Справа № 551/854/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року Шишацький
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - судді Сиволапа Д.С.,

при секретарі - Кулинченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду селища Шишаки
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Шишацької селищної
ради Шишацького району Полтавської
області про визнання права власності
на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Шишацького районного суду Полтавської
області із позовом до Шишацької
селищної ради Шишацького району
Полтавської області про визначення за
собою права власності на спадкове
майно.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що являється спадкоємцем за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4
року її баби ОСОБА_2.

Спадкове майно померлої складається із
житлового будинку з господарськими
будівлями, який розташований в АДРЕСА_1.

Позивач у встановлений законом термін
подала заяву про прийняття спадщини,
але у видачі свідоцтва про право на
спадщину в вигляді вищевказаного
спадкового будинку їй було відмовлено
нотаріусом через відсутність
правовстановлюючих документів на
нього на ім'я померлої.

В зв'язку з вищевикладеним, посилаючись
на норми ЦР УРСР та ЦПК України позивач
звертається за захистом своїх прав до
суду та просить суд визнати її право
власності в порядку спадкування на
вищевказаний спадковий будинок.

Позивач та її представник - адвокат
Василенко А.П. в судове засідання не
з'явились, надіслали письмові заяви про
розгляд справи без їх участі та повне
підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Шишацької
селищної Полтавської області в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
надіслав заяву про визнання позову та
розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову, суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що визнання
позову всіма відповідачами не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, є
безумовним, а тому позов підлягає
задоволення виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року с. Шишаки Шишацького
району Полтавської області помер
батько позивача ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_4, виданим Шишацькою селищною
радою Полтавської області 26 листопада
1991 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у с. Шишаки Шишацького
району Полтавської області померла
баба позивача ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2, виданим Шишацькою селищною
радою Полтавської області 03 січня 1996
року (а.с.8).

До дня смерті ОСОБА_2 проживала АДРЕСА_1.
Разом з нею проживала невістка - ОСОБА_5,
що підтверджується довідкою Шишацької
селищної ради за № 78 від 21.05.2014 року
(а.с.20).

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є онукою
померлої ОСОБА_2 за батьківською
лінією, що підтверджується окремими
матеріалами справи в їх сукупності (а.с.
5-7, 11).

Відповідно до вимог ст. 528 ЦК УРСР
ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за
законом після померлої ОСОБА_2,
оскільки батько спадкоємця (син
спадкодавця) ОСОБА_4 помер до дня
відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5
року,

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину
після померлої ОСОБА_2 та 21.11.2000 року
державним нотаріусом Шишацької
державної нотаріальної контори
Голубицькою Н.І. їй було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом АВО № 134947 на спадкове майно
померлої, яке складається з права на
земельну частку (пай) в КСГП «Шишаки» в
розмірі 3,66 умовних кадастрових
гектарів (а.с.10).

Інші спадкоємці, що прийняли спадщину
чи претендують на неї відсутні, що
встановлено із Інформаційних довідок
зі спадкового реєстру № 38281488 та 38281457
від 04.09.2014 року (а.с.37-38).

Спадковий будинок, на якій претендує
позивач згідно технічного паспорту ПП
Полтавське бюро технічної
інвентаризації та «Інвентаризатор»
(інвентаризаційна справа 52, реєстровий
№ 6-779) розташований по АДРЕСА_1
складається з житлового будинку 1955
року побудови загальною площею з
урахуванням літніх приміщень 69,5 кв.м.,
жилою площею 34,7 кв.м. (літ - А-1), сараїв
(літ - Б, В), погребу вхідного (літ. - Г),
вбиральні (літ. - Д), огорожі (№ 1),
колодязю (№ 2) (а.с.12-16).

Згідно довідки виконкому Шишацької
селищної ради Полтавської області від
01.09.2014 № 1172 домоволодіння, яке
розташовано по АДРЕСА_1 згідно
погосподарської книги № 5 (особовий
рахунок № НОМЕР_3), станом на 01.07.1990 року
відносилось до колгоспного двору.
Членами колгоспного двору на 01.07.1990
року були: голова двору - ОСОБА_2, син -
ОСОБА_4. Земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку знаходиться в
користуванні. Свідоцтво про право
власності на землеволодіння не
видавалось (а.с. 40).

Виходячи з вищевикладеного,
враховуючи те, що спадщина ОСОБА_2
відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року та була
прийнята позивачем відповідно до вимог
п. 2 ст. 549 ЦК УСРС, чинного на час
відкриття спадщини, суд застосовує до
даного цивільного спору положення про
спадкування визначені ЦК УРСР.

Як встановлено судом із змісту
технічного паспорту спадковий будинок
разом з господарсько-побутовими
приміщеннями були побудовані в період
з 1955 по 1983 роки. В зв'язку з чим,
розглядаючи спірні правовідносини, суд
керується й тими нормами права, які
існували на час їх виникнення.

Так, у відповідності до чинного на той
час законодавства, зокрема положень
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику, у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22.12.1995 року № 20 із змінами і
доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17,
18 Закону України «Про власність»
вбачається, що право власності на
майно, яке належало колгоспному двору
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Розмір частки
члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР
«Про селищну раду депутатів трудящих
Української РСР» 1968 року зі змінами на
вказані ради було покладено обов'язок
здійснення обліку населення та ведення
за встановленими формами
погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських
книгах, визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності на житлові споруди.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку про те, що
наявність відповідного запису у
погосподарській книзі № 5, особовий
рахунок НОМЕР_3 Шишацької селищної
ради Шишацького району Полтавської
області (а.с. 40) є належним документом,
що підтверджує право спільної сумісної
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, який станом на 01.07.1990
відносився до колгоспного двору,
наступних громадян: ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

На період будівництва житлового
будинку, яке здійснено в 1955 році,
введення об'єкту до експлуатації
потрібно не було, що підтверджено
листом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126,
яким роз'яснюється процедура
реєстрації об'єктів нерухомості
збудованих до 05.08.1992 року.

Крім того, на даний час не можливо
прийняти будинок в експлуатацію згідно
умов «Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року № 461,
тому що інспекцією ДАБК не видавалося
дозволу на проведення будівельних
робіт, а члени колгоспного двору
померли в 1991 та 1995 роках.

Будинок з моменту побудови і до цього
часу знаходиться в сільському
населеному пункті, має в ньому окремий
порядковий номер. Придатність будинку
для проживання та належність його
спадкодавцю на час його смерті та іншим
членам його родини ніким не оспорюєтся.

Постановою державного нотаріуса
Шишацької районної державної
нотаріальної контори Голубицької Н.І.
від 12 серпня 2014 року № 214/02-31 спадкоємцю
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв
про право на спадщину в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на ім'я померлої на житловий
будинок з господарськими будівлями, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.21).

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України
однією із підстав припинення права
власності є смерть власника.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтями 529 та 530 ЦК УРСР визначено дві
черги спадкоємців та коло осіб, які
входять до кожної з них.

Так, згідно ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може
належати на праві спільної власності
двом або кільком колгоспам чи іншим
кооперативним та іншим громадським
організаціям, або державі і одному чи
кільком колгоспам або іншим
кооперативним та іншим громадським
організаціям, або двом чи кільком
громадянам. Розрізняється спільна
власність з визначенням часток
(часткова власність) або без визначення
часток (сумісна власність).

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у
власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963
року та ст. 355 ЦК України спірний
будинок по АДРЕСА_1 належав членам
колгоспного двору: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
праві спільної сумісної власності,
оскільки визначення частки кожного з
них не проводилось. При цьому, в разі
визначення частки співвласників
даного будинку, кожен з них мав би
право власності на 1/2 його частину.

Як встановлено судом спадкова справа
після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року не заводилась,
заповіту він не залишив, що
підтверджується Інформаційними
довідками зі Спадкового реєстру № 38323985
та 38323970 від 10 вересні 2014 року (а.с.42-43).

Залишившись проживати у спадковому
житловому будинку та не заявивши
відмову від спадщини мати померлого
ОСОБА_2 відповідно до п.1. ч.1. ст. 549 ЦК
УРСР фактично прийняла спадщину у
вигляді належної померлому ОСОБА_4 за
його життя частки у спірного житлового
будинку, вступивши у володіння та
управління вказаним спадковим майном.

Таким чином, успадкувавши після смерті
свого сина ОСОБА_4 частку, яка б
належала останньому в разі її
визначення у спільному сумісному майні
у вигляді спірного житлового будинку, з
врахуванням частки, яка б належала їй в
разі її визначення, спадкодавець
ОСОБА_9 на час смерті мала право на
житловий будинок з господарськими
спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в цілому.

Успадкувавши після смерті ОСОБА_2
належний їй житловий будинок
спадкоємець (позивач) ОСОБА_1
позбавлена можливості оформити його на
своє ім'я через відсутність
правовстановлюючих документів на ім'я
спадкодавця, що є перешкодою для
реалізації нею права власності на
спадкове майно.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.
Юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюєтся або не визнається іншою
особою.

Відповідно до приписів ст. 41
Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321
ЦК України правом власності є право
особи на майно, яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не
може протиправно бути позбавлений його
права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції
України; ст. 112, 524-527, 529-530, 548, 549 ЦК УРСР,
ст.ст. 3, 15, 16, 346, 355, п.п. 4-5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шишацької селищної
ради Шишацького району Полтавської
області про визнання права власності
на спадкове майно - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_1 право власності, в порядку
спадкування за законом, на спадкове
майно її померлої баби ОСОБА_2 у вигляді
житлового будинку з господарськими
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1
та згідно технічного паспорту ПП
Полтавське бюро технічної
інвентаризації та «Інвентаризатор»
(інвентаризаційна справа 52, реєстровий
№ 6-779) складається з житлового будинку
1955 року побудови загальною площею, з
урахуванням літніх приміщень 69,5 кв.м.,
жилою площею 34,7 кв.м. (літ - А-1), сараїв
(літ - Б, В), погребу вхідного (літ. - Г),
вбиральні (літ. - Д), огорожі (№ 1),
колодязю (№ 2).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Шишацький районний суд в 10 денний
строк з дня його проголошення, а
особами, які не були присутні під час
проголошення судового рішення - у той
же строк з дня отримання його копії.

Головуючий - суддя
Д.С. Сиволап