Провадження № 2/200/3436/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 листопада 2014 року
Бабушкінський районний суд м
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді
Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі
Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошової
компенсації вартості за частку у
спільній власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом до відповідачів.
В обґрунтування посилається на те, що
їй та відповідачам на праві спільної
часткової власності належить
трикімнатна квартира АДРЕСА_1. 15
червня 1991 року вона зареєструвала шлюб
з відповідачем ОСОБА_2. Рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15.06.2012 р. шлюб між
сторонами розірвано. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_3, 1992 року народження.

За час перебування в
зареєстрованому шлюбі вони разом з
донькою та батьками відповідача,
приватизували вказану квартиру.

Після розірвання шлюбу позивачка
проживає окремо, вищевказана квартира,
яка є їх спільною власністю, ринкова
вартість якої станом на серпень 2014 року
становить 58 000 доларів США, що за курсом
НБУ на цей період еквівалентно 722 600
грн., знаходиться в користуванні
відповідачів. Тому позивачка просить
суд стягнути на її користь компенсацію
вартості 1/5 частини квартири в розмірі
114 520,00 грн., що еквівалентно 11 600,00
доларів США, припинивши її право
власності на вказану частку квартири.

Представник позивачки надала
суду заяву про розгляд справи у її
відсутність. Відповідно до вказаної
заяви, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про день, час та місце
слухання справи повідомлені належним
чином, тому суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до правил
ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України - заочно.

В зв'язку з неявкою осіб, які
приймають участь у справі, суд
розглядає справу у відповідності до ч.2
ст.197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 15 червня 1991
року позивачка зареєструвала шлюб з
відповідачем ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серія НОМЕР_1, виданого Бабушкінським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області від 17.05.2011
року.

Відповідно до довідки КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради №8008
від 22.07.2014 року в інвентаризаційній
справі за адресою: АДРЕСА_1, містяться
відомості щодо права власності: 1/5
частка за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва
про права власності на житло від 16.02.1998
року, виданого Державним
житлово-комунальним підприємством
«Південне», згідно з розпорядженням №
395-98 від 16.02.1998 року та зареєстровано в
КП ДМБТІ ДОР в реєстровій книзі № 364п за
реєстровим № 27-54.

Вказана квартира житловою площею 41,9
кв.м (загальною площею 70,09 кв.м),
складається з трьох житлових кімнат,
коридору, кухні, комори, ванної, туалету
та лоджії, що підтверджується
викопіровкою з поповерхового плану
будинку, наданою Комунальним
підприємством «Жилсервіс-2»
Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.57 Сімейного кодексу
України житло, набуте дружиною,
чоловіком за час шлюбу внаслідок його
приватизації відповідно до Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" є особистою приватною
власністю дружини, чоловіка.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 15.06.2012
року, яке набрало законної сили 26.06.2012
року, шлюб між позивачкою та
відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Після розірвання шлюбу право спільної
власності на майно, набуте за час шлюбу
шляхом приватизації, позивачка не
втратила.

Відповідно до довідки Комунального
підприємства «Жилсервіс-2»
Дніпропетровської міської ради № 01-341
від 31.01.2014 року позивачка та
відповідачі у справі, а саме колишній
чоловік позивачки, їх донька та батьки
чоловіка, зареєстровані в АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позивачка
зареєстрована за вказаною адресою з
08.08.1991 року до цього часу, що
підтверджується її паспортом Серії
НОМЕР_2.

Після припинення шлюбних відносин з
відповідачем ОСОБА_2 та через
взаємовідносини, що склалися між
позивачкою та іншими співвласниками
квартири, позивачка не проживає за
вказаною адресою та не має можливості
володіти і користуватися належним їй
житлом для вільного використання і
проживання на свій розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Згідно частин 1 і 2 ст.319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є
у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно), та
може належати їм на праві спільної
часткової або спільної сумісної
власності.

Згідно ст.370 ЦК України співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності. У разі виділу частки із
майна вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Виділ частки
із майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачці належить на
праві власності 1/5 частка квартири
АДРЕСА_1, та беручи до уваги положення
ст.370 ЦК України, кожному із
співвласників вказаної квартири
належить по 1/5 її частки.

Відповідно до частин 1, 2 ст.364 ЦК України
кожен із співвласників спільної
часткової власності має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим, співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою. Право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Таким чином, право співвласника на
виділ частки із спільного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні не може бути
обмежене іншими співвласниками й
такому його праву співвласника, що
виділяється, кореспондується обов'язок
інших співвласників сплатити грошову
компенсацію частки, розмір якої
визначається з дійсної вартості майна
на час розгляду справи судом.
Обов'язковою умовою призначення
грошової компенсації є лише згода
співвласника, який заявив вимоги про
виділ частки.

Станом на серпень 2014 р. ринкова
вартість спірної квартири становить 58
000 доларів США, що на цей період
еквівалентно 722 600 грн. Таким чином
вартість 1/5 частини спірної квартири,
що повинні компенсувати відповідачі
позивачці, становить 114 520 грн.

Враховуючи вищезазначені вимоги
закону та обставини справи, а саме
згоду співвласниці ОСОБА_1 на отримання
грошової компенсації вартості
належної їй частки; неможливість
поділити спільну квартиру на дві
окремі повноцінні квартири, оскільки
позивачці належить незначна її частка,
суд вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги повністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивачки слід
стягнути понесені судові витрати у
вигляді сплаченого нею судового збору
в розмірі 1 445,20 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 364 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15,
60, 88, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості 1/20
частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 36
130,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості 1/20
частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 36
130,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості 1/20
частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 36
130,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості 1/20
частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 36
130,00 грн.

Після отримання компенсації припинити
право власності ОСОБА_1 на 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1.

Визначити, що після припинення
права власності ОСОБА_1 на 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1, квартира в цілому
належить відповідачам, а саме:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/20
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_1, та в цілому на ? частину
вказаної квартири.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/20
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_1, та в цілому на ? частину
вказаної квартири.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/20
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_1, та в цілому на ? частину
вказаної квартири.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/20
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_1, та в цілому на ? частину
вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 361,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 361,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 361,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 361,30 грн.

Рішення може бути оскаржено
відповідачем шляхом подачі заяви до
Бабушкінського районного суду про його
перегляд, протягом 10-ти днів з дня
отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд міста
Дніпропетровська.

Суддя
Т.Ю.Єлісєєва