АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7821/14
Головуючий 1 інстанції:
Справа № 6-264/2011р. Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Пшенічної
Л.В., Хорошевського О.М.,

при секретарі -
Курносовій К.О,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 23 вересня 2011 року по справі
за поданням старшого державного
виконавця Дзержинського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції погоджене з в.о. заступника
начальника Харківського міського
управління юстиції - начальника
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби про обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, до виконання ним своїх
зобов'язань покладених згідно рішення
суду, -

в с т а н о в и л а:

У вересня 2011 року в.о. заступника
начальника Харківського міського
управління юстиції - начальника
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби звернувся до суду із
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування доводів подання
посилався на те, що на примусовому у
Дзержинському відділі державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
знаходиться наказ №38/236-10 від 22.10.2010
року, виданий Господарським судом
Харківської області, про стягнення з
ФО- П ОСОБА_1 на користь ФО-П ОСОБА_2 14236,98
грн.

Про наявність відкритого у його
відношенні виконавчого провадження
боржнику відомо, на його адресу 01.12.2010
було направлено постанову про
відкриття виконавчого провадження за
вих. 02-11/60758, яка була вручена йому під
підпис на зворотному поштовому
повідомленні.

Згідно ухвали Господарського суду
Харківської області від 16.02.2011 року,
виконання рішення суду розстрочено
боржникові на шість місяців, починаючи
з першого квітня до 01.10.2010 року, шляхом
щомісячного стягнення у вказаний
період рівної 1/6 частини
заборгованості. Однак, згідно заяви
стягувача від 07.06.2011 року жодної сплати
ФО-П ОСОБА_3 на виконання рішення суду
проведено не було. Боржником
підтверджень про виконання рішення
суду до служби також не надавалося.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 23 вересня 2011 року подання
старшого державного виконавця
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції погоджене
з в.о. заступника начальника
Харківського міського управління
юстиції - начальника Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
про обмеження боржника у праві виїзду
за межі України, до виконання ним своїх
зобов'язань покладених згідно рішення
суду - задоволено. Тимчасово обмежено
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, місце
проживання АДРЕСА_1 у праві виїзду за
межі України, до виконання ним
зобов'язань, покладених на нього згідно
рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, 07 жовтня 2014 року ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
її скасувати та ухвалити нову, якою:

- відмовити в задоволенні подання
відділу ВДВС;

- зобов'язати старшого
державного виконавця Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції направити відповідну
постанову в Державну прикордонну
службу України про скасування
тимчасового обмеження;

- та розглядати скаргу за
його відсутності.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, на той факт, що державним
виконавцем не обґрунтовано
необхідність застосування додаткового
заходу впливу забезпечення виконання
ним рішення суду - у вигляді
тимчасового виїзду його за межі
України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
державного виконавця Щепелевої Г.М.,
позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
наступного:

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не
виконує зобов'язання по сплаті
заборгованості з орендної плати та
судового збору, стягнутих за рішенням
суду, а, згідно положень ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон зокрема, у разі наявності
невиконаного зобов'язання, покладеного
на боржника судовим рішенням.

З висновком суду погодитися не можна,
оскільки дійшов він його без повного та
всебічного з'ясування обставин справи
та з порушенням норм процесуального
права.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
судова колегія скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, оскільки воно було
вирішено з порушенням норм
процесуального права.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України на в'їзду в України
громадян України» передбачено, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді закордон
у випадку якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші
невиконанні зобов'язання, або він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до положень ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець може
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Державний виконавець має довести, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язання.

З подання вбачається, що згідно
відповіді ВДАІ у Дзержинському районі
м. Харкова від 22.12.2010 року вих. 52/1-3664д за
боржником зареєстровано 3
автотранспортних засоби. Згідно
відповіді КП «ХМ БТІ» від 31.12.2010 року
вих. 950812 за боржником зареєстровано
право спільної сумісної власності на
об'єкт нерухомого майна.

Вказані обставини підтверджені
належними письмовими доказами(а.с. 10).

Державний виконавець не зазначив у
поданні, в чому полягає ухилення
боржника від виконання судового
рішення, жодного доказу на
підтвердження обґрунтованості подання
матеріали справи не містять. Суд першої
інстанції обмежився посиланням на
Закон України «Про порядок виїзду з
України на в'їзду в України громадян
України» , не навів доказів ухилення
від виконання судового рішення та
мотивів необхідності обмеження ОСОБА_1
у виїзді за межі України.

Згідно відповіді ВДАІ у Дзержинському
районі м. Харкова від 22.12.2010 року вих.
52/1-3664д за боржником зареєстровано 3
автотранспортних засоби. Згідно
відповіді КП «ХМ БТІ» від 31.12.2010 року
вих. 950812 за боржником зареєстровано
право спільної сумісної власності на
об'єкт нерухомого майна.

Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК
України передбачає, що суд розглядає
цивільні справи на підставі доказів
поданих сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що державний виконавець не
довів свого подання тому, підстав для
його задоволення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307, п.2 ч.
1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного
суду м. Харкова від 23 вересня 2011 року
скасувати.

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції відмовити.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -