Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4864/14
Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі: Евальд Д.Д

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Новогродівського міського суду
Донецької області від 02 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
дружини,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дружини.

В позові зазначала, що з ОСОБА_3 вони
проживали разом без реєстрації шлюбу
до серпня 2014 року. Від спільного
проживання у них народилась дитина -
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час з
ОСОБА_3 вони мешкають окремо. З
відповідачем шлюб вони не реєстрували,
однак в актовому записі про народження
дитини він зазначений як батько ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №14. Вона не
працює, знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною та отримує допомогу
по догляду за дитиною в розмірі 1014 грн.
Однак зазначених коштів не вистачає
для гідного утримання сина, тому вона
вимушена звернутися до суду.
Відповідач фізично здоровий, інших
неповнолітніх дітей на утриманні не
має. Так як відповідач офіційно не
працевлаштований та працює вахтовим
методом, отримує високу заробітну
плату, тому вона бажає отримувати
аліменти у твердій грошовій сумі.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти
на її утримання в розмірі 1000 грн.
щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5
трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новогродівського міського
суду Донецької області від 02 жовтня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на її утримання в розмірі 1000
грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04
вересня 2014 року і до досягнення сином
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновку суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ, підсудність даної справи
визначено саме апеляційному суду
Запорізької області.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції ОСОБА_3, посилається на те, що
судом першої інстанції не з*ясовано
його матеріальні можливості надавати
кошти на утримання позивачки саме
такого розміру - 1000гр., оскільки він не
працює та не отримує будь яких виплат.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що сторони проживали разом без
реєстрації шлюбу до серпня 2014 року. Від
спільного проживання у них народилась
дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини, де зазначений як
батько дитини відповідач ОСОБА_3(а/с 3).

Згідно з ч. 2 ст. 91 Сімейного
кодексу України жінка та чоловік, які
не перебувають у шлюбі між собою, мають
право на утримання в разі проживання з
нею, ним їхньої дитини, відповідно до
частин другої - четвертої статті 84 та
статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 84 Сімейного
кодексу України дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років. Право
на утримання вагітна дружина, а також
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_4 не працює,
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та отримує допомогу по догляду за
дитиною в розмірі 1014 грн.

Однак зазначених коштів не вистачає
для гідного утримання сина, Дитина
проживає спільно з позивачкою, окремо
від відповідача.

Отже встановлено, що сторони разом
не проживають, сумісного господарства
не ведуть, сімейні відносини між собою
не підтримують по причині їх розпаду.

Відповідач ухиляється від надання
позивачці в добровільному порядку
матеріальної допомоги, при тому що
доказів неможливості утримувати
позивачку, з якою проживає їх син, крім
своїх заперечень, не надав.

Суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини справи,
доводи і заперечення сторін та
задовольняючи позов, дійшов до
правильно висновку про те, що
відповідач, будучи батьком
малолітнього сина ОСОБА_5, зобов'язаний
утримувати позивачку до досягнення
дитиною трьох років, оскільки остання
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною і не має достатнього джерела
існування та обґрунтовано стягнув
аліменти у відповідності до ст.70 СК
України - від дня подання позовної
заяви.

Проте, при визначенні розміру
аліментів у сумі 1000гр., щомісячно на
утримання позивачки суд, недостатньо
врахував матеріальний стан та
матеріальні можливості відповідача.

Задовольняючи позов повністю, суд
першої інстанції недостатньо
вмотивував розмір стягнення, а виходив
лише з того розміру який вказала
позивач, без наведення обґрунтування
такого розміру.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
стягнення та стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти у розмірі
700гр., який на думку колегії є
прийнятним, щомісячно, оскільки
позивачка має таке право, а відповідач
обов*язок по її утриманню, а доказів
неможливості утримувати позивачку
відповідач не надав, тому рішення суду
в цій частині на підставі п.3, п.4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України підлягає відповідній
зміні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І ШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Новогродівського міського
суду Донецької області від 02 жовтня 2014
року у цій справі змінити, зменшивши
розмір стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 аліменти на її утримання з 1000гр.,
до 700гр., що місячно до досягнення сином
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: