Справа № 333/9336/14-ц
Провадження № 2/333/3465/14
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
матеріали позовної заяви Публічного
акціонерного товариства «Запоріжгаз»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В
И В:

До Комунарського районного суду м.
Запоріжжя надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
«Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Зазначену справу передано у
провадження судді Дмитрієвої М.М.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124
Конституції України та ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаний або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

За змістом зазначеної статті, суд не
має право обирати спосіб захисту на
власний розсуд, оскільки це порушує
принцип диспозитивності та
змагальності цивільного процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав.

Європейський суд з прав
людини у своїй прецедентній практиці
виходить із того, що положення п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом. До
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
сплачується за місцем розгляду справи
та зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Аналогічна позиція висловлена в п. 5
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 10 від 17.10.2014 року «Про
застосування судами законодавства про
судові витрати у цивільних справах»
якою передбачено сплату судового збору
за місцем розгляду справи із
зарахуванням його до спеціального
фонду Державного бюджету України. При
цьому місце розгляду справи судом
визначається відповідно до вимог
закону, зокрема статей 107-114, 251, 257, 260, 269,
287, 291, 323, 363, 389-1, 389-7, 392, 400 ЦПК.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
перераховується у безготівковій або
готівковій формі виключно через
установи банків чи відділення зв'язку.
На підставі ст. 9 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір сплачується
за місцем розгляду справи та
зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 10 від 17.10.2014 року «Про
застосування судами законодавства про
судові витрати у цивільних справах»
встановлено, що платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, за яку
саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію)
сплачується судовий збір. При цьому,
наприклад, платіжне доручення повинно
бути підписано уповноваженою
посадовою особою банку і скріплено
печаткою установи банку з відміткою
про дату виконання платіжного
доручення та відміткою про зарахування
суми судового збору до спеціального
фонду Державного бюджету України.
Відповідні документи подаються до суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені з використанням технічних
засобів (фотокопії тощо) цих
документів, а також платіжне доручення,
яке за формою не відповідає наведеним
вимогам, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів заяви,
позивачем, відповідно до платіжного
доручення, сплачено судовий збір в АТ
«Ощадбанк», який розташований за
адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 48, що
знаходиться в Жовтневому районі м.
Запоріжжя, тобто, не за місцем розгляду
справи, а саме в Комунарському районі м.
Запоріжжя, а також, як вбачається з
платіжного доручення, судовий збір
сплачено за видачу судового наказу
ОСОБА_2, а не за позов про стягнення
боргу з боржника зазначеного в
позовній заяві.

Підпунктом 1.4 пункту 1 частини 2 статті 4
Закону України «Про судовий збір»
визначено ставку судового збору за
подання заяви майнового характеру - 1
відсоток ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Таким чином, позивачу необхідно
сплатити судовий збір з урахуванням
вимог Закону України «Про судовий
збір» та з урахуванням вимог Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року
«Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах», а саме, сплатою
судового збору за місцем розгляду
справи та зараховуванням до
спеціального фонду Державного бюджету
України із з зазначенням відомостей за
яку саме позовну заяву сплачується
судовий збір та надати відповідні
документи на підтвердження цього. У
разі звільнення від сплати судового
збору, позивач повинен в позовній заяві
вказати підстави звільнення та надати
відповідні докази.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України,
позовна заява вважається поданою в
день її первісного подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, суддя дійшов
висновку, що провадження у справі
неможливо відкрити до усунення
вказаних недоліків, а тому позовну
заяву слід залишити без руху, а
позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - залишити
без руху, надавши п'ятиденний строк з
дня отримання копії цієї ухвали для
усунення недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, позовну
заяву буде визнано неподаною та
повернуто позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва