Справа №487/3847/13-ц 11.12.2014 11.12.2014 11.12.2014
Провадження №22-ц/784/3255/14
Головуючий у першій інстанції-Агєєва
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Шпонарській О.Ю.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

державного виконавця -
Барабанової О.В.,

представника апелянта ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» - Чаленка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»

на ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 8 травня 2013 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_5

до ОСОБА_6

про стягнення боргу за договором
позики

У С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 15 квітня 2013 року з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 за договорами позики
стягнуто 2 078110 грн.

У квітні 2013 року державний виконавець
Заводського відділу ДВС
Миколаївського МУЮ звернувся з заявою
про визнання мирової угоди, укладеної
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про передачу у
власність стягувача об'єктів
нерухомості та земельних ділянок, що є
власністю боржника.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 8 травня 2013 року визнано
мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 29 квітня 2013 року, та визнано за
останнім право власності на нежитлові
та житлові об'єкти і земельні ділянки
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також по АДРЕСА_3
та АДРЕСА_4.

У листопаді 2014 року ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» звернувся з апеляційною
скаргою та просив скасувати ухвалу
суду від 8 травня 2013 року. Апелянт
посилався на те, що є іпотекодержателем
спірного майна, а передачею іпотечного
майна у власність іншій особі порушені
його права за договорами іпотеки.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК
України мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмету спору.

Якщо умови мирової угоди суперечать
закону чи порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановлює
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди ( частина 4 статті 175 ЦПК)

Укладання сторонами мирової угоди
можливе і на стадії виконання судового
рішення.

Так, відповідно до статті 372 ЦПК
України мирова угода, укладена між
сторонами виконавчого провадження
подається в письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду, якщо це суперечить закону
або порушує права чи свободи інших
осіб.

Приймаючи рішення про визнання мирової
угоди сторін виконавчого провадження
та передаючи у власність стягувача
об'єктів нерухомості, що належали
ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з
того, що мирова угода від 29 квітня 2013
року не суперечить закону та не порушує
права і інтереси інших осіб (а.с. 85).

Такого висновку суд дійшов лише на
підставі рішень № 2008496, 2010003, 201772, 2039396
державного реєстратора прав на
нерухоме майно від 29 квітня 2013 року
про відмову у наданні інформації у
формі витягу у зв'язку з відсутністю у
Державному реєстрі прав відомостей про
зареєстровані речові права на нерухоме
майно та їх обтяження (а.с. 80-82, 84).

Проте такий висновок суду не можна
вважати законним та обґрунтованим,
виходячи з наступного.

Так, з матеріалі справи вбачається, що
рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 15 квітня 2013 року з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 стягнуто 2 078 110 грн.
боргу за договорами позики (а.с. 28).

29 квітня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
укладено мирову угоду, за умовами якої
в рахунок боргу ОСОБА_6 (2 078110 грн.)
визнається право власності за ОСОБА_5
на нерухоме майно (житлові, нежитлові
приміщення та земельні ділянки), що
знаходяться у м. Миколаєві: по АДРЕСА_1,
нежитловий об'єкт розташований по
АДРЕСА_2, житловий будинок по АДРЕСА_3 з
земельною ділянкою площею 0, 0571 га., та
житловий будинок по АДРЕСА_4, з
земельною ділянкою площею 0, 0170 га. (а.с.
78).

Разом з тим, 13 жовтня 2009 року на
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань ОСОБА_8 між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
укладено договір іпотеки, предметом
якого є житловий будинок по АДРЕСА_3 з
земельною ділянкою площею 0, 0571 га
(а.с.55-63), а 9 грудня 2010 року - договір
іпотеки, предметом якого є нежитловий
об'єкт по АДРЕСА_2 ( а.с.66-71).

Відповідна інформація щодо спірних
об'єктів нерухомості та їх обтяження
іпотекою міститься у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно, Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державному реєстрі
іпотек (а.с. 149-172).

Ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, в порядку
визначеному Законом України від 11
лютого 2010 року N 1878-VI, розпочато лише з 1
січня 2013 року.

Але суд першої інстанції не звернув
належної уваги по порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно, не
перевірив належність боржнику цих
об'єктів на час розгляду справи, а також
стан нерухомості (адреси) та наявність
заборони розпоряджатися цим майном,
яка або встановлена законом, або
виникає на підставі договорів.

Заборона розпоряджатись нерухомим
майном - житловими і нежитловими
будівлями, спорудами та земельними
ділянками, зазначеними у мировій угоді
від 29 квітня 2013 року, без письмової
згоди іпотекодержателя - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», передбачена
як статтею 9 Закону «Про іпотеку», так і
пунктами 5.6 іпотечних договорів.

Проте матеріали справи не містять
відомостей про наявність письмової
згоди банку на передачу іпотечного
майна у власність іншій особі за
умовами мирової угоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
мирова угода, укладена 29 квітня 2013 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, без письмової
згоди іпотекодержателя на відчуження
іпотечного майна суперечить закону та
порушує права останнього, а тому не
вбачає підстав для її визнання за
правилами статті 372 ЦПК.

Оскільки суд першої інстанції порушив
норми матеріального та процесуального
права, ухвала суду підлягає скасуванню
з постановленням нової ухвали про
відмову у визнанні мирової угоди.

Керуючись статтями 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 8 травня 2013 року
скасувати та постановити нову ухвалу.

У визнанні мирової угоди, укладеної 29
квітня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 при
виконанні рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 15
квітня 2013 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді