РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м. Харків

Київський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - судді - Якуші Н.В.

при секретарі - Пічугіній А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Київського районного
суду м. Харкова цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

21.07.2014 року позивач звернулась до суду
із позовом, в якому просила розірвати
шлюб з відповідачем, посилаючись на те,
що сторони шлюбні стосунки не
підтримують, спільного господарства не
ведуть. Позивач зазначав, що між нею та
чоловіком відсутнє взаєморозуміння,
виникають суперечки з різних приводів.
Неодноразові спроби примирення не дали
позитивних результатів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, про час дату та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, надала заяву, в якій
просила позовні вимоги задовольнити,
справу розглянути за її відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, однак до суду надав заяву, в
якій не заперечував проти задоволення
позовних вимог позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи
і надані докази, у межах заявлених
позовних вимог (ст. 11 ЦПК України)
встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1 вбачається, що між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
16.11.1985 року було укладено шлюб, який був
зареєстрований у Палаці одруження
«Дзержинський», актовий запис №
3408(а.с.7).

Судом встановлено, що подружжя не
заперечує проти розірвання між ними
шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК
України позивач може відмовитися від
позову, а відповідачі - визнати позов
протягом усього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч.
4 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.2009 року №2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
ухвалює рішення про задоволення
позову, обмежившись у мотивувальній
частині рішення посиланням на визнання
позову без з'ясування і дослідження
інших обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України,
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлене, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи конкретні обставини справи,
стосунки які склалися у подружжі,
причини конфлікту, суд приходить до
висновку, що подальше спільне життя
подружжя та збереження родини стали
неможливими, в зв'язку з чим позовні
вимоги про розірвання шлюбу
підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані із
зверненням до суду і розглядом
цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 88, 213, 214, 218, 224, 225 ЦПК України,
ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянином
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
громадянкою України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 16
листопада 1985 року в Палаці одруження
«Дзержинський», актовий запис № 3408.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1
залишити прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено в нарадчій
кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя
Н.В. Якуша