Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, державного
підприємства «Всеукраїнський
державний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 20 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 28 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України, державного підприємства
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Вимоги мотивував тим, що на підставі
наказу Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 14
лютого 2012 року № 9-п з ним було укладено
контракт про призначення на посаду
Генерального директора державного
підприємства «Всеукраїнський
державний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» на строк до 14 лютого 2017
року. Наказом від 22 травня 2013 року № 47-п
його звільнено з посади за п. 8 ст. 36 КЗпП
України у зв'язку із систематичним
невиконанням обов'язків, покладених
контрактом за законодавчими актами
України. Разом з тим, таке звільнення не
було погоджено із головою Київської
міської державної адміністрації,
проведено без додержання гарантій,
передбачених ст.
ст. 184, 186-1 КЗпП України. Крім того, за
період роботи до нього не
застосовувалися заходи дисциплінарної
відповідальності.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 20 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, ухвалу
апеляційного суду та ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено, що на підставі наказу
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 14 лютого 2012 року №
9-п із ОСОБА_3 було укладено контракт
про призначення його на посаду
Генерального директора державного
підприємства «Всеукраїнський
державний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» на строк до 14 лютого 2017
року.

Наказом від 22 травня 2013 року № 47-п його
звільнено з посади за п. 8
ст. 36 КЗпП України у зв'язку із
систематичним невиконанням обов'язків,
покладених контрактом за
законодавчими актами України, на
підставі доповідної записки
завідувача сектору запобігання та
виявлення корупції Вакарова В.Д. від 21
травня 2013 року № 85-05/93, у якій
зазначається про вчинення ОСОБА_3 дій,
передбачених п. п. «і», «ї» п. 5.3.
контракту (а. с. 30).

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України,
контракт є особливою формою трудового
договору, у якому строк його дії, права,
обов'язки й відповідальність сторін
(зокрема матеріальна), умови
матеріального забезпечення й
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін.

Обов'язковість контрактної форми
трудового договору із керівником
державного підприємства
передбачається Законом України «Про
управління об'єктами державної
власності».

Виходячи із особливостей зазначеної
форми трудового договору при укладенні
контракту законом надано право
сторонам самостійно встановлювати їх
права, обов'язки та відповідальність,
зокрема, як передбачену нормами КЗпП
України, так і підвищену
відповідальність керівника та
додаткові підстави розірвання
трудового договору.

Додаткові підстави розірвання
трудового договору із позивачем
передбачено п. 5.3. контракту від 14
лютого 2012 року, за змістом якого
генеральний директор може бути
звільнений з посади, а контракт
розірваний за ініціативою
Мінекономрозвитку України, у тому
числі за пропозицією місцевого органу
виконавчої влади, до закінчення
терміну його дії зокрема у разі
систематичного невиконання
генеральним директором без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
контрактом (п. «а»); недотримання
фінансового та бюджетного
законодавства, а також забезпечення
виконання в установлені строки
законних вимог органів державної
контрольно-ревізійної служби та
внутрішнього фінансового контролю (п.
«і»); порушення законодавства при
здійснені закупівель товарів, робіт і
послуг за державні кошти (п. «ї»).

Згідно п. 5.6. контракту, у разі, коли
розірвання контракту здійснюється на
підставах, встановлених у контракті,
але не передбачених законодавством,
про це зазначається у трудовій книжці
генерального директора з посиланням на
п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Суди дійшли висновку про те, що
позивача звільнено на законній
підставі у зв'язку із виявленням
систематичного порушення ним
показників затвердженого фінансового
плану, порушення законодавства при
здійсненні закупівель товарів, робіт і
послуг за державні кошти (п. п. «і», «ї»
п. 5.3. контракту).

Висновки судів про дотримання порядку
розірвання контракту із позивачем та
наявності підстав, передбачених ним,
ґрунтуються на належній оцінці доказів
у справі із посиланням на акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
державного підприємства
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» від 17 травня 2013 року та
доповідну записку завідувача сектору
запобігання та виявлення корупції на
ім'я Міністра економічного розвитку і
торгівлі України від 21 травня 2013 року.

Враховуючи те, що трудові відносини
припинено із позивачем з підстав,
встановлених у контракті та не
передбачених нормами трудового
законодавства, правильними є висновки
про те, що на правовідносини сторін у
такому випадку не поширюються норми ст.
186-1 КЗпП України.

Норми матеріального права судами
застосовано правильно, порушень
процесуального закону не вбачається.
Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Враховуючи те, що висновки судів
відповідають встановленим у справі
обставинам, судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, касаційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 20 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко