АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції - Плахотнюк
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ

Апеляційного суду
міста Києва

В складі : головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.

- Оніщука М.І.

при секретарі - Дем»янчук
Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
управління справами

на ухвалу Голосіївського районного
суду м. Києва від 31 липня 2014 року в
справі за заявою Державного управління
справами про зміну способу і порядку
виконання рішення суду в справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного
управління справами, Комплексу
відпочинку «Пуща-водиця» Державного
управління справами, третя особа
керівник Державного управління
справами Тарасюк Ігор Григорович про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 13.05.2010 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано
розпорядження № 16111-к від 15 серпня 2006
року керівника Державного управління
справами про звільнення ОСОБА_2 з
посади директора будинку відпочинку
«Пуща Водиця» Державного управління
справами за п. 6 ст. 36 КЗпП України.
Скасовано наказ № 15 від 15 серпня 2006
року Комплексу відпочинку «Пуща
Водиця» Державного управління
справами про звільнення ОСОБА_2 з
посади директора будинку відпочинку
«Пуща Водиця» за п. 6 ст. 36 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора
будинку відпочинку «Пуща Водиця»
Державного управління справами.
Стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу, моральну шкоду та
судові витрати (т.2 а.с.134-138).

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва від 14.09.2010 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 13.05.2010 року в частині вирішення
вимог про стягнення з Комплексу
відпочинку «Пуща Водиця» Державного
управління справами на користь ОСОБА_2
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу змінено В іншій частині
вказане рішення залишено без змін.

У липні 2014 року Державне управління
справами звернулося в суд з заявою про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, в якій просило в порядку
заміни способу виконання рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 13.05.10 року у справі №2-2222/10 за
позовом ОСОБА_2 до Державного
управління справами, Комплексу
відпочинку «Пуща-Водиця» Державного
управління справами, визнати ОСОБА_2
звільненим за п. 1 ст.40 КЗпП України.

Заява мотивована тим, що ухвалою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 22.10.2010 року встановлені обставини
щодо неможливості виконання рішення
суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді
директора будинку відпочинку
«Пуща-Водиця», а також наявність
підстав для звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.
40 КЗпП України у зв»язку зі скороченням
штату працівників будинку відпочинку
«Пуща-водиця».

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 31 липня 2014 року відмовлено
в задоволенні заяви Державного
управління справами про зміну способу
і порядку виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою, Державне
управління справами подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду та передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що судом невірно поставлено
його право на звернення із заявою про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду в залежність від
наявності згоди ОСОБА_2 на такі дії,
фактично суд безпідставно позбавив
його як боржника у реалізації свого
права, передбаченого статтею 373
Цивільного процесуального кодексу
України та статтею 36 Закону України
«Про виконавче провадження», чим
порушив порядок, встановлений для
вирішення цього питання.

Представник Державного управління
справами в судове засідання не
з»явився, направив до суду клопотання
про відкладення розгляду справи в
зв»язку з його участю в іншому процесі.

Колегія суддів не вбачає правових
підстав для задоволення клопотання з
урахуванням того, що відповідач є
юридичною особою і не надав доказів,
неможливості направити іншого
представника для участі у справі,
враховуючи, що питання стосується
виконання судового рішення про
поновлення позивача на роботі,
ухваленого 13.05.2010 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін, які з»явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
підставно виходив з того, що заява не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 13.05.2010 року, зокрема, поновлено
ОСОБА_2 на посаді директора будинку
відпочинку «Пуща-водиця» Державного
управління справами. Рішення суду в цій
частині набрало законної сили 14
вересня 2010 року.

Державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби постановою від 16.06.2010 року
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання рішення суду,
згідно виконавчого листа № 2-2222/10 від
08.06.2010 року (т.2 а.с.235).

Разом з тим, встановлено, що зазначена
юридична особа припинила свою
діяльність з 07.11.2006 року, у зв'язку із
реорганізацією, про що зроблений
відповідний запис в державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що
за наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім»ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання; зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Відповідно до вимог ст. 240-1 КЗпП України
і роз'яснень, наданих у Постанові
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1995 р.
(п. 34) у випадках ліквідації
підприємства. Установи, організації на
час виконання рішення про поновлення
на роботі суд, який постановив рішення,
за поданням судового виконавця або
заявою позивача в порядку заміни
способу виконання рішення відповідно
до ст.366 ЦПК може визнати працівника
звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з
ліквідацією підприємства, установи,
організації і своєю ухвалою стягнути з
власника ліквідованого підприємства,
установи, організації (органу,
уповноваженого управляти їх майном, а у
відповідних правонаступника) суми
заробітної плати за вимушений прогул.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 жовтня 2010 року, залишеною
без змін ухвалою Апеляційного суду
міста Києва від 10 березня 2011 року,
відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2
і Відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби про заміну способу і порядку
виконання рішення суду (т.2 а.с.251-252, т.3
а.с.40-42).

Зазначеними судовими рішеннями
встановлено, що оскільки
правонаступником Будинку відпочинку
«Пуща-Водиця» є Комплекс відпочинку
«Пуща-Водиця», то рішення суду від
13.05.2010 року про поновлення на посаді
директора Будинку відпочинку
«Пуща-Водиця» ДУС та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та судові витрати підлягає
виконанню Комплексом відпочинку
«Пуща-Водиця», а далі Комплекс повинен
діяти в рамках закону.

Наведене свідчить про те, що суд першої
інстанції вірно відмовив в задоволенні
заяви, оскільки вимоги заяви не
відповідають чинному законодавству та
порушують законодавчий обов'язок
відповідача виконати рішення суду, яке
набрало законної сили.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з
дотриманням норм процесуального
права, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав до її
скасування.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного
управління справами відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :