ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача
ОСОБА_1;

представника позивача
ОСОБА_2;

представника відповідача
ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист
честі, гідності та ділової репутації

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
(далі по тексту - відповідач, ОСОБА_4) про
встановлення факту недостовірності
інформації, її спростування та
зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 09 липня 2014 року відкрито
провадження у даній справі та
призначено її до розгляду.

Відповідно до викладених у позовній
заяви вимог, позивач просить суд:

- встановити факт недостовірності
інформації відносно ОСОБА_1 та
спростувати інформацію, поширену
ОСОБА_4 у заяві від 08.01.2013 року до Голови
комісії з питань захисту прав дитини
Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації, зокрема про
те, що «під час спілкування з ОСОБА_5
батько поводить себе неадекватно, а
саме налаштовує дитину проти мене та
моїх батьків. Спілкується зі мною і
сином на підвищених тонах»; а також, що
«батько дитини не працює вже 4 роки,
тому немає можливості забезпечувати
дитину матеріально. Умови проживання
колишнього чоловіка не відповідають
санітарним нормам»;

- встановити факт недостовірності
інформації відносно ОСОБА_1 та
спростувати інформацію, поширену
ОСОБА_4 у заяві від 25.02.2013 року до
Подільського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, зокрема про те, що «почав
роздирати їй рота від чого вона відчула
фізичну біль», а також «після цього
вона вийшла на вулицю, викликала
міліцію»;

- встановити факт недостовірності
інформації відносно ОСОБА_1 та
спростувати інформацію, поширену
ОСОБА_4 у позовній заяві до
Подільського районного суду м. Києва
від 12.04.2013 року та під час розгляду
справи цим судом;

- встановити факт недостовірності
інформації відносно ОСОБА_1 та
спростувати інформацію, висвітлену у
рішенні суду від 24.07.2013 року у справі
№758/5192/13;

- зобов'язати відповідача визнати
недостовірність зазначеної вище
інформації та зобов'язати його
вибачитись при свідках.

У відбувшихся судових засіданнях
позивач та його представник підтримали
позовні вимоги, вважали їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти
задоволення вимог заперечила, вважала
їх необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши у відбувшихся судових
засіданнях пояснення позивача, його
представника та представника
відповідача, повно, всебічно та
об'єктивно дослідивши матеріали
справи, вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається з наданих у судовому
засіданні пояснень позивача та його
представника, 08 січня 2013 року ОСОБА_4
подано Голові комісії з питань захисту
прав дитини Подільської районної в м.
Києві державної адміністрації заяву, у
якій вона вказала, що позивач під час
спілкування з ОСОБА_5 поводить себе
неадекватно, а саме налаштовує дитину
проти мене та моїх батьків, спілкується
зі мною і сином на підвищених тонах.
Зазначене аргументовано тим, що
позивач не працює вже 4 роки, тому немає
можливості забезпечувати дитину
матеріально. Умови його проживання не
відповідають санітарним нормам.

В підтвердження своїх позовних вимог в
цій частині позивачем надано копію
вказаного листа.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України
встановлено, що кожному гарантується
судовий захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням і
поширенням такої недостовірної
інформації.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що
відповідно до Конституції України
фізична особа, зокрема, має право на
повагу до гідності та честі.

Згідно положень статті 277 ЦК України та
роз'яснень, які містяться у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року №1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
(далі по тексту - Постанова Пленуму ВСУ)
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Проте, рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 24 липня 2013 року у
цивільній справі №753/5192/13 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини з матір'ю, яке
набрало законної сили, встановлено
відсутність доходів у ОСОБА_1 у 2012 року,
І кварталі 2013 року та відсутність у
нього нормальних умов проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ЦПК України) обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суд вважає
встановленим факт достовірності
поданих у заяві Голові комісії з питань
захисту прав дитини Подільської
районної в м. Києві державної
адміністрації 08.01.2013 року відомостей.

Щодо позовних вимог в частині
встановлення факту недостовірності
інформації відносно ОСОБА_1 поширену
ОСОБА_4 у заяві від 25.02.2013 року до
Подільського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, зокрема про те, що позивач почав
роздирати їй рота від чого вона відчула
фізичну біль, а також про те, що після
зазначених дій відповідач вийшла на
вулицю та викликала міліцію, судом
встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
27.02.2013 року старшим слідчим СВ
Подільського РУГУ МВС України в м.
Києві винесено постанову про закриття
кримінального провадження стосовно
спричинення ОСОБА_1 легких тілесних
ушкоджень ОСОБА_4 за відсутністю у його
діяннях складу кримінального
правопорушення.

Зі змісту зазначеної постанови
вбачається, що 25.02.2013 року ОСОБА_4 під
час її допиту надала пояснення, що під
час словесного конфлікту ОСОБА_1,
підійшовши до неї почав роздирати їй
рота від чого вона відчула фізичну
біль. Після чого вона вийшла на вулицю
та викликала міліцію.

Разом з тим, згідно роз'яснень,
викладених у п. 16 Постанови Пленуму ВСУ,
положень статті 40 Конституції України
та з урахуванням висновків, викладених
у Рішенні Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003 усі мають
право направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. У випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову про спростування
недостовірної інформації, оскільки у
такому випадку мала місце реалізація
особою конституційного права, а не
поширення недостовірної інформації.

Враховуючи те, що надані ОСОБА_4
пояснення саме під час її допиту
органу, який компетентний проводити
слідчі дії, суд вважає, що у даному
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, а не поширення
недостовірної інформації, оскільки
пояснення осіб про відомі їм обставини,
що мають відповідне значення,
виступають джерелом інформації, є
засобом доказування та підставою для
проведення відповідних слідчих дій.

Водночас, суд вказує на те, що позивач
просить встановити факт
недостовірності інформації відносно
ОСОБА_1 поширену ОСОБА_4 саме у заяві від
25.02.2013 року поданій до Подільського РУ
ГУ МВС України в м. Києві, проте доказів
наявності цієї заяви у матеріалах
справи відсутні, під час розгляду
справи позивачем не надано, у зв'язку з
чим суду неможливо встановити її зміст,
а відтак і позовні вимоги в цій частині
є недоведені та задоволенню не
підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо
встановлення факту недостовірності
інформації відносно ОСОБА_1 та її
спростування, поширену ОСОБА_4 у
позовній заяві до Подільського
районного суду м. Києва від 12.04.2013 року
та під час розгляду справи, судом
встановлено наступне.

Так, у п. 17 Постанови Пленуму ВСУ
вказано, що інформація, зазначена у
позовній заяві чи іншій заяві,
адресованій суду, а також в
процесуальних документах
(запереченнях на позов, апеляційних чи
інших скаргах тощо), може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків, коли ця інформація була
визначена підставою пред'явленого
позову і стосувалася його предмета,
була доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови
про захист гідності, честі чи ділової
репутації, приниження яких відбулося
внаслідок давання показань свідками, а
так само іншими особами, які брали
участь у справі, відносно осіб, які
брали участь у тій справі, якщо
наведена в них інформація була доказом
у справі та оцінювалась судом при
ухваленні судового рішення, оскільки
нормами процесуальних кодексів
встановлено спеціальний порядок
дослідження та оцінки таких доказів.
Вказана вимога по суті означала б
вимогу повторної судової оцінки
наданих суду доказів у раніше
розглянутій справі.

Беручи до уваги те, що інформація
викладена ОСОБА_4 у позовній заяві до
Подільського районного суду м. Києва
від 12.04.2013 року та надана нею під час
судового розгляду цивільної справи
№753/5192/13 про визначення місця
проживання дитини з матір'ю була
поширена відповідачем в рамках надання
пояснень у зазначеній справі,
стосувалася підстав, предмету позовних
вимог, осіб, які брали участь у цій
справі та була досліджена судом, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Також не підлягають задоволенню і
вимоги стосовно встановлення факту
недостовірності інформації відносно
ОСОБА_1 висвітленої у рішенні суду від
24.07.2013 року у справі №758/5192/13, оскільки
встановлені у судовому рішенні факти
не потребують доведення при розгляді
іншої справи, крім як оскарження цього
рішення у апеляційному та касаційному
порядку.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України
суд, відмовляючи в задоволенні
цивільного позову, також відмовляє
позивачу у стягненні з відповідача на
його користь понесених ним і
документально підтверджених судових
витрат.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.