Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2014 Справа №607/17427/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого
Грицака Р.М.

за участю секретаря
Палашовської У.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Стегниківської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в
суд з позовом до відповідача
Стегниківської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області про визнання права власності
на спадкове майно та визначення частки
у спільному майні. В обґрунтування
своїх вимог вказують на те, що житловий
будинок АДРЕСА_1 є колишнім колгоспним
двором, який станом на 15.04.1991 року
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. ОСОБА_2 який є
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_4 отримав в нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину на
земельні ділянки, які належали
спадкодавцю, однак нотаріусом йому
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадкове майно, а саме ?
частину житлового будинку який
розташований по АДРЕСА_1 та належав
спадкодавцю у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
вказаний будинок. Тому просять визнати
за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину зазначеного
будинку, як за членом колгоспного
двору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримав, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та просить його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не
з'явилася, однак подала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача
Стегниківської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області в судове засіданні не з'явився,
однак подав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, позов визнає
та не заперечує проти його задоволення.

Заслухавши пояснення позивачів,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 07.05.1947 року, що
підтверджується відміткою в паспорті
ОСОБА_1 НОМЕР_1 виданого 26.09.1998 року
Тернопільським РВ УМВС України в
Тернопільській області.

Як вбачається з копії свідоцтва
про право власності виданого 14.06.1989
року виконкомом Тернопільської
районної ради народних депутатів,
житловий будинок АДРЕСА_1 є колишнім
колгоспним двором, який належить
колгоспному двору, який складається з
6-х членів, головою якого є ОСОБА_4.

Згідно технічного паспорта
виданого 24.08.1989 року Борю технічної
інвентаризації житловий будинок
АДРЕСА_1, 1974 року побудови, який
належить ОСОБА_4 має загальну площу 65,7
кв.м.

ОСОБА_2 належить земельна ділянка
площею 0,2501 га, яка розташована по
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності виданого 11.07.2013
року Реєстраційною службою
Тернопільського районного управління
юстиції.

Згідно заповіту, складеного 18.09.2012
року та посвідченого секретарем
Стегниківської сільської ради та
зареєстровано в реєстрі за №224, ОСОБА_4
заповів ОСОБА_2 все своє майно з чого б
воно не складалося та де б воно не
знаходилося, та все те, що буде належати
йому на день смерті.

Згідно свідоцтва про смерть
НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Стегниківці Тернопільського району
Тернопільської області.

За умовами ст. 120 Цивільного кодексу
УРСР 1963 року, майно колгоспного двору
належить членам на праві сумісної
власності.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного суду України № 20 від 22.12.95
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», до правовідносин, що
виникли раніше, застосовується діюче
на той час законодавство. Зокрема,
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Відповідно до ст. 369, 370, 372 Цивільного
кодексу України співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
розпоряджаються за згодою всіх
співвласників, мають право на виділ
належної їм частки чи на поділ майна.
При цьому частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними.

Як вбачається з довідки виданої 04.09.2014
року Стегниківською сільською радою
Тернопільського району Тернопільської
області, житловий будинок АДРЕСА_1 є
колишнім колгоспним двором, який
станом на 15.04.1991 року належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_4
(голова двору) та ОСОБА_1.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_4 на день його смерті належала ?
частина спірного житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК
України, право на спадкування мають
особи, визначені в заповіті.

Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного
кодексу України, спадкоємець за
заповітом чи за законом може
відмовитись від прийняття спадщини.
Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. ( ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Як вбачається з постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії 13.08.2014 року
державним нотаріусом Тернопільської
районної державної нотаріальної
контори відмовлено ОСОБА_2 у видачі
свідоцтво про право на спадкове майно
після смерті ОСОБА_4, а саме 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на вказаний будинок. ОСОБА_1,
яка є спадкоємцем за законом, що має
право на обов'язкову частку у
спадковому майні померлого ОСОБА_4,
відмовилася від прийняття спадщини
подавши відповідну заяву до
нотаріальної контори.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

За умовами ст. 370 співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності.

У відповідності до ст.ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, не визнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідного до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвічує його право
власності.

Враховуючи вищенаведені
обставини, суд приходить до висновку,
що в даному випадку порушене право
власності позивачів, яке підлягає
захисту шляхом визнання за ОСОБА_2
право власності на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4 та визнання за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину зазначеного
будинку, як за членом колгоспного
двору.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 370, 372,
392, 1216, 1268 Цивільного Кодексу України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1
Тернопільської області, загальною
площею 65,7 кв.м. в порядку спадкування за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1
Тернопільської області, загальною
площею 65,7 кв.м., як за членом
колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
Р.М.Грицак