальшого
використання майна у межах чинного
законодавства відповідно до таких
принципів:

- забезпечення ефективності
використання та збереження державного
майна, здійснення заходів контролю;

- сприяння підвищенню ефективності
діяльності підприємств, зокрема -
покращення фінансового стану
господарських товариств, на балансі
яких перебуває державне майно, яке не
увійшло до статутних фондів;

- наявність альтернативних (залежно від
груп майна у межах чинного
законодавства) способів забезпечення
управління державним майном, яке не
увійшло до статутних фондів
господарських товариств у процесі
приватизації, але перебуває на їх
балансі;

- пріоритетність вибору способів
управління державним майном, яке не
увійшло до статутних фондів
господарських товариств у процесі
приватизації, але перебуває на їх
балансі, дотримання якого забезпечує
надходження коштів до Державного
бюджету України.

Способи управління державним майном,
яке не увійшло до статутних фондів
господарських товариств у процесі
приватизації, але перебуває на їх
балансі, є такими :

- здійснення приватизації відповідно
до Законів України "Про приватизацію
державного майна", "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", "Про Державну програму
приватизації" та інших
нормативно-правових актів;

- передача майна в оренду відповідно до
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна";

- передача майна у комунальну власність
у порядку, передбаченому Законом
України "Про передачу об'єктів права
державної та комунальної власності";

- передача майна в управління
центральних та місцевих органів
виконавчої влади у порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 21.09.98 N 1482;

- передача майна господарським
товариствам на умовах відповідного
договору безоплатного зберігання (далі
- договір зберігання) відповідно до
вимог законодавства.

При визначенні способу управління
попередньо аналізуються висновки
інвентаризаційних комісій про
результати інвентаризації державного
майна, яке не увійшло до статутних
фондів господарських товариств, але
перебуває на їх балансі. Пріоритетним
при обранні способу управління
державним майном є спосіб його
приватизації. Якщо відповідне державне
майно не підлягає приватизації, то
застосовуються наступні за черговістю
способи управління, викладені у п. 1.4.

При потребі обрання іншого з
перерахованих способів управління
державним майном та за умови
відповідності обраного в даному разі
способу чинному законодавству
державні органи приватизації
створюють Комісію, залучаючи фахівців
відповідного органу приватизації,
відповідного галузевого міністерства
(іншого центрального органу виконавчої
влади), органу місцевого
самоврядування (місцевої державної
адміністрації) та представників
господарських товариств тощо. На
підставі висновку Комісії видається
наказ державного органу приватизації,
яким визначається спосіб управління
майном.

Пунктом 2 Положення про порядок
передачі в комунальну власність
загальнодержавного житлового фонду, що
перебував у повному господарському
віданні або в оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 891 від 6 листопада
1995 року, в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що передачі в комунальну
власність підлягають житлові будинки
відомчого житлового фонду крім
гуртожитків. Зміни до п. 2 Положення про
порядок передачі в комунальну
власність відомчого житлового фонду у
тому числі гуртожитків, були внесені
постановою Кабінету Міністрів України
№ 695 від 26 травня 2004 року.

З огляду на викладене РВ ФДМУ по
Дніпропетровській області повинен був
забезпечити збереження, контроль за
цільовим використанням державного
майна, а також вибрати способи та умови
подальшого використання майна у межах
чинного законодавства відповідно до
наказу Фонду державного майна України,
Міністерства економіки України від
19.05.1999 року № 908/68 «Про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних фондів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі». Дані
обставини РВ ФДМУ по Дніпропетровській
області не спростував. Документи, що
підтверджують внесення спірного
гуртожитку до реєстру державної
власності, або будь-які інші докази
знаходження та контролюючого
супроводження спірного майна у своєму
віданні не надав.

Крім того, як вибачається з матеріалів
архівної справи КП «ДМБТІ» спірний
гуртожиток здавався в оренду суб'єктам
господарювання під різні види
діяльності. Здійснено перепланування
гуртожитку, перший та другий поверхи
гуртожитку виведені з житлового фонду
(переведені в нежитлові приміщення), що
вказує на те, що Фонд не здійснював
ніякого контролю за цільовим
використанням державного майна та не
був на той час власником спірного
майна. За весь час Фонд не вибрав ні
жодного способу управління державним
майном, яке не увійшло до статутного
фонду ТОВ «Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд» у процесі
приватизації, але перебувало на його
балансі, дотримання якого забезпечує
надходження коштів до Державного
бюджету України.

Таким чином РВ ФДМУ по
Дніпропетровській області з 1998 -2001
років знав про вибуття спірного
гуртожитку та з неповажних причин
пропустив строк позовної давності.
Представник відповідача заявляв про
застосування строку позовної
давності.

Крім того, РВ ФДМУ по Дніпропетровській
області не був власником спірного
майна оскільки відповідно до ч. 2 ст. 331
ЦК України Цивільного кодексу України
передбачено, якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Пунктом 3.9. Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
07.02.2002 № 7/5, діючого на той час,
передбачено, що у разі переходу права
власності на нерухоме майно, яке вже
зареєстроване в Реєстрі прав,
реєстратор при реєстрації прав на це
майно одночасно скасовує попередній
запис щодо права власності на це майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17.12.2004 року право
власності на будівлю гуртожитку
визнано і 16.11.2005 року зареєстровано за
ВАТ «Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд».

Також з матеріалів справи вбачається,
що 13.11.2007 року вказане рішення було
переглянуто в апеляційному порядку
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом за зверненням
Регіональним відділенням ФДМУ по
Дніпропетровській області. Ухвалою у
справі № 2-6342/04 від 13.11.2007 року було
відмовлено апелянту у прийнятті
апеляційної скарги та повернуто її
заявникові.

Не погодившись з рішенням суду другої
інстанції, Регіональне відділення ФДМУ
по Дніпропетровській області подало
касаційну скаргу, яка надійшла 01.02.2008
року до Вищого господарського суду
України, але та самостійно
відмовилось від касаційної скарги
08.01.2008 року тому, так, як Вищий
господарський суд України отримав від
РВ ФДМУ по Дніпропетровській області
заяву про відкликання та повернення
касаційної скарги на ухвалу
Дніпропетровського господарського
суду від 13.11.2007 року. Після розгляду
вказаної відмови, ухвалою Вищого
господарського суду України від 01.02.2008
року касаційну скаргу РВ ФДМУ по
Дніпропетровській області на ухвалу
Дніпропетровського господарського
суду від 13.11.2007 року у справі № 2-6342/04
було повернуто заявнику, а справу до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17.12.2004 року та
постанова Дніпропетровського
апеляційного суду від 29.03.2006 року по
справі № 2-6342/04 в установленому порядку
не оскаржені та не скасовані, тобто
набрали законної сили та підлягають
обов'язковому виконанню на всій
території України.

За встановлених обставин вибуття
спірного майна із володіння власника
держави в особі РВ ФДМ України
відбувалося з його відома
неодноразово, тому Фонд до 2007 року не
звертався за захистом свого права та не
здійснював контроль за спірним
гуртожитком, а наявність в діях
власника майна волі на передачу цього
майна виключає можливість його
витребування у добросовісного
набувача у порядку встановленому ст. 388
ЦК України і є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є
добросовісними набувачами. Укладені
угоди, які були нотаріально посвідчені
та зареєстровані у органах реєстрації
речових прав на майно, ніким не
оспорювались та не визнавались
недійсними, заборона відчуження на це
майно була відсутня.

Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу
України та виходячи з приписів п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» добросовісність набувача
презюмується.

Право власності є непорушнм. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права або обмежений у його
здійсненні, що гарантується ч.1 ст.321 ЦК
України.

Згідно з частиною першою статті 182 ЦК
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 319 ЦК України усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

07.05.2014 року ВАТ «Будівельно-монтажний
трест «Дніпромістобуд» припинив свою
юридичну діяльність.

За таких обставин порушується
право захисту, через понесення ОСОБА_1
ОСОБА_2, ОСОБА_3 значних витрат на
купівлю, ремонт, утримання спірного
гуртожитку, поліпшення умов
проживання, зокрема, і за рахунок
кредитних коштів.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права або обмежений у його
здійсненні, що гарантується ч.1 ст.321 ЦК
України.

Відповідно до ч.3 ст. 319 ЦК України
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

Пунктом 3 частини першої статті 388
ЦК України передбачено, що в разі
придбання майна за відплатним
договором у особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у випадку,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Отже, той факт, що ФДМ України по
Дніпропетровській області, в інтересах
якого і відбулося звернення до суду,
якщо при цьому дійсно, мало місце
порушення прав Держави щодо права
власності на об'єкт нерухомого майна,
мав можливість, у визначений законом
строк та спосіб, звернутися до суду з
відповідним позовом у межах
трьохрічного строку.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

При розгляді господарським судом
справи за позовом РВ ФДМ України по
Дніпропетровської області ОСОБА_1 не
був долучений до справи у якості особи,
яка б мала можливість заявити про
застосування наслідків пропуску
позовної давності.

Натомість звернення за судовим
захистом до господарського суду, щодо
вказаного у позові майна, відбулося
лише 22.05.2009 року, що вказує на пропуск
строку для задоволення позовних вимог.

Відповідно до норм встановлених ч. 3 та
4.ст. 267 Цивільного кодексу України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено у спорі, є
підставою для відмови у позові.

За такими обставинами у суду відсутні
достатні правові підстави для
витребування майна на користь держави
в особі Регіонального відділення Фонду
державного майна по Дніпропетровській
області.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 204, 316, 321, 328, 392, Цивільного
кодексу України, ст. 10, 11, 57-60, 64, 209, 212, 213,
215, 361 Цивільного процесуального
Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 29 травня
2013 року по цивільній справі № 2/202/327/2013
за позовом прокуратури
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
до Відкритого акціонерного товариства
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи - комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації, Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» про
витребування майна - скасувати.

Постановити по справі нове рішення,
яким у позові прокуратури
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
до Відкритого акціонерного товариства
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи - комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації, Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» про
витребування майна - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
В.П. Мороз