ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2602/3574/12
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"11" червня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва у складі:

головуючого судді Цимбал І.К.

при секретарях Шамрай
І.В., Троян С.П., Пархоменко А.М., Єфремов
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
права власності -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Дарницького
районного суду м. Києва з даним позовом,
який неодноразово уточнювали,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6. Спадкоємцями позивача згідно з
повідомленням приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу від 27.08.2013 р. вих. № 96/01-16/2013 є
дружина померлого - ОСОБА_2, син
померлого - ОСОБА_3, дочка померлого -
ОСОБА_4. Дочка померлого - ОСОБА_5
відмовилась від прийняття спадщини на
користь дружини померлого ОСОБА_2.
Таким чином, останні уточнення до
позову були подані вже
правонаступниками. Позивач просять
визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/8
частки будівельних матеріалів та
конструктивних елементів будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1, як частку у
спільному сумісному майні подружжя;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/8
частки будівельних матеріалів та
конструктивних елементів будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1, у порядку
спадкування; визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/8 частки будівельних
матеріалів та конструктивних
елементів будинку, що знаходиться у
АДРЕСА_1, у порядку спадкування; визнати
за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частки
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1, у порядку
спадкування; визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 пропорційно їх часткам у праві
власності будівельних матеріалів та
конструктивних елементів будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1, права
забудовника, після померлого ОСОБА_6, на
житлову будівлю за адресою АДРЕСА_1.;
припинити право власності ОСОБА_7 на
знищений будинок АДРЕСА_1.

Представник позивачів, просила
розглянути справу у відсутність
останньої, просила задовольнити
позовні вимоги, проти ухвалення
заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи, представників в
судове засіданні не направили, про
поважність причин неявки суд не
повідомили та не просили розглянути
справу у їх відсутність, у зв'язку з чим
суд дійшов висновку про можливість
розгляду справи у відсутність
представників відповідачів і
ухвалення за згодою представників
позивачів заочного рішення.

Третя особа ОСОБА_4 будучи повідомленою
належним чином в судове засідання не
з'явилась, проте її неявка не є
перешкодою для розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_5 проти задоволення
позовних вимог не заперечувала,
просила їх задовольнити, справу
розглянути у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленими наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

24.07.1971 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 РАГСом
Дніпровського району м. Києва було
зареєстровано шлюб (свідоцтво про шлюб
НОМЕР_1).

05.07.2001 року на підставі Рішення
Київської міської Ради народних
депутатів № 384/1360 на ім'я ОСОБА_6 було
відведено земельну ділянку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
розміром 0,10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, на
підставі чого Головним управлінням
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації було видано
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку, про що
зазначено в книзі записів державних
актів на право приватної власності на
землю

№ 63-2-01600 від 29.07.2002 року.

На зазначеній земельній ділянці
знаходився напівзруйнований
дерев'яний будинок, який належав батьку
позивача - ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтво про
смерть серія НОМЕР_2 та який за життя
володів цим будинком на підставі
оціночного акту по домоволодінню від
01.06.1951 року.

Згідно інвентаризації від 23.08.1991 р.,
загальна вартість домоволодіння
становила 7200,00 рублів, а вартість на
його відновлення - 8837,00 рублів, у зв'язку
з чим вказане домоволодіння не було
прийнято в експлуатацію, про що
зроблено відмітку в технічному
паспорті та зазначено у розділі 3
поповерхового плану).

19.07.1994 року позивачу було видано
свідоцтво про право особистої
власності на домоволодіння, яке було
виписано на ім'я померлого батька
позивача - ОСОБА_7, хоча зазначений
будинок, а також льох, вбиральня та інші
споруди на момент отримання вказаного
свідоцтва вже були зруйновані.

В період шлюбу подружжя ОСОБА_7
вирішили побудувати новий будинок на
зазначеній земельній ділянці.

10.06.2005 року КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації» провело
інвентаризацію зазначеного
новозбудованого майна та здійснило
виготовлення технічного паспорту із
зазначенням самовільного будівництва.
Згідно технічного паспорту від 10.06.2005
року власником будинку помилково
вказано померлого батька позивача.

27.09.2005 року розпорядженням Дарницької
РДА міста Києва позивачу ОСОБА_6 було
надано дозвіл на здійснення
будівництва житлового будинку та
господарських споруд по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.60 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 70 СК України передбачено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до висновку експертного
будівельно - технічного дослідження з
ряду питань щодо житлового будинку
АДРЕСА_1 залишкова вартість
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів становить
774273,00 грн., з яких побудовано будинок, що
знаходиться на земельній ділянці
площею по АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку експерта
самовільне будівництво є
новоствореною будовою, побудованою в
період шлюбу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 04.10.1991р. № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» зазначив, що за позовом
дружини, членів сім'ї забудовника, які
спільно будували, а також спадкоємців,
суд вправі провести поділ
незакінченого будівництвом будинку,
враховуючи ступінь його готовності,
можна визначити окремі частини і
технічно можливо довести до кінця
будівництво зазначеними особами. При
неможливості поділу незакінченого
будівництвом будинку, суд може визнати
право за цими особами на будівельні
матеріали і конструктивні елементи
будинку або з врахуванням конкретних
обставин залишити його одній із сторін,
а іншій присудити грошову компенсацію.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про те, що вимога ОСОБА_2 про
поділ будівельних матеріалів і
конструктивних елементів будинку в
рівних частинах та визнання за нею
права власності на їх 1/2 (4/8) частину
підлягає задоволенню.

Залишкова вартість 1/2 частини
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, з яких
побудовано будинок, що знаходиться на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 становить
387136,5 грн.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» право власності на
самочинно збудовані житлові будинки,
будівлі, споруди, інше майно не
набувають як особи, які здійснили це
будівництво, так і їхні спадкоємці.
Права спадкоємців щодо самочинно
збудованого майна визначаються судом
відповідно до положень

ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень,
наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», а змістом зазначених
роз'яснень спадкоємець не позбавлений
права звернутись із позовними вимогами
про визнання права власності на об'єкти
самочинного будівництва в порядку
спадкування. Це узгоджується із
частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про
поняття спадкування та склад спадщини
(статті 1216, 1218 ЦК).

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець
за законом має право відмовитися від
прийняття спадщини на користь
будь-кого із спадкоємців за законом
незалежно від черги.

Враховуючи те, що спадкоємцями після
померлого ОСОБА_6 є ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (яка відмовилась від
своє частки спадщини на користь
ОСОБА_2), позовні вимоги в частині
визнання за ОСОБА_2 права власності, у
порядку спадкування на 2/8 частини
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1; позовні вимоги
ОСОБА_3 про визнання права власності, у
порядку спадкування на 1/8 частину
будівельних матеріалів є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню з підстав наведених вище.

В свою чергу, позовні вимоги про
визнання за ОСОБА_4 право власності на
1/8 частину будівельних матеріали та
конструктивних елементів будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягають, оскільки ОСОБА_4 з
відповідним позовом до суду не як
позивач або третя особа з самостійними
вимогами не зверталась, а отже її права
не підлягають захисту судом.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право
власності припиняється у разі знищення
майна.

Враховуючи те, що старий будинок, який
знаходився у АДРЕСА_1 самозруйнувався
та згідно з висновком
будівельно-технічної експертизи
відсутній на земельній ділянці, право
власності на нього за ОСОБА_7 підлягає
припиненню, а отже вимоги в цій частині
є обґрунтованими.

Також, суд вважає необґрунтованими
вимоги позивачів про визнання за ними
та ОСОБА_4 пропорційно їх часткам у
праві власності на будівельні
матеріали та конструктивні елементи
будинку, що заходиться у АДРЕСА_1, право
забудовників, після померлого ОСОБА_6
на житлову будівлю, оскільки таке право
надається при наявності на праві
власності земельної ділянки з
відповідним цільовим призначенням,
який у позивачів відсутній, а третя
особа, зокрема і не зверталась до суду з
відповідною вимогою. Крім того,
позивачі не ставили вимоги про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст.15, 60, 61, 212-215, 223 - 228, 294-296
ЦПК України, ст. ст. 60, 70 СК України,
ст.ст. 331, 346, 376, 1216, 1218, 1274 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
(4/8 частки) будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, з яких
побудовано будинок, що знаходиться на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1,
залишкова вартість якого становить
774273,00грн., 1/2 частки становить 387136 грн. 05
коп. як частку у спільному сумісному
майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/8
частки від 1/2 залишкової вартості
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, з яких
побудовано будинок, що знаходиться на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1
1/2 залишкової вартості становить 387136
грн. 05 коп., 2/8 частки відповідно,
становить 96784,12 грн. 12 коп., у порядку
спадкування.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8
частки від 1/2 залишкової вартості
будівельних матеріалів та
конструктивних елементів, з яких
побудовано будинок, що знаходиться на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1
залишкова вартість якого становить 774273
грн., 1/2 залишкової вартості становить
387136 грн.,05 коп., 1/8 частки становить 48392,
грн.63 коп. у порядку спадкування.

Припинити право власності ОСОБА_7 на
знищений будинок АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: