Єдиний унікальний № 371/352/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року м.
Миронівка ЄУН 371/ 352 /14-ц

Миронівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді
Капшук Л.О.

при секретарі
Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу,
визнання права власності,

У С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу, визнання права власності,
посилаючись на ті обставини, що з липня
2002 року перебувала у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_5. Вони проживали
однією сім'єю з її сином ОСОБА_6 у
належному йому будинку під номером
АДРЕСА_1. Під час сумісного проживання
вони вели спільне господарство,
тримали худобу. З 31 березня 2009 року
разом поїхали до Росії, де працювали в
московській області на різних роботах.
18 квітня 2012 року за спільно зароблені
кошти вони придбали будинок під
номером АДРЕСА_2, який оформили на ім'я
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. За
власні кошти вона перевезла його до
села Гулі та похоронила. З
відповідачами, які є дочками померлого
ОСОБА_7, виник спір щодо обсягу
спадкового майна, а тому просила
встановити факт її проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5,
визнати за нею право спільної
часткової власності на будинок під
номером АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, уточнила,
що проживала з померлим ОСОБА_5 як
чоловік та жінка з 31 липня 2002 року і по
день його смерті. Під час спільного
проживання доглянула його матір та
тітку, разом похоронили їх. Будинок
придбавали на правах спільної сумісної
власності, кошти на його придбання
заробляли за кордоном, разом проводили
у будинку ремонт, мали намір
зареєструвати шлюб.

Вимоги позивача підтримав її
представник ОСОБА_9

Відповідачі позовні вимоги не визнали,
посилаючись на ті обставини, що при
придбанні будинку батько ОСОБА_5
зазначив, що гроші, за які він купив
будинок, не є спільною сумісною
власністю подружжя, він ні з ким не
проживає однією сім'єю без реєстрації
шлюбу.

При цьому відповідач ОСОБА_10 пояснила,
що батько розлучився з матір'ю у 2003
році, однією сім'єю з ними не проживав,
мав багато жінок, у позивача проживав
як квартирант або коханець.

Відповідач ОСОБА_11 суду пояснила, що
після розлучення з матір'ю батько
забрав речі та пішов жити до позивача,
проживав з нею з того часу, який вона
зазначає, зраджував їй, придбавав
будинок для себе.

Відповідач ОСОБА_4 надала пояснення, з
яких слідує, що померлий проживав з
ОСОБА_1 як квартирант. Підтвердила той
факт, що позивач доглядала матір та
тітку ОСОБА_7, всі вони були
квартирантами.

Суд, заслухавши позивача, її
представника, відповідачів та свідків,
дослідивши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи, прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу
шлюб є підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення гл. 8 цього
Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід
виходити з того, що ця норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, які притаманні
подружжю.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 20 постанови від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним, та поділ майна
подружжя» чітко визначив права
фактичного подружжя, які повинен мати
на увазі суд при розгляді спорів про
майно: при застосуванні статті 74 СК, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Регулювання майнових відносин між
фактичними подружжями, надання
спільної сумісної власності і рівності
часток на майно, нажите в так званому
цивільному шлюбі, є свідченням
державної охорони сім'ї, яка відповідно
до статті 51 Конституції України не
пов'язується з підставами її створення.

Для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК суд повинен
встановити факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в
період, упродовж якого було придбане
спірне майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку може бути встановлено
факт проживання однією сім'єю чоловіка
та жінки без шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 31 січня 2014 року
Звенигородським відділом ЗАГСу
Головного управління ЗАГСу
Московської області.

Після його смерті відкрилась спадщина
на будинок під номером АДРЕСА_2.

Відповідачі є спадкоємцями померлого
ОСОБА_7 за законом у відповідності до
ст. 1261 ЦК України, оскільки являються
його дітьми. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 подали
нотаріусу заяви про прийняття спадщини
після смерті батька.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5 з 31 липня 2002 року по день своєї
смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи
зареєстрованим в будинку під номером
АДРЕСА_3, проживав однією сім'єю та вів
спільне господарство з позивачем
ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. Вказані обставини
підтверджуються довідкою виконавчого
комітету Юхнівської сільської ради
Миронівського району Київської
області № 63, виданою у лютому 2014 року,
довідкою виконавчого комітету
Владиславської сільської ради
Миронівського району Київської
області № 82 від 11 лютого 2014 року.

Зазначений факт також підтверджують
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Свідок ОСОБА_8 показала, що знала
померлого, знає позивача. Вони
проживали як чоловік та жінка близько 12
років, тримали господарство, мали
корову, свиней, птицю. Позивач
доглядала хвору матір померлого, його
тітку, разом хоронили їх. Вона, працюючи
медсестрою, лікувала хворих, яких
доглядала позивач, а тому освідомлена
про їх відносини. Проживали позивач та
померлий у сина позивача і мали намір
жити окремо, а тому разом шукали у селі
будинок для купівлі, згодом купили його
і робили в будинку ремонт.

Допитана як свідок ОСОБА_12 показала, що
проживає поруч з будинком, де позивач
та ОСОБА_5 придбали будинок під номером
АДРЕСА_2. Їй відомо, що будинок вони
придбавали спільно, проводили у ньому
ремонтні роботи, красили та білили,
збиралися проживати у будинку разом.

Свідок ОСОБА_13 показала, що позивач та
померлий ОСОБА_5 проживали як чоловік
та жінка більше 11 років. Позивач у
всьому допомагала чоловіку, доглядала
його родичів, допомагала дітям,
віддавала борги за одну з дочок. Щоб
заробити спільні кошти на придбання
будинку за її ініціативою вони поїхали
в Москву, де працювали. Будинок по
АДРЕСА_2 придбали разом, проводили у
ньому ремонт, проте вселитися не
успіли. Після смерті ОСОБА_7 позивач
перевезла його з Москви та похоронила з
будинку свого сина, де вони мешкали.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається,
що ОСОБА_5 прийшов до позивача
проживати у 2002 році. Вони проживали як
чоловік та жінка. Згодом він привів
матір та тітку, яких доглянула позивач,
доглядає за їх могилами. Коли вирішили
придбати власний будинок, то поїхали в
Москву з метою заробити на його
придбання кошти. Будинок придбали,
ремонтували його, мали намір вселятися.

У суду немає підстав ставити під сумнів
показання свідків і таких доказів суду
не надано. Вказані показання
підтверджуються доданими до позовної
заяви письмовими доказами та не
спростовані відповідачами.

Сукупність досліджених в судовому
засіданні доказів доводять той факт, що
позивач та померлий ОСОБА_5 з 31 липня 2002
року по день смерті ОСОБА_7 проживали
однією сім'єю як чоловік та жінка без
шлюбу, були пов'язані спільним побутом,
вели спільне господарство, мали
спільний сімейний бюджет, взаємні
права та обов'язки. В цей час жоден з них
не перебував у іншому шлюбі. Позивач та
ОСОБА_5 тривалий час були членами
однієї сім'ї, створеної на підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства, та учасниками сімейних
відносин.

Встановлення факту проживання з ОСОБА_5
однією сім'єю як чоловік та жінка без
шлюбу позивачу необхідно для
визначення статусу майна, яке було
придбано за час спільного проживання.

Встановлено, що за договором купівлі -
продажу житлового будинку, укладеним
ОСОБА_15 та ОСОБА_5 18 квітня 2012 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Миронівського районного нотаріального
округу ОСОБА_16, ОСОБА_5 придбав жилий
будинок під номером АДРЕСА_2. Договір
вчинено за кошти в сумі 104000 гривень.

В пункті 12 договору покупець зазначив,
що гроші, за які він купує цей житловий
будинок не є спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки він
неодружений та ні з ким не проживає
однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Позивач не може бути позбавлена права
власності на майно, яке виникло на
підставі положень ст. 74 СК України, з
тих підстав, що співвласник, на якого
майно було зареєстровано, при його
придбанні зазначив відомості, які не
відповідали дійсності.

За положеннями ст. 60 СК України, дія
якої поширюється на майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
жінки та чоловіка, які не перебувають у
шлюбі, спільною сумісною власністю
подружжя стає майно, набуте подружжям
під час шлюбу, незалежно від того, хто
учинив акт придбання майна: один з
подружжя або внаслідок їх сумісних дій.
Не вимагається наявності якихось
доказів попереднього погодження таких
дій з другим з подружжя.

У цьому випадку діє презумпція, що дії
одного подружжя схвалені другим з
подружжя і погоджені з ним. Не впливає
на вирішення цього питання ні характер
майна, ні час надходження його в
фактичне володіння подружжя.

Виходячи з положень ст. 70 СК України
частки майна дружини та чоловіка у
майні, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними.

Дані положення та встановлені в
судовому засіданні обставини вказують
на те, що придбаний під час спільного
проживання позивача та ОСОБА_7 жилий
будинок під номером АДРЕСА_2 є об'єктом
права спільної сумісної власності,
частки позивача та померлого ОСОБА_7 у
цьому майні ними не визначалися, а тому
є рівними.

Оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи те,
що обставини, на які посилається
позивач як на підставу для задоволення
позову, знайшли підтвердження в
судовому засіданні, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги доведеними.

Частина 1 статті 88 ЦПК України
передбачає, що стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

При подачі позову до суду позивачем
було сплачено 520 грн. судового збору.
Вказані витрати підлягають
солідарному відшкодуванню з
відповідачів.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 21, 36, 60,
70, 74 СК України, п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним, та поділ майна
подружжя», керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60,
64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 256, 259, 294, 296 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 однією сім'єю як чоловіка та
жінки без шлюбу з 31 липня 2002 року по 30
січня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину жилого будинку під номером
АДРЕСА_2.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені нею
судові витрати в сумі 520 гривень.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя підпис
Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.О. Капшук