Справа №784/180/14 11.09.2014 11.09.2014 11.09.2014
Провадження №22-ц/784/2487/14
Головуючий у першій інстанції-Франчук
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Кудрі В.М.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» - Яновського
Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Миколаївської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»

на ухвалу Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 31 липня
2014 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_4

до відділу державної виконавчої служби

Южноукраїнського міського управління
юстиції ,

Миколаївської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк «Аваль»

про визнання грошової оцінки майна

та прилюдних торгів недійсними

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ВДВС Южноукраїнського МУЮ
та МОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
визнання недійсними оцінки майна та
прилюдних торгів з реалізації
нежитлової будівлі- магазину
промислових товарів загальною площею
140,4 кв.м. по АДРЕСА_1. Позивачем також
подано заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на спірний
об'єкт.

Ухвалою судді Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 31 липня 2014 року заяву ОСОБА_4 про
забезпечення позову задоволено,
накладено арешт на нерухоме майно:
нежитлову будівлю - магазин
промислових товарів загальною площею
140, 4 кв.м., розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що перебуває у власності ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просив ухвалу скасувати,
посилаючись на незаконність
забезпечення позову немайнового
характеру та недоведеність підстав
накладення арешту на нерухомість.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 3 статті 151
ЦПК підставою забезпечення позову є
можливість утруднення чи неможливість
у майбутньому виконання рішення суду.

Необхідність вирішення цих питань
випливає і з положень статті 10 ЦПК, за
змістом якої цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
та рівноправності сторін, а суд
зобов'язаний створити умови, за яких
дотримувався б необхідний баланс їхніх
процесуальних прав та обов'язків та
була б гарантована реальна можливість
захисту майнових та особистих
(немайнових) прав сторін.

Частиною 1 статті 152 ЦПК передбачені
способи забезпечення позову, які
залежать від характеру спірних
правовідносин, позовних вимог та інших
обставин конкретного спору, що
зумовлюють необхідність забезпечення
виконання судового рішення. Перелік
таких способів не є вичерпним.

Прилюдні торги є спеціальною
процедурою, за результатами якої
укладається договір купівлі-продажу.
Такий договір, як правочин, можна
визнати недійсним в судовому порядку з
підстав недодержання в момент його
вчинення сторонами вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203
ЦК (частина 1 статті 215 ЦК). Результати
прилюдних торгів оформлюються
протоколом про проведення прилюдних
торгів та актом державного виконавця
про проведення прилюдних торгів, які
фактично і є договором купівлі-продажу
майна та свідчать про перехід права
власності до іншої особи -покупця.

Порушення встановленого
законодавством порядку проведення
торгів може бути підставою визнання
торгів недійсними або такими, що не
відбулись, що прямо впливає на
дійсність укладеного на торгах
договору купівлі-продажу.

Таким чином, кінцевим предметом позову
про визнання прилюдних торгів
недійсними є правовідносини з переходу
права власності на певний об'єкт
нерухомого майна до іншої особи.

Наслідком визнання публічних торгів
недійсними або такими, що не відбулися,
є повернення сторін договору до
первісного стану (в тому числі
повернення майна організатору торгів
для повторної організації і проведення
торгів).

За змістом реституції майно має бути
повернуто тією особою, яка його набула
за угодою, та в такому стані, в якому
остання його отримала.

Забезпечуючи позов ОСОБА_4 шляхом
накладення арешту на об'єкт продажу з
публічних торгів - магазин
промислових товарів, суд першої
інстанції мав на меті забезпечити
можливість відновлення правового
статусу майна в тому стані, в якому його
було відчужено, та за участю учасників
спірного правочину.

Крім того, збереження попереднього
стану нерухомого майна має сприяти і
визначенню дійсної вартості об'єкта,
оскільки ці обставини також є
підставою позову.

Приймаючи до уваги вищезазначені
обставини, колегія суддів не
погоджується з посиланнями апелянта на
те, що вжиті судом заходи не є
співмірними, бо позов ОСОБА_4 є
немайновим і тому його виконання не
пов'язане зі станом майна та його
власником.

До того ж правила статті 151 ЦПК не
містять обмежень щодо застосування
заходів забезпечення лише за позовами
про присудження (вимогами майнового
характеру).

Не можна вважати доведеними і
посилання банку на те, що вжиті судом
заходи перешкоджають господарській
діяльності юридичної особи. Накладення
арешту на майно полягає в обмеженні
власника лише розпоряджатись ним
(продаж, дарування, відчуження в інший
спосіб), але при цьому не перешкоджає
відповідачу використовувати майно за
призначенням, в тому числі і для
розміщення структурних підрозділів
банку. Можливий вплив заходів на процес
оформлення документів на право
користування земельною ділянкою є лише
припущенням та будь-якими доказами не
підтверджено.

До того ж особа, щодо якої вжито засоби
забезпечення позову, має право на
відшкодування збитків за правилами
статті 155 ЦПК.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
порушень судом першої інстанції вимог
процесуального законодавства при
вирішенні питання про вжиття заходів
забезпечення позову, а тому і підстав
для скасування ухвали суду.

Керуючись частиною 1 статті 312 та
статтею 315 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити, а ухвалу судді
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 31 липня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді