АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1089/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3557/14
Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О.
Доповідач Омельченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю представника відповідачів
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
ФАРМКО»

на рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 16 жовтня 2014
року

по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
ФАРМКО» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 про повернення коштів,
отриманих безпідставно внаслідок
рахункової (лічильної) помилки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ТОВ «Компанія ФАРМКО»
звернулася до суду із зазначеним вище
позовом.

Рішенням Машівського районного суду
Полтавської області від 16 жовтня 2014
року у задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
ФАРМКО» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 відмовлено.

В апеляційному порядку рішення суду
оскаржило ТОВ «Компанія «ФАРМКО» в
особі директора Лебедина Г.Л.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

У запереченні на апеляційну скаргу
представник відповідачів - ОСОБА_1
прохає рішення місцевого суду залишити
без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що 27 травня 2004 року
між позивачем (надалі Орендар) та
відповідачами (надалі Орендодавці)
були укладені договори оренди землі
строком на 10 років, згідно яких
Орендодавці надали, а Орендар прийняв у
строкове платне користування земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення, розташовані на території
Михайлівської сільської ради
Машівського району Полтавської
області ( т.1 а.с.4-6, 65-69, 132-136, т.2 а.с.4-7, 69-71,
117-119, т.3 а.с.4-8, 153-156, 185-189, 215-219, т.4 а.с.5-9,
11-13, 127-129). Державна реєстрація
вищевказаних договорів здійснена у
встановленому законом порядку.

Згідно п.9 договорів оренди землі,
розмір орендної плати визначено у
розмірі 1300 грн.00 коп. на рік.

Відповідно до п. 10 цих договорів,
обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції.

Також пунктом 13 укладених договорів
оренди землі передбачено, що розмір
орендної плати може переглядатися у
разі зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції; погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Додаткові угоди відносно зміни
розмірів орендної плати сторонами не
укладалися.

Відповідно до ч.3 ст.206 ЦК України,
правочини на виконання договору,
укладеного в письмовій формі можуть
задомовленістю сторін вчинятися усно,
якщо це не суперечить договору або
закону.

Судом правильно встановлено, що в
період з 2011 по 2013 роки включно позивач
нарахував та виплатив відповідачам
орендну плату, а саме: ОСОБА_12 на
загальну суму 43890 грн.47 коп., ОСОБА_8 - 5592
грн.75 коп., ОСОБА_11 - 23884 грн.63 коп.,
ОСОБА_13 - 45468 грн.56 коп., ОСОБА_14 - 22812 грн.01
коп., ОСОБА_10 - 6153 грн.59 коп., ОСОБА_2 - 18757
грн.75 коп., ОСОБА_3 - 18148 грн.10 коп., ОСОБА_4
- 5886 грн.99 коп., ОСОБА_5 - 5402 грн.55 коп.,
ОСОБА_7 - 2440 грн.05 коп., ОСОБА_9 - 21846 грн.01
коп. При цьому, вірно з»ясовано, що
орендна плата впродовж 2011-2013 років
систематично змінювалася ТОВ
«Компанія ФАРМКО» в сторону збільшення
її розміру та вчасно виплачувалася
орендодавцям.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов»язана повернути потерпілому це
майно.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у постанові Верховного Суду
України від 02 жовтня 2013 року (справа
№6-88цс13), яка є обов»язковою для всіх
судів України в силу вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК
України, у разі виникнення спору
стосовно набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав договірний характер спірних
правовідносин виключає можливість
застосування до них судом положень
частини першої статті 1212 ЦК України, у
тому числі й щодо зобов»язання
повернути майно позивачу.

Встановивши зазначені вище обставини
справи і давши належну оцінку доводам
сторін, місцевий суд дійшов вірного
висновку про те, що орендна плата, яка
нараховувалася позивачем і
виплачувалась ним відповідачам за
спірний період у вигляді готівкових
грошових коштів, в натуроплаті та
наданні послуг, здійснювалася ТОВ
«Компанія ФАРМКО» добровільно, за
взаємною згодою сторін і не може
свідчити про неправомірність її
нарахування, тому відсутні підстави
вважати її рахунковою (лічильною)
помилкою, а також застосовувати до
спірних правовідносин ст.1212 ЦК України.
У зв»язку з цим, суд правильно відмовив
у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду є законним, обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв»язку з чим колегія суддів не
знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не мають
нових фактів чи засобів доказування,
які б спростували висновки суду першої
інстанції.

Тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
ФАРМКО» відхилити.

Рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 16 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: суддя

Судді: