АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Троц В.О.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
на заочне рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 07 липня 2014
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта-Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ПАТ
«Дельта-Банк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 0 від 30.04.2008 року в сумі 1 073 969,30
грн.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 07.07.2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Дельта-Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1 073 969,30 грн. та витрати по сплаті
судового збору в сумі 3 441 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
заочне рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання позивач не з'явився,
хоча належним чином був сповіщений про
час та місце слухання справи, в зв'язку
з наведеними обставинами, на підставі
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
судом була винесена ухвала про розгляд
справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач умови кредитного договору в
повному обсязі не виконала, кредит не
виплатила, відсотки за користування
кредитом не сплатила.

Справа № 754/14090/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/10877/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Ярошенко
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.З таким
висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що
30.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 0, відповідно до якого Банк
надав відповідачу кредит на суму 97 300
дол. США зі сплатою 13% річних зі строком
повернення кредиту до 30.04.2038 року ( а. с.
6-12 ). Свої зобов'язання за вказаним
договором АКІБ «УкрСиббанк» виконав
повністю.08.12.2011 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, в тому числі право
вимоги за вказаним договором (а. с. 24-26).
Відповідно до довідки, виданої ПАТ
«Дельта-Банк» станом на 14.05.2013 року в
ОСОБА_2, за вказаним кредитним
договором існує заборгованість у сумі 1
073 969,30 грн., яка складається з тіла
кредиту - 745 313,68 грн., прострочена
заборгованість - 97 215,66 грн.,
заборгованість за відсотками - 328 655,61
грн., прострочена заборгованість за
відсотками - 134 882,51 грн. ( а. с. 21 ).

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику(грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Враховуючи, що в суді першої інстанції
було встановлено, що свої зобов'язання
за вказаним кредитним договором
відповідач не виконує, колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
щодо стягнення з останнього суми
заборгованості обґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що позивач
невірно розрахував суму
заборгованості, на думку колегії
суддів є безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи
(а. с. 151). Крім того, сам відповідач
протягом розгляду справ в суді першої
та апеляційної інстанції на
спростування доказів щодо спірної суми
коштів жодного разу не надавав суду
своїх розрахунків вищезгаданої
заборгованості.

Також, на думку колегії суддів,
необґрунтованими є посилання апелянта
на пропущення позивачем строку
позовної давності.

Згідно з ч. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Так, згідно з положеннями ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України)

Аналіз зазначених норм права дає
можливість зробити висновок про те, що
з урахуванням особливостей конкретних
правовідносин, початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
уповноваженою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання ч.5 ст.216 ЦК України.

Враховуючи, що строк виконання
спірного кредитного договору спливає
30.04.2038 року, колегія суддів вважає, що і
початок перебігу вищезгаданого
процесуального строку починається
саме з цієї дати.

Безпідставними є і посилання апелянта
на порушення судом першої інстанції
принципу змагальності, оскільки при
розгляді справи в суді першої та
апеляційної інстанції представник
відповідача не надавав суду будь-яких
доказів на спростування висновків суду
та позовних вимог.

Отже, висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи, а наведені
в апеляційній скарзі доводи висновок
суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч.1 ст. 308, 312, 313, 314,
315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 07 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

А.А. Пікуль