Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Іванченко А. М. , при секретарі Меляник
К.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Маріупольської
міської Ради, ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки , -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2014 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до Іллічівського районного
суду м. Маріуполя з позовом до
Маріупольської міської Ради та ОСОБА_4
з позовом про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки. У
позові вказали наступне. Позивачки є
рідними сестрами ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті брата,
залишилося спадкове майно вигляді
домоволодіння АДРЕСА_1. Будинок був
самочинно збудованим,
правовстановлюючих документів не мав,
свідоцтво про право власності ОСОБА_5
не отримував. Після смерті ОСОБА_5 до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, зверталися лише
позивачки. У 2010 році вони розпочали
збирати документи для отримання права
власності на спадкове майно. Однак у
жовтні 2010 року до Іллічівського
районного суду м. Маріуполя звернулася
ОСОБА_4 - відповідачка по справі, яка є
онучкою померлого ОСОБА_5 з позовом про
визнання права власності на вказаний
будинок у порядку спадкування. 17.06.2014
року рішенням Іллічівського районного
суду м. Маріуполя відповідачці було
відмовлено у позові. В процесі судових
засідань позивачкам стало відомо між
відповідачами Маріупольською міською
радою та ОСОБА_4 було укладено договір
оренди земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1. Позивачки вважають
незаконним вказаний договір оренди
земельної ділянки, оскільки спірне
самочинно збудоване домоволодіння не
є самовільно збудованим
домоволодінням, яке збудоване ОСОБА_4,
чи таким, що перейшло їй у спадок. Під
час оформлення заяви про передачу
земельної ділянки ОСОБА_4 ніяких заяв
не надавала, що підтвердила в судовому
засіданні, також на момент передачі
земельної ділянки в оренду, позивачок,
як спадкодавців по закону до відома
ніхто не доводив. Просили розірвати
договір оренди земельної ділянки пл.
0,0564 га, розташованого по АДРЕСА_1,
укладений між Маріупольською міською
Радою та ОСОБА_4, 30.09.2013 року.

13.11.2014 року позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уточнили свої позовні вимоги, просили
визнати недійним договір оренди
земельної ділянки пл. 0,0564 га,
розташованого по АДРЕСА_1, укладений
між Маріупольською міською Радою та
ОСОБА_4, 30.09.2013 року .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, обставини
викладені в позові підтвердила, додала,
що будинок, за адресою АДРЕСА_1 був
збудований ОСОБА_7, який був їх батьком.
Брат ОСОБА_5 на той час сидів в тюрмі і
про те, що в нього є дочка позивачка та
її сестра не знали. Про онучку ОСОБА_4 їм
повідомив ОСОБА_8 Їм було відомо про те,
що ОСОБА_5 мав сина ОСОБА_9, який помер у
2009 році. В зазначеному будинку був
прописаний лише ОСОБА_9 ( батько
ОСОБА_4.). ОСОБА_4 на день смерті батька
була неповнолітньою. Просила
задовольнити позов та визнати недійним
договір оренди земельної ділянки пл.
0,0564 га, розташованого по АДРЕСА_1,
укладений між Маріупольською міською
Радою та ОСОБА_4, 30.09.2013 року .

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, обставини
викладені в позові підтвердила, також
підтвердила пояснення в судовому
засіданні позивачки ОСОБА_1 Просила
задовольнити позов.

Представник позивачок, ОСОБА_10 який
діє на підставі договору про надання
правової допомоги в судовому засіданні
підтримав доводи позивачок та
обставини викладені у позовній заяві.
Просив задовольнити позов та визнати
недійним договір оренди земельної
ділянки пл. 0,0564 га, розташованого по
АДРЕСА_1, укладений між Маріупольською
міською Радою та ОСОБА_4, 30.09.2013 року.

Представник відповідача
Маріупольської міської Ради
заперечувала проти позову ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Вказала що з урахуванням норм
чинного законодавства, за результатом
розгляду клопотання ОСОБА_4. щодо
погодження місця розміщення земельної
ділянки, Маріупольською міською радою
було прийнято рішення від 29.03.2011 №6/6-491,
яким затверджено матеріали
попереднього узгодження місця
розміщення та надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою по
відводу земельних ділянок орієнтовною
площею 0,0668 га та орієнтовною площею:
0,0060 га для експлуатації та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
збудовані самовільно, по АДРЕСА_1
громадянці ОСОБА_4

Відповідно до рішення Маріупольської
міської ради від 29.03.2011 №6/6- 491 для
ОСОБА_4 було розроблено та погоджено у
встановленому законом порядку проект
землеустрою по відводу земельної
ділянки загальною площею: 0,0564 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, що збудовані
самовільно, по АДРЕСА_1 м. Маріуполя.

Розглянувши клопотання ОСОБА_4 щодо
затвердження проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки,
Маріупольською міською радою було
прийнято рішення від 27.11.2012 №6/23-2779 про
затвердження проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки та надано в
оренду строком на 10 років земельну
ділянку, загальною площею: 0,0564 га по
АДРЕСА_1 міста, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
збудовані самовільно. На підставі
вказаного рішення між ОСОБА_4 та
Маріупольською міською радою було
укладено договір оренди земельної
ділянки від 30.09.2013 року. Таким чином,
доводи позивача щодо недійсності
вказаного договору оренди з підстав
«невідповідності його діючому
законодавству України, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам», а також доводи щодо
«відсутності права у ОСОБА_4 на
укладення вказаного договору оренди» є
безпідставними, оскільки вказаний
договір укладено на підставі рішення
Маріупольської міської ради від 27.11.2012
№6/23-2779, що на даний час є законним,
обґрунтованим, укладеним відповідно до
повноважень Маріупольської міської
ради.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнала та
заперечувала проти його задоволення,
вважала що договір оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_1 складений 30.09.2013
року між нею та Маріупольською міською
радою відповідає чинному
законодавству.

Представник відповідачки ОСОБА_12, яка
діє на підставі договору про надання
правової допомоги , в судовому
засіданні позовні вимоги позивачок не
визнала, просила відмовити у позові,
оскільки договір оренди земельної
ділянки між Маріупольською міською
Радою та ОСОБА_4 було укладено згідно до
чинного законодавства.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши позов та інші матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачки
ОСОБА_1, 1962 р.н. та ОСОБА_2, 1956 р.н. є
рідними сестрами ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія
свідоцтва про смерть від 09.12.2004 року
(а.с.13)

Згідно до свідоцтва про смерть від
03.11.2009 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер син ОСОБА_5 - ОСОБА_12. (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося
спадкове майно у вигляді домоволодіння
АДРЕСА_1. Будинок був самочинно
збудованим, правовстановлюючих
документів не мав, свідоцтво про право
власності ОСОБА_5 не отримував.

Згідно до довідки БТІ №152 від 11.05.2010
року, встановлено, що домоволодіння
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, вказане
домоволодіння та інші забудови, що
знаходяться на зазначеній земельній
ділянці є самовільно збудовані.

Згідно до повідомлення №2209/01-16 від
11.11.2014 року з Третьої маріупольської
державної нотаріальної контори
встановлено, що після смерті ОСОБА_5 з
заявою про прийняття спадщини, 03.06.2005
року звернулись сестри померлого
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_9,
05.12.2013 року з заявою про прийняття
спадщини звернулась донька померлого
ОСОБА_4 (а.с.41).

Згідно до копії рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 17.06.2014
року встановлено, що ОСОБА_4 у позові до
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання права
власності в порядку спадкування було
відмовлено, так як померлий ОСОБА_5 за
життя, право власності на будинок не
отримав. Отже таке право власності не
виникло і у позивачки ОСОБА_4 (а.с.19-22).

12.09.2012 року ОСОБА_4 звернулась до
Маріупольської міської Ради з
клопотанням про затвердження проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки.

Рішенням Маріупольської міської Ради
від 27.11.2012 року затверджено проект
землеустрою по відводу земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
збудованих самовільно по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 30.09.2013 року між
Маріупольською міською Радою та ОСОБА_4
було укладено договір оренди на
користування земельною ділянкою,
площею 0,0564 га за адресою АДРЕСА_1
строком на 10 років. (а.с.9-11).

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень міських рад у
галузі земельних відносин на території
міст належить надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності, а також
передача земельних ділянок у власність
громадян та юридичних осіб.

Таким чином до повноважень
Маріупольської міської ради належить
розпорядження землями територіальної
громади м. Маріуполя.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Згідно ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
оренду землі» орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах
і в порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу
України (далі - Кодексу), особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

Таким чином, доводи позивача щодо
недійсності вказаного договору оренди
з підстав «невідповідності його
діючому законодавству України, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам», а також доводи щодо
«відсутності права у гр-ки ОСОБА_4 на
укладення вказаного договору оренди» є
безпідставними, оскільки вказаний
договір укладено на підставі рішення
Маріупольської міської ради від 27.11.2012
№6/23-2779, що на даний час є законним,
обґрунтованим, укладеним відповідно до
повноважень Маріупольської міської
ради.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин», зокрема пп. 2.24 -
2.26 у вирішенні спорів про визнання
недійсними договорів оренди земельної
ділянки суди мають з'ясовувати
наявність на момент укладення
оспорюваного договору оренди рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки, оскільки
його відсутність суперечить вимогам
пункту 5 частини четвертої статті 15
Закону України "Про оренду землі" та
пункту 3 Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №
677.

Також, розглядаючи справи у спорах про
визнання недійсними договорів оренди,
суди повинні з'ясовувати питання
чинності рішень (розпоряджень), на
підставі яких було укладено такі
договори.

Для правильного вирішення спору про
визнання недійсним договору оренди
суттєве значення має з'ясування
правового режиму спірної земельної
ділянки та дотримання сторонами
порядку передачі її в оренду згідно з
вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з
урахуванням необхідності у певних
випадках дотримання порядку її
вилучення. З огляду на це судам
потрібно встановлювати наявність у
відповідної ради повноважень для
вирішення питання щодо затвердження
проекту відведення і передачі спірної
земельної ділянки в оренду, а отже й
дійсність укладеного договору, що
оспорюється.

З огляду на це судам необхідно
враховувати, що оскільки договір
оренди укладається на виконання
рішення органу місцевого
самоврядування чи виконавчої влади, то
без скасування таких рішень у
встановленому законом порядку
відсутні правові підстави для визнання
відповідних договорів недійсними з
підстав відсутності повноважень у
відповідної місцевої ради чи органу
виконавчої влади на затвердження
проекту відведення та передачі спірної
земельної ділянки в оренду.

У зв'язку із тим, що на момент прийняття
Маріупольською міською радою рішень
від 29.03.2011 №6/6-491 та від 27.11.2012 №6/23-277,
земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала
на праві комунальної власності
територіальній громаді м. Маріуполя;
враховуючи, що_рішення Маріупольської
міської ради від 29.03.2011 №6/6-491 та від
27.11.2012 №6/23-2779 є діючими, законними,
обгрунтованими, прийнятими відповідно
до повноважень Маріупольської міської
ради, то вимоги позивача щодо визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Як вбачається із матеріалів справи, у
позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відсутнє
право власності або користування як на
домоволодіння АДРЕСА_1, так і на
земельну ділянку за вказаною адресою.

У зв'язку із чим незрозумілим є питання
щодо того у чому саме полягає порушене
право позивачів, оскільки відсутній
сам факт існування такого права.

Таким чином , підсумовуючи
вищевикладене, суд вважає, що
позивачами не надано належних та
допустимих доказів порушення
Маріупольською міською Радою їх прав
та охоронюваних законом інтересів , при
укладенні договору оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в м. Маріуполі із
громадянкою ОСОБА_4

На підставі вищевказаного суд вважає,
що договір оренди земельної ділянки
від 30.09.2013, укладений між
Маріупольською міською радою та ОСОБА_4
є законним. Правові підстави для
визнання його недійсним - відсутні.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст. 142-145 Конституції України, ст.ст. 12,
116 ЗК України, ст.ст. 6ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
України», ст.ст. 10, 11, 15, 27, 60 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Маріупольської міської Ради, ОСОБА_4
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
А. М. Іванченко