Справа № 133/1113/14-ц Провадження №
22-ц/772/2662/2014Головуючий в суді першої
інстанції Слободяний О. Є.Категорія
43Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Сопруна В.В., Зайцева А.Ю.

при секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2, подану її представником
- адвокатом ОСОБА_3 та апеляційну скаргу
ОСОБА_4, подану його представником -
ОСОБА_5 на рішення Козятинського
міськрайонного суду вінницької
області від 14.07.2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про вселення, встановлення
порядку користування квартирою та
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні власністю, -

в с т а
н о в и л а :

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду з вказаним позовом та
висував вимогу:

- вселити його в квартиру АДРЕСА_1;

- встановити порядок користування
житловими приміщеннями в квартирі
АДРЕСА_1, виділивши йому у користування
кімнату площею 17,0 кв.м. з балконом 1.1
кв.м., а відповідачці ОСОБА_2 кімнату 12,2
кв.м., приміщення кухні, ванної кімнати,
вбиральні та коридору залишити в
спільному користуванні;

- зобов'язати відповідача не чинити
йому перешкод в користуванні
виділеними приміщеннями та стягнути
понесені ним судові витрати.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 14.07.2014 року
та додатковим рішенням Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 01.08.2014 року позов
задоволено частково:

- ОСОБА_4 вселено в квартиру
АДРЕСА_1;

- виділено в користування ОСОБА_4
житлову кімнату площею 12.2 кв.м.,
позначену на плані цифрою 6;

- виділено в користування ОСОБА_2
житлову кімнату площею 17,0 кв.м. разом з
балконом площею 1.1 кв.м., позначену на
плані цифрою 7;

- залишено в спільному
користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_2
допоміжні приміщення: кухню (позначену
на плані цифрою 5), ванну кімнату
(позначену на плані цифрою 3), вбиральню
(позначену на плані цифрою 4), коридор
(позначений на плані цифрою 1), коридор
(позначену на плані цифрою 2);

- зобов'язано ОСОБА_2 не чинити
ОСОБА_4 перешкоди у користуванні ним
житловою кімнатою площею 12,2 кв.м. та
підсобними приміщеннями квартири
АДРЕСА_1.

- Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. понесених ним
судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду,
відповідач ОСОБА_2 черес свого
представника адвоката ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постановлене по справі
рішення та ухвалити нове: про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд
не з'ясував можливість сплати грошової
компенсації за частку одному із
співвласників квартири та не з'ясував
чи підлягає квартира поділу з
виділенням власникам окремих
ізольованих приміщень з самостійними
виходами.

Не погодившись з рішенням суду
стосовно часткового задоволення
позовних вимог, апеляційну скаргу
через свого представника ОСОБА_5 подав
і позивач ОСОБА_4 та просить скасувати в
цій частині оскаржуване рішення. А його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. Апеляційну скаргу мотивує тим,
що суд неповно з'ясував обставини по
справі і тому зробив помилкові
висновки щодо часткового задоволення
позову.

В судове засідання апеляційного суду
сторони по справі не з'явилися, про день
та час розгляду справи повідомлені
належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали цивільної
справи, прийшла до висновку, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, виходячи із такого:

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що спірна квартира
належить позивачу та відповідачці на
праві спільної часткової власності:
рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 23.12.2010 року квартира
АДРЕСА_1 була визнана спільною сумісною
власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2, та за ОСОБА_4
було визнано право власності на ?
частину квартири. Право власності
ОСОБА_4 на ? частину квартири
зареєстровано 29.08.2011 року (а.с.8).

Квартира АДРЕСА_1 складається з двох
ізольованих жилих кімнат: жилої
кімнати площею 12,2 кв.м. (позначена на
плані цифрою 6) та кімнати площею 17, 0 з
балконом площею 1,1 кв.м. (позначені на
плані цифрою 7 ), а також допоміжних
приміщень (а.с.9-10).

Враховуючи положення статті 358 ЦК
України, суд першої інстанції дійшов
висновку, що з урахуванням рівності
належних сторонам часток у квартирі,
кожному з них може бути виділено в
користування 14,6 кв.м. житлової площі.
Однак оскільки виділити в користування
кожному з співвласників саме таку
житлову площу неможливо, вважав за
необхідне виділити позивачеві в
користування житлову кімнату площею 12,2
кв.м., а відповідачці житлову кімнату
площею 17,0 кв.м. з балконом площею 1,1
кв.м., інші приміщення залишити в
спільному користуванні.

За змістом ст.ст. 319, 358 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитись про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

В розглядуваній справі фактичний
порядок користування квартирою між
співвласниками не склався, оскільки в
квартирі проживає відповідачка ОСОБА_2
та одноособово користується всією
квартирою. Тому, вставивши саме такий
порядок користування спірним житловим
приміщенням, суд першої інстанції діяв
у відповідності до

-2-

вимог закону.

Сторонами не оспорювалося та
визнавалося відповідачкою, що позивач
з 1997 року в спірній квартирі не
проживав, відповідачка відмовляється в
добровільному порядку впустити
позивача в квартиру та він не має
можливості нею користуватися, тому суд
з урахуванням положень статей 391 ЦК
України, 155 ЖК України, дійшов висновку,
що право позивача на користування
належною йому на праві власності
частиною житла є порушеним та підлягає
захисту шляхом його вселення та
зобов'язання відповідачки не чинити
йому перешкод у користуванні виділеною
кімнатою.

Такий висновок суду є вірним:
відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Місце проживання власника та
місцезнаходження майна на зміст права
власності не впливають, а право
власника майна вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування і розпорядження своїм
майном передбачено ст. 391 ЦК України.

Відповідач в апеляційній скарзі
посилається на те, що суд не з'ясував
можливість сплати грошової
компенсації за частку одному із
співвласників квартири та не з'ясував
чи підлягає квартира поділу з
виділенням власникам окремих
ізольованих приміщень з самостійними
виходами.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. Вимога про сплату грошової
компенсації та припинення в зв'язку з
цим права на частку у спільній
частковій власності та вимога про
виділ частки зі спільної часткової
власності в справі жодною із сторін
заявлені не були. Окрім того,
загальновідомим є те, що поділ
двокімнатної кватири в натурі з
виділенням окремих ізольованих
приміщень з облаштуванням самостійних
виходів, - неможливий.

Позивач, оскаржуючи рішення суду лише в
частині того, що йому у користування
було виділено житлову кімнату площею
12,2 кв.м., а не площею 17,0 кв.м. з балконом
не навів аргументів чому саме такий
порядок користування квартирою має
бути встановлено та в чому полягає
невідповідність висновків суду першої
інстанції вимогам закону.

Отже, розглядаючи справу за
апеляційною скаргою на оскаржуване
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив і оцінив фактичні
обставини у справі, подані сторонами
докази, судом першої інстанції
виконані вимоги ст. 212 ЦПК України,
судове рі шення мотивовано, наведене в
апеляційній скарзі висновків суду
першої інстанції не спростовує, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її
представником - адвокатом ОСОБА_3 та
апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його
представником - ОСОБА_5 , - відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 14.07.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Т.М.Шемета

Судді:
В.В. Сопрун

А.Ю. Зайцев