Справа № 355/856/14-ц
Провадження № 2/355/352/14
У Х В А Л А

Іменем України

про закриття провадження у справі у
зв'язку з тим, що справа

не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства

05 грудня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області у
складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Паришківська сільська рада
Баришівського району Київської
області, Баришівська районна державна
нотаріальна контора Київської області
про визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним та
визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, треті особи:
Паришківська сільська рада
Баришівського району Київської
області, Баришівська районна державна
нотаріальна контора Київської області
про визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним та
визнання права власності на спадкове
майно.

Однак, як встановлено судом, позивач
приховала від суду наявність інших
спадкоємців, які мешкають за межами
України і не вказала їх, як учасників
щодо предмету спору в позовній заяві.
23.10.2014 року ухвалою суду залучений до
участі у справі в якості
співвідповідача ОСОБА_3, який зі слів
представника позивачки ОСОБА_4 та
третьої особи: Паришківського
сільського голови ОСОБА_5 мешкає в
державі Казахстан. Судом також
встановлено, що є ще один спадкоємець
на спірне майно, який начебто мешкає в
державі Литва – це ОСОБА_6.

05.12.2014 року до суду з клопотанням
звернувся представник відповідача
ОСОБА_2 – ОСОБА_7 про закриття
провадження у справі, вказуючи, що 6
лютого 1992 року помер ОСОБА_8. Після його
смерті відкрилась спадщина, до складу
якої входив житловий будинок за №41 по
вулиці Нова в с. Паришків Баришівського
району Київської області. На випадок
смерті ОСОБА_8 заповіту не складав. У
відповідності до ст.529 ЦК України (в
редакції від 18.07.1963 року №1540-VI), який
діяв на момент відкриття спадщини, при
спадкуванні за законом спадкоємцями
першої черги є в рівних частках, діти,
дружина і батьки. Спадкоємцями першої
черги померлого ОСОБА_8 були : дружина
ОСОБА_9, два сини від попереднього шлюбу
та позивачка по справі. У встановлений
законом строк дружина – ОСОБА_9
звернулась до Баришівської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Через три роки –
27.08.1995 року ОСОБА_9 отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом. Решта
спадкоємців до нотаріальної контори з
заявами не звертались та свідоцтва про
право на спадщину за законом не
отримували, тим самим пропустили строк
на прийняття спадщини. Порядок
продовження строку на прийняття
спадщини передбачався ст. 550 ЦК України.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 24.06.1983 року із
змінами внесеними постановою Пленуму
від 25.12.1992 року №13 “Про практику
розгляду судами України справ про
спадкування” судам слід мати на увазі,
що відповідно до глави 4 Закону України
від 25.12.1974 року ” Про державний
нотаріат” свідоцтво про право на
спадщину видається громадянам,
організаціям, державі, нотаріальними
конторами за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину у
встановленому чинним законодавством
порядку. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину, вимоги
про визначення права на спадщину
судовому розгляду не підлягають.
Встановивши, що питання про право на
спадщину може бути вирішено в
нотаріальному порядку шляхом
одержання свідоцтва про право на
спадщину, суддя або суд відповідно до
норм ЦПК відмовляє у прийнятті заяви
або закриває провадження у справі,
роз’яснивши позивачу це право.
Позивачка в своїй позовній заяві
стверджує, що вона виконала дії, що
свідчать про прийняття спадщини,
передбачені ст. 549 ЦК (в редакції 1963
року), а тому її вимоги згідно з
роз’ясненням Пленуму судовому
розглядові не підлягають.

ОСОБА_7 просить суд закрити провадження
у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримала заявлене клопотання.

Представник позивача ОСОБА_4
заперечувала проти клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу,
суд вважає, що заявлене клопотання
підлягає задоволенню, а провадження у
справі закриттю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.15 ЦПК
України, суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Оскільки у спірному майні права
позивачки не є порушеними, вона
виконала дії, які свідчать про
прийняття спадщини згідно ст.549 ЦК
України (в редакції 1963 року), відсутня
відмова нотаріуса у виконанні
нотаріальних дій і тому питання про
право на спадщину може бути вирішено в
нотаріальному порядку шляхом
одержання свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до ч.1, п.1 ст.205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі якщо: справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст.205 ч.1 п.1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Паришківська сільська рада
Баришівського району Київської
області, Баришівська районна державна
нотаріальна контора Київської області
про визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним та
визнання права власності на спадкове
майно закрити.

На ухвалу може бути подано
апеляційну скаргу протягом п'яти днів
до апеляційного суду Київської області
через Баришівський районний суд
Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду

ОСОБА_10