12.09.2014 Єдиний
унікальний № 371/1431/14-ц
Провадження №2/371/464/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Миронівський
районний суд Київської області

в складі:головуючого-судді Пархоменко
В.М.

при секретарі- Овчаренко В.С.

за участю позивачки - ОСОБА_2

відповідачки- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миронівці цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка
також діє в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_4 про визнання такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням

встановив:

У серпні 2014 року позивач звернулася до
суду з названим позовом, посилаючись на
те, що їй на праві приватної власності
належить житловий будинок по АДРЕСА_1
Миронівського району Київської
області. У будинку крім неї,
зареєстрована колишня дружина її сина
ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4

Сімейне життя у сина не склалося, у
квітні 2012року відповідач забрала свої
речі та сина і виїхала до своїх батьків
у с. Шандра Миронівського району. З того
часу відповідач з дитиною у будинку не
проживають, на її неодноразові
звернення знятися з реєстрації не
реагує. Рішенням Миронівського
районного суду від 26.10.2013року шлюб між
її сином та відповідачем розірвано.

Відповідач перестала бути членом її
сім"ї, ніяких обов"язків по утриманню
будинку, проведенню ремонту не несе, з
квітня 2012року постійно разом з дитиною
проживає у своїх батьків в с.Шандра .

Просить визнати відповідача та
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.н.
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, просить їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві. Крім того, пояснила, що
її син вдруге одружився, разом з сім"єю
проживає у її будинку. Відповідач з
квітня 2012року у будинку разом з сином
не проживає, після цього ніколи до них
не приїздила і наміру жити у будинку не
має.

Відповідач позов не визнала,
підтвердила той факт, що з квітня
2012року вона припинила шлюбні відносини
з сином позивача і виїхала на постійне
місце проживання до своїх батьків у
с.Шандра Миронівського району, де разом
з дитиною живуть до даного часу.

У жовтні 2013 року шлюб між нею та ОСОБА_5
розірвано, на даний час він створив
іншу сім"ю. Вона повертатись жити до них
не зберається, але і наміру виписатись
з будинку позивача немає, оскільки це
нікому не заважає.

Заслухавши сторони, вивчивши письмові
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню .

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто
не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ч. 1ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з ч. 1,2 ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно з ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачеві на
праві приватної власності належить
житловий будинок по АДРЕСА_1 що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житловий будинок,
довідкою Македонської сільської ради
№549 від 12.12.2013року (а.с.4-5)

Згідно довідки Македонської сільської
ради №213 від 30.07.2014року у вказаному
будинку, власником якого є позивач,
зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 проживає без реєстраці,
а ОСОБА_3 та ОСОБА_4,2011р.н. зареєстровані,
але з квітня 2012року проживають у
с.Шандра Миронівського району (а.с.6).

Згідно довідки №301 від 17.09.2012 року,
виданої Шандрівською сільською радою
ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 дійсно
проживають без реєстрації в АДРЕСА_2
Миронівського району з квітня 2012року
(а.с.7).

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 з сином
ОСОБА_4, 2011р.н.з квітня 2012 року у будинку
позивачки не проживають, оскільки
після припинення шлюбних відносин
відповідач добровільно забрала свої
речі та виїхала з дитиною у село Шандра
Миронівського району, де проживає до
даного часу, вказані обставини
відповідач визнає.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток,готель тощо) у відповідному
населеному пункті,в якому фізична
особа проживає постійно, переважно або
тимчасово.

Частиною четвертою цієї статті
передбачено, що місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти
років, є місце проживання її
батьків(усиновлювачів) або одного з
них, з ким вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров"я, в якому
вона проживає.

Згідно Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" реєстрацією
визнається внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку. Цим же Законом передбачений
обов"язок громадянина протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Враховуючи те, що відповідач з квітня
2012року не проживає у будинку,
добровільно залишила вказане місце
проживання, між батьками спору з
приводу місця проживання дитини немає,
оскільки воно добровільно визначене
разом з матір"ю, знятись з реєстрації
відповідач відмовляється, чим
перешкоджає власникові розпоряджатись
ним, суд дійшов висновку, що її та
малолітнього сина слід визнати такими,
що втратили право користування даним
житловим приміщенням .

Відповідно до вимог ст.7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні" -
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Рішення суду про втрату права
користування житловим приміщенням є
підставою до зняття відповідача з
реєстрації.

На підставі ст.88 ЦПК України судові
витрати по сплаті судового збору слід
покласти на відповідача.

На підставі ст.405ЦК України,керуючись
ст.ст.8,10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України,суд

Вирішив:

Позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_3
,ІНФОРМАЦІЯ_2,(ід.н.НОМЕР_1) та
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н.
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням у будинку за
адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 243грн.60коп. судового
збору на користь ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в Апеляційний суд
Київської області через Миронівський
районний суд в 10-денний строк з дня його
проголошення .

Рішення суду в повному обсязі
виготовлено 12.09.2014року

Суддя підпис
В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя
В.М.Пархоменко