АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
у 1-й інстанції: Гриньковська Н.Ю.
Доповідач: Панченко .М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м.Київ

колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва у складі :

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 жовтня 2014 року про
задоволення подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
зацікавлена особа ОСОБА_1, про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України з вилученням
паспортного документа,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Канцедал О.О., керуючись ст.377-1 ЦПК
України, звернувся до суду з поданням і
просив постановити ухвалу, якою
тимчасово обмежити у праві виїзду за
кордон з тимчасовим вилученням
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання
зобов»язань, покладених рішенням суду,
а також просив зобов»язати
Адміністрацію Державної прикордонної
служби України вжити невідкладних
заходів для недопущення виїзду з
України ОСОБА_1.

Зазначав, що державною
виконавчою службою 29.05.2013 року відкрите
виконавче провадження №38182610 з
примусового виконання виконавчого
листа №1-39/11, виданого 4.04.2013 року
Володимир-Волинським міським судом
Волинської області, згідно яких судом
у кримінальному провадженні вирішено
конфіскувати у ОСОБА_1 все належне йому
на праві власності майно, а також
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в
особі Володимир-Волинської
обю»єднаної державної податкової
інспекції матеріальну щкоду завдану
злочином на загальну сумі 26.017.4516 грн., а
також стягнуто ОСОБА_1 на користь
держави в особі Володимир-Волинської
об»єднаної державної податкової
інспекції матеріальну шкоду завдану
злочином на загальну суму 18.765.750 грн.
/а.с.5,6,27/.

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014
року подання задоволено /а.с.117-120/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, як постановлену з
порушенням вимог процесуального
законодавства, та постановити нову
ухвалу, якою відмовити у задоволенні
подання виконавчої служби/а.с.125-129/.

Скаржник послався на те, що він
не був повідомлений державним
виконавцем про відкриття виконавчого
провадження, а тому йому не був наданий
термін для добровільного виконання
судового рішення в частині
відшкодування на користь держави
матеріальної шкоди, що свідчить про те,
що він не ухиляється від свого
зобов»язання погасити указаний борг.

Також скаржник зазначив, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що 4.02.2014 року ВССУ скасовано
ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 22.03.2013 року, на підставі
якої видано виконавчий лист, а справу
направлено на новий апеляційний
розгляд.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню. Ухвалу суду належить
скасувати, а справу повернути до суду
першої інстанції для повторного
вирішення питання з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням

Встановлено, що старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Канцедал О.О. звернувся до суду з
поданням, в якому просив тимчасово
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання ним виконавчого
листа №1-39/11, виданого 4.04.2013 року
Володимир-Волинським міським судом
Волинської області про стягнення на
користь держави в особі
Володимир-Волинської об»єднаної
державної Податкової інспекції
матеріальної шкоди, завданої злочином
на суму 26.017.416 грн. та на користь держави
в особі Володимир-Волинської
об»єднаної державної податкової
інспекції матеріальну шкоду завдану
злочином на загальну суму 18.765.750 грн.

Задовольняючи подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
боржник може уникнути указаної
відповідальності шляхом виїзду за
кордон.

Дійшовши висновку про
скасування ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів, виходить з
того, що державним виконавцем не надано
належних доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_1 ухиляється від
виконання зобов'язання, а ВДВС вживає
усіх, передбачених чинним
законодавством, заходів для
забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, судом першої
інстанції не перевірені доводи
скаржника в тій частині, що ухвала
апеляційного суду Волинської області
від 22.03.2013 року, якою залишено в силі
вирок Волоимир-Волинського районного
суду Волинської області від 5.11.2012 року,
яким стягнуто з боржника ОСОБА_1 спірну
суму, було скасовано ухвалою ВССУ від
4.02.2014 року.

Без з»ясування зазначених
обставин ухвалу суду першої інстанції
не можна вважати законною і
обґрунтованою.

За таких підстав ухвалу суду
першої істанції від 14.10.2014 року
належить скасувати з направленням
справи на новий розгляд, в ході якого
належить врахувати наведене та
ухвалити законне і обґрунтоване
рішення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до смуду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Скасувати ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014
року, а справу повернути до суду першої
інстанції для повторного вирішення
питання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді