Номер провадження 2/754/4571/14
У Х В А Л А

Іменем України

12.09.2014
м. Київ

Деснянський районний суд міста
Києва у складі: головуючого судді
Петріщевої І.В., при секретарі судового
засідання Сивенко В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: відділ державної виконавчої
служби Печерського районного
управління юстиції у м. Києві, про
визначення розміру заборгованості по
сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою, в якій, з урахуванням
збільшення позовних вимог, просить
визначити розмір заборгованості по
сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 у розмірі 5371,35 грн.

У судовому засіданні представник
позивача звернувся до суду з заявою про
витребування доказів, в якому просить
витребувати з Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
копію матеріалів виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів.

У судовому засіданні представник
позивача просив заяву про
витребування доказів задовольнити,
пояснивши, що розрахунок
заборгованості по аліментах від 13
грудня 2013 року не відповідає дійсності,
повинен бути розрахований з фактичного
доходу боржника відповідно до
виконавчого листа №2-941 виданого 10.03.1999
року Подільським районним судом м.
Києва.

У судове засідання відповідач не
з'явився, звернувшись до суду з заявою
про розгляд справи у даному судовому
засіданні без її участі.

Розглянувши клопотання представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що заявлене клопотання
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі і вважають,
що подання потрібних доказів є
неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України
способами забезпечення судом доказів
є допит свідків, призначення
експертизи, витребування та (або)
огляд доказів, у тому числі за їх
місцезнаходженням. У необхідних
випадках судом можуть бути застосовані
інші способи забезпечення доказів.

Згідно ст. 137 ЦПК України, у випадках,
коли щодо отримання доказів у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
є складнощі, суд за їх клопотанням
зобов'язаний витребувати такі докази. У
заяві про витребування доказів має
бути зазначено, який доказ вимагається,
підстави, за яких особа вважає, що доказ
знаходиться в іншої особи, обставини,
які може підтвердити цей доказ.

Оскільки представник позивача навів
підстави щодо необхідності
витребування вказаного доказу,
вказавши на обставини, які може
підтвердити цей доказ, який має суттєве
значення по справі, суд вважає, що
клопотання є обґрунтованим, заява про
витребування доказів підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
133, 137, 210, 293 Цивільного процесуального
кодексу України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про
витребування доказів задовольнити.

Витребувати у Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
належним чином завірену копію
матеріалів виконавчого провадження
про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
користь ОСОБА_2 по примусовому
виконанню виконавчого листа №2-941
виданого 10.03.1999 року Подільським
районним судом м. Києва.

Витребувані докази направити на
адресу Деснянського районного суду
міста Києва: м. Київ, пр. Маяковського,
5-В, протягом п'яти днів з дня отримання
ухвали суду.

Роз'яснити державному виконавцю,
що у випадку неможливості подати
докази, які вимагає суд, взагалі або у
встановлений судом строк необхідно
повідомити про це суд із зазначенням
причин протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали.

За неповідомлення суду про
неможливість подати докази, а також за
неподання доказів, у тому числі і з
причин, визнаних судом неповажними,
винні особи несуть відповідальність,
встановлену законом.

У разі неподання витребуваних
доказів без поважних причин посадова
особа може бути притягнута до
відповідальності за умисне
невиконання судового рішення.

Відповідно до ст. 382 КК України
умисне невиконання службовою особою
вироку, рішення, ухвали, постанови суду
карається штрафом від п'ятисот до
однієї тисячі неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян або
позбавленням волі на строк до трьох
років, з позбавленням права обіймати
певні посади чи займатися певною
діяльністю на строк до трьох років.

Оскарження ухвали про
забезпечення доказів не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва протягом п'яти днів з дня
винесення ухвали.

Суддя
Петріщева І.В.