УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,- розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання
договору дарування недійсним; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_1, про визнання
договору дарування удаваним, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 01 липня
2008 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
від 15 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2005 року ОСОБА_5. звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2.,
ОСОБА_1 про визнання договору дарування
недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що їй та її покійному чоловікові,
ОСОБА_6., на праві спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1. 25 червня 2004 року приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 був
посвідчений договір дарування
вказаної квартири, за яким вони
подарували зазначену квартиру ОСОБА_2.
Позивачка зазначала про те, що цей
договір дарування вони не укладали та
не підписували, підписи на договорі їм
не належать, а вона дізналася про
існування договору дарування вже після
смерті свого чоловіка. За таких
обставин з урахуванням уточнених
позовних вимог просила визнати
недійсним указаний договір дарування
квартири.

У квітні 2007 року ОСОБА_2. звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3.,
третя особа - ОСОБА_7., про визнання
договору дарування удаваним. Свої
вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 25
червня 2004 року вона купила квартиру
АДРЕСА_1. Від імені продавців, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5., діяв їх син - ОСОБА_8. - на
підставі нотаріально посвідчених
довіреностей. За ініціативи ОСОБА_8. та
його батьків, за погодженням з
нотаріусом, був укладений договір
дарування, який не був безоплатний,
оскільки вона купила зазначену
квартиру і передала ОСОБА_8 гроші у
розмірі 22 500 доларів США,
що підтверджується написаною ним
розпискою. У зв'язку з цим ОСОБА_2.
просила визнати, що 25 червня 2004 року між
нею та ОСОБА_6., ОСОБА_5 в особі їх
представника, ОСОБА_8., був укладений
договір купівлі-продажу зазначеної
квартири, а договір дарування є
удаваним й таким, що приховував договір
купівлі-продажу, укладений відповідно
до норм чинного законодавства.

У жовтні 2008 року ОСОБА_3. була допущена
до участі у справі в якості
правонаступника ОСОБА_5., у зв'язку з її
смертю.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 01 липня 2008
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області від 15 травня
2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3.
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2.
задоволено. Визнано удаваним правочин,
укладений між ОСОБА_6., ОСОБА_5 та ОСОБА_2.
щодо відчуження квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, 25 червня 2004 року за № 2081
як договір дарування; визнано, що 25
червня 2004 року між ОСОБА_6., ОСОБА_5 та
ОСОБА_2. укладено договір
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6. та
ОСОБА_5. передали, а ОСОБА_2. прийняла у
власність квартиру АДРЕСА_1, оплативши
її вартість.

У касаційній скарзі ОСОБА_3. в особі
представника ОСОБА_4 просить судові
рішення першої та апеляційної
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні первісних
позовних вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, дійшов вірного
висновку про те, що ОСОБА_5 та її
правонаступником не доведено належним
чином, що ОСОБА_5., ОСОБА_6. та ОСОБА_2. не
підписували договір дарування від 25
червня 2004 року, а її посилання на те, що
вона з чоловіком не могли бути
присутніми при укладенні зазначеного
договору у зв'язку із станом здоров'я та
віддаленістю місця проживання, є лише
припущенням.

Ухвалюючи рішення про задоволення
зустрічного позову суди дійшли
ґрунтовного висновку про те, що
розпискою ОСОБА_8. про одержання грошей
від ОСОБА_2. в сумі 22 500 доларів США за
продаж квартири підтверджується, що
дійсне волевиявлення сторін було
направлене на укладення договору
купівлі-продажу вказаної квартири,
ОСОБА_2. оплатила вартість придбаної
квартири, а тому згідно ст. 235 ЦК України
зазначений договір дарування є
удаваним правочином.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 01 липня
2008 року та ухвала колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
від 15 травня 2014 року постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 01 липня
2008 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
від 15 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова М.І.
Наумчук