Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4385/14
Головуючий у 1 інстанції: Піх
Суддя-доповідач: Бабак
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 22
травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка
діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення
дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє
в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що 14 серпня 2013 року в м.
Запоріжжя по вул. Луначарського
трапилася дорожньо-транспортна
пригода. Внаслідок порушення водієм
автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 п. 13.1. Правил
дорожнього руху України здійснено
зіткнення, в результаті якого
пошкоджено три автомобілі інших
учасників дорожнього руху, в тому числі
той у якому знаходилася їх сім'я, ВАЗ
21011, реєстраційний номер НОМЕР_3. На
момент дорожньо-транспортної пригоди в
автомобілі перебували: подружжя ОСОБА_3
(водій) та ОСОБА_4 і діти ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 серпня 2013 року у відношенні ОСОБА_7
складений протокол про
адміністративне правопорушення за ст.
124 КУпАП та постановою Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 28
серпня 2014 року ОСОБА_7 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль ВАЗ 21011,
реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав
технічні пошкодження: кришка
багажника, задня панель, ліхтарі, задні
крила, дах, заднє скло, капот, фари,
передні крила, решітка радіатора, про
що відображено в довідці інспектора
ДАІ Бакліцького Є.Л.

Після дорожньо-транспортної пригоди
позивачі вимушені були залишити
автомобіль на стоянці в м. Запоріжжя, і
в зв'язку з браком коштів на оплату
евакуатора, забрали його тільки 02
вересня 2013 року. При цьому ними були
понесені витрати в сумі 40 грн. за
стоянку та 1515, 00 грн. за послуги
евакуатора, зазначені кошти являються
їхніми матеріальними збитками так як
понесені внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Також позивачам була завдана моральна
шкода, яка полягає в стресовій ситуації
яку пережила їх сім'я. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди їхня
родина втратила можливість
користуватися автомобілем, що фактично
завдає кожного дня їм життєвих
незручностей пов'язаних з
пересуванням, порушені життєві зв'язки,
оскільки вони втратили можливість
особисто спілкування зі своїми
родичами і знайомими які проживають у
іншій місцевості, а можливість
придбати інший транспортний засіб у
них на даний час відсутня і вони
вимушені зараз не заплановано з
сімейного бюджету відкладати кошти на
його придбання. Розмір моральної шкоди
оцінюють у 4000,00 грн. на кожного.

Посилаючись на зазначені обставини,
просили стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
сумі 1555, 00 грн., а також стягнути з
відповідача на користь кожного з
позивачів у відшкодування моральної
шкоди по 4000 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 22 травня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 243 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, оскільки суд першої інстанції не
врахував наявність в матеріалах справи
письмових доказів, а саме: фіскальний
чек від 02 вересня 2013 року № 0964 по сплаті
послуг за стоянку в розмірі 40 грн. та
квитанція до прибуткового касового
ордеру № 141 від 02 вересня 2013 року за
надання послуг з евакуації
транспортного засобу в розмірі 1515, 00
грн. та не виконав вимоги ст. 1187 ЦК
України, відмовляючи позивачу у
відшкодуванні матеріальної шкоди.
Відмовляючи іншим позивачам у
відшкодуванні моральної шкоди, не
навів підстави для відмови у
відшкодуванні моральної шкоди. Просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла
наступного висновку.

У судове засідання апеляційної
інстанції 10 грудня 2014 року апелянт
ОСОБА_3 надав заяву про відмову від
апеляційного оскарження рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
ОСОБА_7 матеріальної шкоди у сумі 1540
грн., оскільки вказана шкода
відшкодована йому добровільно.

Відповідно ч. 4 ст. 300 ЦПК України особа,
яка подала апеляційну скаргу, має право
протягом усього часу розгляду справи
відмовитися від неї повністю або
частково. Питання про прийняття
відмови від апеляційної скарги і
закриття у зв'язку з цим апеляційного
провадження вирішується апеляційним
судом, що розглядає справу, в судовому
засіданні.

Судова колегія, перевіривши законність
відмови від апеляційної скарги,
дійшовши висновку про те, що така
відмова не порушує права та законні
інтереси будь-яких яких осіб, вважає за
необхідне задовольнити заяву ОСОБА_3 та
прийняти відмову від апеляційної
скарги, роз'яснивши йому, що він
позбавляється права на повторне
оскарження рішення суду в цій частині з
тих самих підстав.

Враховуючи, що апелянт відмовився від
апеляційного оскарження рішення суду в
частині стягнення матеріальної шкоди і
така відмова прийнята судом, у
відповідності до ч.3 п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24.10.2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку», рішення
переглядається лише в частині відмови
у задоволенні позову про стягнення
моральної шкоди на користь
неповнолітніх дітей апелянта.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Звертаючись до суду з позовом в
інтересах неповнолітніх дітей про
відшкодування моральної шкоди, позивач
свій позов обґрунтовував тим, що діти
пережили стрес під час зіткнення,
тривалий час з острахом сідають до
будь-якого транспортного засобу та
переживають в процесі руху транспорту.

Обравши способом захисту
відшкодування моральної шкоди, позивач
в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний
довести правову та фактичну підставу
своїх позовних вимог, а відповідно до
ст. 60 ЦПК України кожна із сторін має
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 5 постанови від 31 березня 1995
року № 4 "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (із змінами і
доповненнями від 25.05.2001 року),
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

В силу ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Однак, позивачем будь-яких належних та
допустимих доказів, у відповідності до
вимог ст. 57-60 ЦПК України не надано. Не
надано таких доказів і до суду
апеляційної інстанції, які б суд міг
дослідити в порядку ч.2 ст. 303 ЦПК
України.

При вирішенні спору в цій частині
позовних вимог, судом першої інстанції
зазначене враховано, тому висновок
суду про відмову у задоволенні позову в
цій частині є правильним.

Щодо відмови у відшкодуванні моральної
шкоди на користь ОСОБА_4, то судова
колегія зазначає, що ОСОБА_4, як сторона
цивільного процесу, рішення суду про
відмову у відшкодуванні їй моральної
шкоди не оскаржила, а інший позивач
ОСОБА_3 позбавлений права на оскарження
рішення суду від її імені,оскільки вона
є повнолітньою, дієздатною особою, є
учасником процесу, а тому має
повноцінне право на оскарження рішення
самостійно.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду. Колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення.

Керуючись ст. ст. ч.4 ст.300, 307, 308, 313, 314, 315,
317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Прийняти відмову від апеляційної
скарги ОСОБА_3 в частині вимог про
стягнення матеріальної шкоди в сумі 1540
грн. В цій частині апеляційне
провадження закрити.

В іншій частині апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 22 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: