справа № 165/1423/14-ц
провадження №2/165/374/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі :

головуючого
Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі
Харук Ю.І.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представників відповідачів
Нестерука Р.В., Бохонковича В.Є.,

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду в м. Нововолинську справу за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кей-Колект",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРБОРГ", третя особа
без самостійних вимог на стороні
позивача ОСОБА_4, Мале приватне
підприємство "Берізка" про визнання
договору споживчого кредиту недійсним,
зобов'язання ПАТ "УкрСиббанк" прийняти
суму залишку за кредитом рівними
частинами відповідно до кредитного
договору,

встановив:

10 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ПАТ "УкрСиббанк",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кей-Колект",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРБОРГ", третя особа
без самостійних вимог на стороні
позивача ОСОБА_4, Мале приватне
підприємство "Берізка" про визнання
договору споживчого кердиту №0
від 22 грудня 2006 року, укладеного між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товаристтвом "УкрСиббанк" недійсним з
моменту його укладення, зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" прийняти у ОСОБА_1 суму
залишку заборгованості по кредиту, що
складає 301454,29 грн. рівними частинами в
строк до 22 грудня 2017 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22
грудня 2006 року між ним та Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» (надалі -ПАТ
«УкрСиббанк»), був укладений договір
споживчого кредиту №0, згідно
умов якого останній надав позивачу
кредит у сумі 600000,00 грн. Поручителем за
кредитним зобов'язанням є МПП
«Берізка», директором якого є ОСОБА_1
Вказує, що підписання ним договору про
надання споживчого кредиту №0 від
22 грудня 2006 року стало наслідком
чисельного порушення норм чинного
законодавства та його прав як
споживача кредитної послуги з боку ПАТ
«УкрСиббанку». Стверджує, що банком
було фактично видано в різні терміни
вісьма платежами 595454,55 грн., що не
відповідає сумі зазначеній у договорі,
а саме 600000 гривень. Видача банком
частинами оговореної в договорі суми
кредиту позбавила його, як споживача,
можливості використати кошти
споживчого кредиту за цільовим
призначенням в розмірі 600000 гривень.
Вказує, що він користувався кредитними
коштами, дотримувався умов договору
кредиту щодо погашення, однак,
незважаючи на це АКІБ «УкрСиббанк»
звернулось до суду з позовом про
дострокове повернення кредиту, а тому
рішенням Нововолинського міського
суду від 29 квітня 2010 року в солідарному
порядку з нього та МПП «Берізка» в
користь ПАТ «УкрСиббанк» присуджено до
стягнення 692687,67 грн. боргу за кредитним
договором від 22.12.2006 року. Вважає
дострокове стягнення коштів
безпідставним, зазначає, що такими
діями ПАТ «Укрсиббанк» порушено умови
договору споживчого кредиту. Крім того
вказує, що в порушення норм чинного
законодавства банк кредитор починаючи
з липня 2008 року в односторонньому
порядку підвищував відсоткову ставку
за період з березня 2008 року до вересня
2008 року, яка станом на 17.09.2014 року
становила 49 %, що є підставою для
визнання договору споживчого кредиту
недійсним. 03 березня 2014 року від
відповідача ТзОВ «Кей-Колект» він
отримав пакет документів, серед яких
знаходився договір про відступлення
ТзОВ «Кей-Колект» прав вимог за
кредитним договором, укладеним між ним
та відповідачем ПАТ «УкрСиббанк».
Однак вважає, що відповідачами при
укладанні договору факторингу №1 від 12
грудня 2011 року було порушено вимоги
ст.1076 ЦК України та ст.60 ЗУ «Про банки та
банківську діяльність», оскільки ПАТ
«УкрСиббанк» після укладання
кредитного договору з ним повинен був
зберігати таємницю банківського
рахунка, операцій за рахунком і
відомостей про позивача. Задля
виконання договору факторингу, без
його відома, Товариству з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» банком
надані всі відомості про операції та
рахунки, які стали відомі відповідачу
ПАТ «УкрСиббанк» в зв'язку з укладанням
кредитного договору. При цьому, вказує,
що банк в порушення пунктів 9.4, 9.6
кредитного договору від 22 грудня 2006
року замінив сторону договору, передав
текст договору, конфіденційну
інформацію, матеріали, що стосуються
договору, без його попередньої згоди.
Крім того, не обумовив про необхідність
письмової згоди позивача про це в
самому тексті договору факторингу, чим
порушив взяті на себе зобов'язання
визначені в кредитному договорі від 22
грудня 2006 року. Зважаючи на викладене,
просить задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав з підстав, викладених в
ньому, пояснивши, що про порушення
своїх прав, яке мало місце при
укладенні спірного договору кредиту,
йому стало відомо після ознайомлення
навесні 2014 року із рішенням
Конституційного суду України від
10.11.2011 року у справі №1-26/2011 щодо
кредитних відносин по захисту
споживача. Тому в червні 2014 року він
звернувся з позовом в суд.

Представник відповідача ПАТ
«УкрСиббанк» Нестерук Р.В. в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав з
підстав викладених у письмових
запереченнях (а.с.62-64), просить у
задоволенні позову відмовити. Вказує
на безпідставність та
необґрунтованість вимог позивача, а
також на відсутність жодних підстав,
визначених цивільним законодавством
України для визнання договору кредиту
недійсним. Вважає, що позивач ОСОБА_1
неправильно тлумачить ст.60 ЗУ «Про
банки і банківську діяльність»,
оскільки при відступленні прав вимоги
банк дійсно надав інформацію про
рахунки позивача, однак в розумінні
вищевказаної норми це не є розкриттям
банківської таємниці. Крім того,
відповідно до п.9.11 кредитного договору,
позивач ОСОБА_1 надав право банку
зберігати, використовувати та
отримувати інформацію, в тому числі,
необхідну для укладення договорів щодо
відступлення права вимоги за даним
договором - до відповідних фізичних та
юридичних осіб. При цьому сторонами
було погоджено, що позичальник не
матиме до банку жодних претензій в разі
вчинення останнім будь-якої дії,
зазначеної в цьому пункті договору.
Крім того, зазначає, що рішення
Нововолинського міського суду від
29.04.2014 року про стягнення з позивача
ОСОБА_1 заборгованості по кредиту та
договорами поруки в розмірі 692 687, 67 грн.
та рішення Господарського суду
Волинської області від 26.09.2011 року
позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з
МПП «Берізка» заборгованості за
договором поруки в сумі 885 288,07 грн.
набрали законної сили. Беручи до уваги
заявлені та задоволені позовні вимоги
Банку про стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та МПП
«Берізка», предмет доказування в даній
справі становили обставини про
виконання позичальником та
поручителями своїх зобов'язань, і
вищевказаними рішеннями ці обставини
щодо дії договору про надання
споживчого кредиту, договорів поруки
та відповідальності позичальника
ОСОБА_1 і поручителів ОСОБА_4 та МПП
«Берізка» було встановлено. Тому в силу
ст.61 ЦПК України, вони не підлягають
доказуванню у даній справі. Крім того
посилається на норми ст. 257 ЦК України,
просить застосувати строки позовної
давності та відмовити у позові ОСОБА_1

Представник відповідача ТзОВ
«Кей-Колект» Бохонкович В.Є. в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав з
підстав викладених у письмових
запереченнях (а.с.35-40). Вказав, що
твердження позивача ОСОБА_1, викладені
у позові є безпідставним та
спростовується фактичними даними у
справі. Позивач самостійно подав заяву
на отримання кредиту, яка була
розглянута кредитним комітетом Банку
(протокол № 134 від 22.11.2006 року). Він надав
свою згоду на отримання кредиту на
встановлених Банком умовах. Умови на
яких надавався кредит були доведені до
ОСОБА_1 та останній з ними погодився
шляхом підписання Кредитного договору
та додатків до нього. Крім того, зміст
п.п. 8.2., 9.13 Кредитного договору свідчить
про те, що позивач уклав договір
свідомо, розуміючи його умови та
наслідки та перед укладенням договору
отримав від Банку інформаційний лист
відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів».
Крім того зазначає, що позивач, у
відповідності до вимог ст. 11 цього
Закону, мав право та можливість
відмовитися від вже укладеного
Кредитного договору на протязі 14 днів,
вбачаючи в умовах укладеного договору,
порушення своїх прав. Проте, не
скористався такою можливістю, що
свідчить про уставлену волю позивача
укласти та отримати належне по
кредитному договору.

Вказує, що позивач раніше отримував
аналогічні кредити, тому останній
добре орієнтувався у процедурах та
умовах отримання кредитних коштів, що
спростовує твердження позивача про те,
що останній був введений банком в оману
шляхом надання йому незрозумілої,
двозначної інформації для здійснення
свідомого вибору. Також зазначив, що у
відповідності до умов, передбачених п.
9.1., 9.2. Кредитного договору та вимог ст.
651 ЦК України, у зв'язку з економічними
обставинами, банк підвищив процентну
ставку по кредиту з 17, 5 % до 19,5% ще до
01.01.2009 року. Іншого підняття процентної
ставки не відбувалося. Вказав, що
договором факторингу №1, відповідно до
якого ПАТ "УкрСиббанк" уступило право
вимоги за кредитними договорами,
зокрема і за кредитним договором №
0 від 22.12.2006 року, - ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ",
банк ніяким чином не порушив
банківської таємниці щодо передачі
персональних даних позивача третій
особі. Зазначає, що на момент укладення
договору факторингу у відповідача ПАТ
«УкрСиббанк» існувало право вимоги до
боржника ОСОБА_1 щодо виконання умов
кредитного договору по належному
виконанню ним своїх грошових
зобов'язань. А тому, на підставі
укладеного договору, до нового
кредитора ТзОВ «Кей-Колект» перейшло
право первісного кредитора ПАТ
«УкрСиббанк» у зобов'язанні позивача в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав. Крім того, в
силу ст.516 та ст.517 ЦК України зміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника. З цих підстав,
просить у позові відмовити повністю.

Як представник третьої особи МПП
«Берізка» ОСОБА_1 подав до суду заяву, в
якій підтримує позовні вимоги, просить
їх задовольнити.

Третя особа на стороні позивача без
самостійних вимог ОСОБА_4 в судове
засідання не зявилась, належним чином
повідомлена про день час, місце
судового розгляду справи, про що
свідчить розписка про отримання
судового виклику особисто.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
в задоволенні позову слід відмовити у
зв'язку з наступним.

У судовому засіданні встановлено, що 22
грудня 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ОСОБА_1
укладено договір споживчого кредиту
№0 (а.с.6-10), згідно умов якого
позивачу надано кредит у сумі 600 000 грн.,
строком на 132 місяці, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 17,50 % річних. Відповідно до
договору поруки №0/1 від 22 грудня
2006 року укладеного між АКІБ
«УкрСиббанк» та МПП «Берізка» (а.с.17)
поручитель зобов'язується перед
Кредитором відповідати за невиконання
ОСОБА_1 усіх його зобов'язань по
вищезазначеному кредитному договорі.

Згідно копії договору іпотеки,
укладеного між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк» та Малим приватним
підприємством «Берізка» в особі
директора ОСОБА_1, останній іпотекою
(частиною нежитлового приміщення
колишнього магазину « 1001 дрібниця»)
забезпечив в повному обсязі виконання
усіх грошових зобов'язань іпотекодавця
за договором про надання споживчого
кредиту №0 від 22 грудня 2006 року та
всіх додаткових угод до нього (а.с.72-76).

Згідно копії витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.59),
ОСОБА_1 є керівником юридичної особи
МПП «Берізка» і має право вчиняти
юридичні дії від імені юридичної особи
без довіреності, в тому числі
підписувати договори.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ТзОВ «Кей -Колект» було укладено
договір факторингу №1 (а.с.11-13),
відповідно до якого банк за винагороду
передав своє право вимоги по кредитним
договором №0 від 22 грудня 2006 року,
в тому числі права грошових вимог до
боржника по сплаті суми боргу за
кредитним договором, строк платежу за
яким настав, а також права вимоги, які
виникнуть в майбутньому.

Повідомленням від 27 грудня 2013 року ТзОВ
«Укрборг», на підставі договору про
надання послуг №6-2 від 01.11.2013 року,
укладеного між ТзОВ «Кей-Колект» та
ТзОВ «Укрбарг», проінформував ОСОБА_1,
про відступлення прав вимоги
заборгованості за кредитним договором
№0 від 22 грудня 2006 року ТзОВ
«Кей-Коллект» (а.с. 14).

В судовому засіданні встановлено, що
і не заперечив сам позивач ОСОБА_1, що
рішенням Нововолинського міського
суду від 29 квітня 2010 року в солідарному
порядку з ОСОБА_1 та МПП «Берізка» в
користь ПАТ «УкрСиббанк» присуджено до
стягнення 692687,67 грн. боргу за договором
про надання споживчого кредиту №0
від 22 грудня 2006 року. Ухвалою
апеляційного суду Волинської області у
справі № 22ц-2293/10 від 29 липня 2010 року
апеляційні скарги відповідачів
відхилені, а рішення Нововолинського
міськрайонного суду від 29 квітня 2010
року залишено без змін. Ухвалою
Верховного суду від 02.03.2011 року в справі
№ 6-57130 св 10 касаційну скаргу ОСОБА_1 та
МПП «Берізка» було задоволено
частково. Рішення Нововолинського
міського суду від 29.04.23010 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 29.07.2010 року в частині задоволення
позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до МПП
«Берізка» скасовано, та закрито
провадження в цій частині, оскільки
такий спір підсудний суду
господарської юрисдикції. У решті
рішення залишено без змін.

Рішенням Господарського суду
Волинської області від 26.09.2011 року
позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено
повністю, та стягнуто з МПП «Берізка»
заборгованість за договором поруки в
сумі 885 288, 07 грн., судових витрат в сумі 8
852, 88 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 236 грн.
Постановою Рівненського апеляційного
суду Рівненської області у справі
№5004/1469/11 від 04.01.2012 року рішення
Господарського суду Волинської
області від 26.09.2011 року залишено без
змін.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 11.04.2014 року,
що набрало законної сили, відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", Товарства з обмеженою
відповідальністю "Кей-Колект" про
визнання договору факторингу №1 від 12
грудня 2011 року та додатку до договору в
частині передачі прав вимоги за
кредитним договором №0 від 22
грудня 2006 року про надання споживчого
кредиту від первинного кредитора
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" до нового кредитора
Товарства з обмеженою
відповідальністю "Кей-Колект", що
стосується зобов'язань ОСОБА_1, Малого
приватного підприємства "Берізка",
недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Не заслуговують на увагу твердження
позивача, що в порушення ст.60 Закону
України «Про банки та банківську
діяльність» банком неправомірно, задля
виконання договору факторингу, без
його відома надані відповідачу ТзОВ
«Кей-Колект» всі відомості про
операції та рахунки позивача, його
персональні дані, які стали відомі
банку в зв'язку з укладанням кредитного
договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1076 ЦК України
банк гарантує таємницю банківського
рахунка, операцій за рахунком і
відомостей про клієнта. Відомості про
операції та рахунки можуть бути надані
тільки самим клієнтам або їхнім
представникам. Іншим особам, у тому
числі органам державної влади, їхнім
посадовим і службовим особам, такі
відомості можуть бути надані виключно
у випадках та в порядку, встановлених
законом про банки і банківську
діяльність.

Згідно положень ч.1 ст.60 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»
інформація щодо діяльності та
фінансового стану клієнта, яка стала
відомою банку у процесі обслуговування
клієнта та взаємовідносин з ним чи
третім особам при наданні послуг банку,
є банківською таємницею.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.61
вищевказаного закону, банк має право
надавати інформацію, яка містить
банківську таємницю, приватним особам
та організаціям для забезпечення
виконання ними своїх функцій або
надання послуг банку відповідно до
укладених між такими особами
(організаціями) та банком договорів, у
тому числі про відступлення права
вимоги до клієнта, за умови, що
передбачені договорами функції та/або
послуги стосуються діяльності банку,
яку він здійснює відповідно до статті 47
цього Закону.

Крім того, відповідно до п.9.11
кредитного договору №0 від 22
грудня 2006 року, позивач ОСОБА_1 надав
право банку ПАТ «УкрСиббанк»
зберігати, використовувати та
отримувати інформацію, в тому числі,
необхідну для укладення договорів щодо
відступлення права вимоги за даним
договором - до відповідних фізичних та
юридичних осіб. При цьому сторонами
було погоджено, що позичальник не
матиме до банку жодних претензій в разі
вчинення останнім будь-якої дії,
зазначеної в цьому пункті договору.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що при укладенні
кредитного договору 22 грудня 2006 року
банком було додержано вимоги чинного
законодавства України, зокрема, щодо
форми та змісту договору і не порушено
прав позивача.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.10, ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
ОСОБА_1, як на підставу для задоволення
позову, не знайшли свого підтвердження
у судовому засіданні, а його позовні
вимоги щодо визнання договору
споживчого кредиту №0 від 22
грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1
та Публічним акціонерним товариством
"УкрСиббанк" недійсним з моменту його
укладення, зобов'язання Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
прийняти у ОСОБА_1 суму залишку
заборгованості по кредиту в сумі 301454,29
грн. рівними частинами в строк до 22
грудня 2017 року недійсним, не
ґрунтуються на жодній з підстав
недійсності правочину, передбачених ЦК
України, суд прийшов до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ
групи (а.с.16), а тому звільнений від
сплати судового збору і в задоволенні
позову йому було відмовлено повністю,
суд відносить судовий збір за вимогою
немайнового характеру за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 61, 88, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, на підставі ст.ст. 203, 207, 215,
526, 527Цивільного кодексу України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання договору споживчого кердиту
№0 від 22 грудня 2006 року,
укладеного між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товаристтвом "УкрСиббанк"
недійсним з моменту його укладення,
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" прийняти у
ОСОБА_1 суму залишку заборгованості по
кредиту в сумі 301454 гривень 29 копійок
рівними частинами в строк до 22 грудня
2017 року, відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок
держави.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Р.
Ференс-Піжук