АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/910/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2832/14
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К.М.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою Полтавської міської ради на
рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 3 грудня 2013 року у
справі за позовом комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація №2" Полтавської міської
ради до ОСОБА_1 в її інтересах та в
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2013 року КП
"Житлово-експлуатаційна організація
№2" Полтавської міської ради
звернулося до суду з позовом, у якому
зазначало, що на підставі рішення
виконавчого комітету міської ради
ОСОБА_1 у складі сім'ї: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
отримала ордер на право зайняття
службового приміщення - квартири
АДРЕСА_1.

На момент видачі ордеру на житло,
ОСОБА_1 працювала двірником КП «ЖЕО №4»,
після чого 31.12.11 року була звільнена
шляхом переведу на роботу до КП «ЖЕО
№8», а 2.04.12 року - по переводу до
КП «ЖЕО №2».

31.05.12 року ОСОБА_1 звільнилася та у
трудових відносинах з КП «ЖЕО №2» не
перебуває.

1.06.12 року позивач надіслав ОСОБА_1
попередження про необхідність
звільнення службового житла, а 2.07.12
року та 28.01.13 - представники КП «ЖЕО №2»
здійснили комісійний вихід, з метою
перевірки виконання вищевказаного
попередження, та було з'ясовано, що
відповідачі у наданій їм у
користування квартирі не проживають з
липня 2012 року.

Просило визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 3 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
й постановлення нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що на
підставі рішенням виконавчого
комітету Полтавської міської ради №262
від 16.09.11 року ОСОБА_1 отримала ордер від
27.09.12 року на проживання у квартирі
АДРЕСА_1, загальною площею 11,7 кв. м, у
складі сім'ї: ОСОБА_2, 2000 року
народження, та ОСОБА_3, 2008 року
народження.

Дана квартира має статус службового
житла, яке знаходиться на балансі КП
«ЖЕО №2», та надано відповідачам на
період роботи ОСОБА_1 на посаді
двірника в КП «ЖЕО №4», у якому остання
працювала на момент видачі ордеру.

Жодною зі сторін не заперечується, що
31.05.12 року ОСОБА_1 була звільнена з
роботи за власним бажанням, на підставі
ст. 38 КЗпП України.

За змістом ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться
в судовому порядку.

У пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
року за № 2 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз'яснено,
що у справах про визнання наймача або
члена його сім'ї таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
(ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки
і мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Так, скасовуючи ухвалу апеляційного
суду від 28 січня 2014 року, що
постановлювалась у даній справі, та
направляючи справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, в ухвалі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 28 травня 2014 року
колегія суддів звернув увагу на те, що
апеляційним судом не зроблено жодних
висновків щодо періоду відсутності
відповідачки у житловому приміщенні.

Крім того, висновки апеляційного суду
щодо відсутності передбачених законом
підстав для виселення і законність у
цій частині рішення суду першої
інстанції, не мають відношення до
підставі і предмету спору.

При повторному апеляційному перегляді
справи, перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, на виконання вказівок суду
касаційної інстанції, апеляційний суд
дійшов наступних висновків.

Заявляючи позовні вимоги щодо визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування службовим житлом, позивач
посилаючись на непроживання ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у наданій їм квартирі
АДРЕСА_1, понад строки, передбачені ст. 71
ЖК України.

На підтвердження вказаних обставин, КП
«ЖЕО №2» надано акти від 2.07.12 року та
від 28.01.13 року, складені комісійно та
підписані в переважній більшості
працівниками ЖЕО.

Таким чином, позивач посилався на
відсутність відповідача у житловому
будинку у період з 2.07.12 року по 28.01.13
року.

Між тим, надаючи оцінку доказам окремо
та в їх сукупності, апеляційний суд
погоджується з висновком місцевого
суду, що обставини, які викладені в акті
від 2.07.12 року про непроживання
відповідачів, спростовуються наданими
ОСОБА_1 доказами.

Так, 29.05.12 року ОСОБА_1 зверталася до КП
«ЖЕО №2» щодо проведення підключення
квартири до мереж водопостачання та
водовідведення, та у листі-відповіді
від 5.06.12 року КП «ЖЕО №2» не
заперечувало проти такого підключення
за наявності відповідної технічної
документації та згоди сусідів (а.с. 128).

8.06.12 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ
«Укртелеком» договір про надання
ADSL-підключення до мережі Інтернет та
договір про надання
телекомунікаційних послуг (а.с. а.с. 97-100,
113-118) та сплачувала за вказані послуги.

Крім того, 11.06.12 року представник ПАТ
«Полтавагаз» в присутності ОСОБА_1
проводив звірку показників лічильника
(а.с. 127), та останньою у 2012 році
здійснювалася оплата за використаний
природний газ (а.с. 129).

З урахуванням викладеного, надані КП
«ЖЕО №2» акти від 2.07.12 року та від 28.01.13
року викликали обґрунтовані сумніви
місцевого суду щодо викладених в них
обставин тривалого непроживання
відповідачів у спірній квартирі.

Також апеляційний суд знаходить
слушним заперечення ОСОБА_1 на
пред'явлений позов, що 2.07.12 року та 28.01.13
року вона дійсно могла бути
короткостроково відсутня за місцем
свого проживання, у зв'язку з
необхідністю від'їздити для догляду за
бабусею чи з інших підстав.

Таким чином, належні докази на
підтвердження тривалого протягом 6
місяців непроживання відповідачів у
наданій їм службовій квартирі, що
давало підстави для застування
положень ст. 72 ЖК УРСР та визнання
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, у справі відсутні та
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо відмови у позові з цих
підстав.

Доводи апеляційної скарги повторюють
обґрунтування позовних вимог щодо
складених КП «ЖЕО №2» актів про
непроживання від 2.07.12 року та від 28.01.13
року, що отримали належну правову
оцінку місцевого суду як окремо, так і в
їх сукупності з іншими доказами по
справі.

Будь-яких доводів, які б спростовували
вірність висновків суду першої
інстанції, апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, місцевим судом ухвалено
законне і обґрунтоване рішення,
підстави для зміни чи скасування
рішення суду відсутні.

Між тим, у мотивувальній частині
рішення місцевого суду містяться
посилання суду на норми ст. ст. 124, 125 ЖК
УРСР, які регулюють питання виселення
зі службового житлового приміщення, та
судом зроблено висновки щодо
відсутності підстав для виселення
відповідачів із займаної ними
квартири.

У свою чергу, КП «ЖЕО №2» порушено перед
судом питання визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування службовим жилим
приміщенням з підстав, передбачених ст.
72 ЖК УРСР.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд
вважає за необхідне виключити з
мотивувальної частини рішення
висновки суду, які не стосуються
предмету і підстав позову.

Слід зазначити, що виключення цих
положень з мотивувальної частини
рішення не впливає на законність
ухваленого місцевим судом рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Полтавської міської
ради відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 3 грудня 2013 року залишити
без змін.

Виключити з описової та мотивувальної
частини рішення місцевого суду
посилання у абзацах 9 та 35 на статтю 124
ЖК УРСР та п. 6 ч. 1 ст. 125 ЖК УРСР.

Виключити з описової та мотивувальної
частини рішення місцевого суду з абзац
34: «В спосіб, зазначений у позові,
позивач має намір виселити
відповідачку з займаного службового
житлового приміщення».

Виключити з описової та мотивувальної
частини рішення місцевого суду з
абзацу 36 висновки суду після слів
«малолітніх дітей», а саме: «отже вона
не може бути виселена без надання
іншого житлового приміщення, яке
повинно відповідати вимогам,
передбаченим ч. 2 ст. 114 ЖК УРСР».

Виключити з описової та мотивувальної
частини рішення місцевого суду абзацу
38 висновки суду після слів «більш як
півроку», а саме: «так і позивачем не
надано доказів того, що відповідачка
має бути виселена з займаного житла
всупереч ст. 125 ЖК України без надання
іншого житлового приміщення»

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді :
О.Ю. КУЗНЄЦОВА

Л.М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ