Справа № 137/504/14-ц Провадження №
22-ц/772/2141/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сільченко О. В.Категорія:
30Доповідач: Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого судді : Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В. , Іващука
В.А.,

при секретарі : Пантелеймоновій
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Літинського споживчого товариства
«Гастроном» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 03.06.2014 року,-

в с т а н о в
и л а :

В березні 2014 року Літинське споживче
товариство «Гастроном» звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідач ОСОБА_2 у липні 2011 року через
Літинський районний центр зайнятості
була прийнята на роботу продавцем СТ
«Гастроном» в магазин № 63, який
розташований в с. Малинівка
Літинського району Вінницької області.

В квітні 2013 року головою СТ
«Гастроном» було проведено ревізію та
виявлено нестачу на суму 25000,00 гривень.
Відповідач вказану нестачу визнала та
добровільно написала розписку,
відповідно до якої зобов'язалась її
відшкодувати до 01 липня 2013 року. На
виконання взятих на себе зобов'язань в
червні 2013 року ОСОБА_2 повернула до
каси магазину 11100,00 гривень. Приймаючи
до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 на той
час була вагітною, позивач не
наполягав на негайному погашенню нею
збитків. В липні 2013 року ОСОБА_2 почала
оформлювати документи для виходу у
відпустку, в зв'язку з чим у позивача
виникла необхідність передачі
магазину іншому продавцю.

На розпорядження голови правління
Літинського споживчого товариства
«Гастроном» в присутності ОСОБА_4 було
проведено ревізію, під час проведення
якої було виявлено нестачу в сумі 16115,49
гривень, що підтверджується актом
результатів перевірки цінностей, з
яким вона погодилась і підписала його.

05.02.2014 року відповідач частково
відшкодувала заподіяну нею шкоду,
сплативши 4000,00 гривень, що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера, однак
решту нестачі відповідач
відшкодовувати відмовляється. Під
час передачі магазину позивачем було
виявлено у ОСОБА_2 зошит, у якому вона
записувала, що давала товари жителям
села безоплатно, але залишилось
невідомою обставиною, чи вказані в
зошиті люди сплачували за виданий
ОСОБА_2 товар. Ключі від усіх замків
вхідних дверей магазину зберігалися у
відповідача , крім цього, за весь час
роботи продавцем ОСОБА_2 мала
можливість за своїм бажанням змінити
навісні замки, якими зачинялися двері
магазину.

Рішенням Літинського районного
суду Вінницької області від 03.06.2014 року
позов було задоволено. Із ОСОБА_2 на
користь Літинського споживчого
товариства «Гастроном» було стягнуто
матеріальну шкоду в розмірі 12111, 49
гривень. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним
рішенням суду, ОСОБА_2 через свого
представника подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог.

В свою чергу позивач надав до суду
письмові заперечення, у яких просить
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, вважає, що остання є
безпідставною, а тому не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду
відповідає.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідача ОСОБА_2
було прийнято на poботy продавцем в
магазин №63 СТ «Гастроном», що
розташований в с. Малинівка
Літинського району Вінницької області
28 липня 2011 року, що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 49), що не
заперечувалось в суді першої
інстанції, як ні відповідачем, так ні її
представником.

Також судом встановлено, що в квітні
2013 року за результатами проведеної
позивачем ревізії у магазині №63 СТ
«Гастроном», було виявлено нестачу на
суму 25000,00 гривень, з чим погодилась
відповідач, написавши розписку про
повернення зазначеної суми нестачі до
01.07.2013 року ( а.с.37).

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
така розписка була написана
відповідачем під тиском, оскільки, як
ні в суді першої інстанції, так ні в
суді апеляційної інстанції даний факт
не був доведений належним чином ОСОБА_2

Відповідно до товарно-грошового
звіту (а.с. 71), на якому вчинено підпис
ОСОБА_2 зазначено кількість товару в
магазині на суму 73624,00 гривень, з яких
було відраховано 11100,00 гривень, які
ОСОБА_2 внесла до каси магазину, що,
відповідно, зменшило залишок товару на
вказану суму та склало 62524,00 гривень, що
підтверджує факт погашення
відповідачем суми нестачі, зменшивши
її розмір на вказану суму, що було
правильно зазначено районним судом.

За розпорядженням №6-Р від 01.07.2013
року голови правління Вінницької
обласної спілки споживчих товариств
Літинське РСТ бухгалтера ОСОБА_5 було
направлено для проведення
інвентаризації товарно-матеріальних
цінностей в магазині «Продтовари» с.
Малинівка Літинського СТ, де працювала
ОСОБА_2 За результатами якої було
складено інвентаризаційний опис та
акт результатів перевірки
матеріальних цінностей (а.с. 24-36), які
були підписані ОСОБА_2 та відповідно до
яких розмір нестачі
товарно-матеріальних цінностей
складала 16115,49 гривень.

Відповідачем ОСОБА_2 в рахунок
погашення допущеною нею нестачі 05.02.2014
року було внесено за прибутковим
касовим ордером на користь позивача
4000,00 гривень (а.с. 38).

Судом першої інстанції було
досліджено матеріали перевірки № 10704
від 07.11.13 р. Літинського РВ УМВС та
встановлено , що 07.04.13 року ОСОБА_2
надала пояснення працівнику міліції,
де вказала, що нестачу вона допустила
через те, що вона не приділяла належної
уваги при прийманні
товарно-матеріальних цінностей та
відпускала товари жителям села в борг.

Судом також досліджувався блокноту
чорнових записів, що вела ОСОБА_2 під
час роботи у магазині та відповідно
встановлено, що остання неодноразово
відпускала товари жителям села в борг
на різні суми, записуючи їх у блокнот,
що не заперечувалось представником
відповідача в суді першої інстанції.

За таких обставин висновок суду, що
вказані дії відповідача є одним із
способів утворення нестачі і, в свою
чергу, підтверджують таку нестачу у
магазині на час перевірки, є
правильним.

Ч.1 ст.130 КЗпП України визначено, що
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Ч.2 ст.131 КЗпП України передбачено, що
працівники зобов'язані бережливо
ставитися до майна підприємства,
установи, організації і вживати
заходів для запобігання шкоди.

Ч.1 п.5 ст.134 КЗпП України передбачено,
що відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації у
випадках, зокрема, коли шкоди завдано
нестачею.

Колегією встановлено, що робота
ОСОБА_2 входить до переліку робіт,
затверджених постановою Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977
року № 447/24.

Виходячи з наведеного та норм Закону,
висновок суду, що ОСОБА_6, як продавець,
повинна нести матеріальну
відповідальність у повному обсязі
перед позивачем, є правильним.

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд
правильно застосував норми
законодавства до правовідносин, що
склались між сторонами, дав їм належну
правову оцінку, а відтак - доводи
апеляційної скарги безпідставні і до
уваги не приймаються.

Рішення суду є законним та
обгрунтованним та справедливим, тому
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 130, 131, 134 КЗпП України, ст. ст. 213, 307,
308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 03.06.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий: