У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 29 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що згідно з договором
купівлі-продажу від 05 жовтня 1999 року
вона є власником 1/3 частини житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1. Власником інших
2/3 частини будинку з надвірними
будівлями і спорудами є ОСОБА_3

Згідно з рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 15 серпня
2012 року та ухвали апеляційного суду
Полтавської області від 01 листопада 2012
року за ОСОБА_2 було визнано право
власності на самовільне будівництво у
вигляді житлової прибудови літ. «А-1»:
передпокій 1-6 площею 4,0 кв. м, санвузол 1-5
- 3,5 кв. м, кімната 1-7 - 11,4 кв. м, кімната 1-8 -
15,3 кв. м, кухня 1-9 - 9,9 кв. м, коридор 1-10 - 2,6
кв. м; ґанок літ. «а» , погріб літ. «а5» -
14,3 кв. м, літня кухня літ. «ж» - 8,5 кв. м;
сарай літ. «ж», навіс літ. «жі».

Однак ОСОБА_3 як
співвласник земельної ділянки, на якій
розташовано вказаний об'єкт, через
недобросусідські відносини відмовився
підписати Декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації, у зв'язку із
чим позивачка не має можливості
зареєструвати будівництво в Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю.

На підставі
вищезазначеного, ОСОБА_2 просила суд
усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 щодо
введення в експлуатацію об'єкта
нерухомості у складі: житлова
прибудова до житлового будинку
літ. «А 1 -1», літня кухня літ. «ж», сарай
літ. «ж» по АДРЕСА_1, визнавши
протиправною і безпідставною відмову
співвласника ОСОБА_3 у погодженні її
заяви про прийняття в експлуатацію
об'єкта і Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 06 березня 2014 року в
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено за
безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 10 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
змінено, відмовлено у позові ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю з підстав,
зазначених у мотивувальній частині
рішення апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 вересня 2014 року рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 10 квітня 2014 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 29 жовтня
2014 року рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від
06 березня 2014 року змінено.

У задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено
з таких підстав, а саме, жодним
нормативним актом, у тому числі і
спеціальним - «Порядком прийняття в
експлуатацію ...», затвердженим наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 95 від 19 березня
2013 року, на співвласника нерухомого
майна не покладається обов'язок
підписувати заяву іншого співвласника
про прийняття об'єкта в експлуатацію
або ж надавати обґрунтовану відмову
від вчинення такої дії. Отже,
підписання співвласником заяви іншого
співвласника про прийняття в
експлуатацію об'єкта є його
диспозитивним правом, а не обов'язком.
Закон також не передбачає того, що
рішення суду про визнання відмови
протиправною є (може бути) підставою
для ухвалення уповноваженим органом
рішення про прийняття об'єкта в
експлуатацію за відсутності підпису
іншого співвласника.

У касаційній скарзі скаржники,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволені
вказаних позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що «Порядок
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення І
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж»,
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 95 від 19 березня 201 року на
підставі якого ОСОБА_2 зверталася до
Інспекції ДАБК у Полтавській області,
втратив чинність, тому її права не
порушені.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Рішення апеляційного суду є таким, що
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 29 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я
О.В. Попович