З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Кіцманський районний суд
Чернівецької області
у складі : головуючого - судді
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання її
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, мотивуючи свої
вимоги тим, що на підставі свідоцтва
про право приватної власності від
20.10.2000 року вона являється власником
житлового будинку в АДРЕСА_1, у якому
зареєстрована відповідачка, яка з 2012
року в будинку не проживає, тому з
підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК
України та ст. 405 ЦК України просила
Позивача подала письмову заяву
про підтримання позову, погодження на
заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання повторно не з`явилась,
будучи належним чином повідомленою
про час та місце розгляду справи, про
що свідчать розписки, не повідомивши
причини неявки і не подавши заяви
про розгляд справи у її відсутності,
що є підставою для заочного розгляду
справи, оскільки проти цього не
заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню з
Встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на підставі свідоцтва про право
приватної власності від 20.10.2000 року
вона являється власником житлового
будинку в АДРЕСА_1.
Згідно ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
полягає у внесенні відомостей до
паспортного документу про місце
проживання із зазначенням адреси житла
особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку.
Відповідно до ст. 7 Закону України
від 11 грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.
Закон України від 11 грудня 2003 року
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
Положення ст.7 цього Закону
підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
У разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 71 ЖК
України та роз`яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України»
право користування жилим приміщенням
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім`ї зберігається за ним
протягом шести місяців.
Згідно п.7 ч.3 ст.71 ЖК України жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім`ї понад шість місяців у випадку
взяття під варту або засудження до
арешту, обмеження волі, позбавлення
волі на певний строк чи довічне
позбавлення волі - протягом усього часу
перебування під вартою або відбування
покарання, якщо в цьому будинку,
квартирі (їх частині) залишаються
проживати інші члени сім`ї.
Відповідно до ст. 405 ЦК України
член сім`ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.
Факт не проживання відповідача
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, з 2012 року
підтверджується змістом Акту
обстеження Мамаївської сільської ради
від 07.07.2014 року та змістом рішення
виконавчого комітету Мамаївської
сільської ради за № 56/07 від 09.07.2014 року.
За наведених та встановлених судом
обставин, позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст. 71,
72 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 405 ЦК
України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 31,
60, 88, 209, 212, 214, 215, 224, 225, 228, 232 ЦПК України,
суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя :