Справа № 185/8132/14-ц
Провадження № 2/185/3272/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді:
Бондаренко В.М.,

за участю секретаря:
Данильченко Ю.О.,

розглянув у відкритому заочному
судовому засіданні в м. Павлограді
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення, суд -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року Публічне
акціонерне товариство «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про
звернення стягнення, в якому просило в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № DN81AR18750350 від
19.03.2008 року в сумі 24 807,70 грн. вилучити у
ОСОБА_1 та передати в заклад ПАТ КБ
«Приватбанк» предмет застави -
автомобіль ВАЗ, модель: 210994-20, рік
випуску: 2008, тип ТЗ: легковий авто, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1; комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) автомобіля ВАЗ, модель: 210994-20,
рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий авто, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1; звернути стягнення
на предмет застави: автомобіль ВАЗ,
модель: 210994-20, рік випуску: 2008, тип ТЗ:
легковий авто, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

В обґрунтування заявленого
позову позивач посилався на те, що
відповідно до укладеного
кредитно-заставного договору №
DN81AR18750350 від 19.03.2008 року відповідач
отримав кредит у розмірі 43 028,25 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 9,60% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 18.03.2015
року. Відповідач належним чином свої
зобов'язання не виконує і станом на
30.05.2014 року має заборгованість у сумі 24
807,70 грн., яка складається з наступного:
18 015,28 грн. - заборгованість за кредитом;
3 093,84 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 1 529,51 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 749,66 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 250,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1 169,41 грн. -
штраф (процентна складова). В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитно-заставним договором
відповідач надав в заставу належний
йому автомобіль ВАЗ, модель: 210994-20, рік
випуску: 2008, тип ТЗ: легковий авто, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про день та час слухання
справи, причини неявки суду не відомі.
Відомостей про неможливість з'явитися
в судове засідання відповідач суду не
надав. Суд на підставі ст. 225 ЦПК
України, ухвалив розглядати справу
заочно.

Суд, вивчивши матеріали цивільної
справи, в тому числі: фотокопію
кредитно-заставного договору №
DN81AR18750350 від 19.03.2008 року, відповідно до
змісту якого відповідач уклав договір
з позивачем та погодився на його умови,
розрахунок заборгованості за
кредитним договором, встановив
наступне:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
негайні підстави допустити негайне
виконання судового рішення; 8) чи є
підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до укладеного
кредитно-заставного договору №
DN81AR18750350 від 19.03.2008 року відповідач
отримав кредит у розмірі 43 028,25 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 9,60% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 18.03.2015
року. Відповідач належним чином свої
зобов'язання не виконує і станом на
30.05.2014 року має заборгованість у сумі 24
807,70 грн., яка складається з наступного:
18 015,28 грн. - заборгованість за кредитом;
3 093,84 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 1 529,51 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 749,66 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 250,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1 169,41 грн. -
штраф (процентна складова). В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитно-заставним договором
відповідач надав в заставу належний
йому автомобіль ВАЗ, модель: 210994-20, рік
випуску: 2008, тип ТЗ: легковий авто, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530
ЦК України, - зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися заставою.

Згідно із ч. 1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК
України в разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також вимог, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 2 Закону України «Про
заставу» визначаються основні
положення про заставу. Відносини
застави, що не передбачені цим Законом,
регулюються іншими актами
законодавства України.

Частиною 1 ст. 20 Закону України
«Про заставу» визначено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» визначено
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених із метою
забезпечення виконання зобов'язань, а
також правовий режим виникнення,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна.

Закон України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» є спеціальним законом із
питань правового режиму регулювання
обтяжень рухомого майна.

Положення Закону України «Про
заставу» та ст. 590 ЦК України
застосовуються лише в частині, що йому
не суперечить. Відповідно до ч. 1 ст. 24
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Статтею 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», передбачено п.4
ч.2 спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону.

Однією з процедур, передбачених
ст. 26 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» є продаж обтяжувачем
предмета забезпечувального обтяження
шляхом укладення договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем або на публічних
торгах.

Крім того, згідно
кредитно-заставного договору на
предмет застави може бути звернено
стягнення на підставах передбачених
чинним законодавством.

Таким чином, щодо способу
реалізації заставного майна, то діюче
законодавство визначає його
диспозитивно, а саме сторони можуть
врегулювати цей випадок на свій розсуд
та визначити спосіб реалізації у
випадку звернення стягнення за умовами
договору, що не суперечить також і п. 3 ч.
1 ст. 3 ЦК України.

Відповідно до пп. 40, 42 «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 7 вересня 1998 року, зняття з
обліку транспортних засобів
проводиться після їх огляду в
підрозділах Державтоінспекції на
підставі заяви власника, документа, що
посвідчує особу, виконавчого напису
нотаріуса, постанови державного
виконавця або рішення суду.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
цивільні права й обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Кожна особа
має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це
передбаченні законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК
України.

Разом з тим згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК
України, - кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно статті 4 ЦПК України,
ч.1 - здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Як правило, власник порушеного
права може скористатися не любим, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11
ЦПК України, - суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

ПАТ КБ «Приватбанк» у своєму
позові визначив спосіб реалізації
заставленого майна, що відповідає як
кредитно-заставному договору так і
чинному законодавству.

Таким чином, суд вважає, що
позовні вимоги позивача доведені
матеріалами справи, обґрунтовані та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 88, 212, 213, 215,
224-228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення задовольнити в
повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № DN81AR18750350 від
19.03.2008 року в сумі 24 807 (двадцять чотири
тисячі вісімсот сім) грн. 70 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 18 015 (вісімнадцять
тисяч п'ятнадцять) грн. 28 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 3 093
(три тисячі дев'яносто три) грн. 84 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 1 529
(одна тисяча п'ятсот двадцять дев'ять)
грн. 51 коп., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 749 (сімсот сорок дев'ять) грн. 66
коп., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.,
штрафу (процентна складова) в розмірі 1
169 (одна тисяча сто шістдесят дев'ять)
грн. 41 коп.:

- вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад
ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави -
автомобіль ВАЗ, модель: 210994-20, рік
випуску: 2008, тип ТЗ: легковий авто, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1; комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) автомобіля ВАЗ, модель: 210994-20,
рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий авто, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1;

- звернути стягнення на предмет
застави: автомобіль ВАЗ, модель: 210994-20,
рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий авто, №
кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1, шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України, а також наданням ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу, за
початковою ціною автомобіля,
визначеною на час продажу, на підставі
висновку експерта.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 50, рах.
0001, , МФО № 305299)
судові витрати по справі, а саме: суму
судового збору в розмірі 248 (двісті
сорок вісім) грн. 08 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційного порядку.

Суддя:
В.М. Бондаренко