АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25 квітня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення порядку користування
житловим будинком та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, про зміну
часток в спільній частковій власності,
визнання права власності на частину
будинку, стягнення коштів на
облаштування житлового будинку і
придомової території та стягнення
вартості комунальних послуг,
№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/8781/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Антипова Л.О. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.в с т а н о в и л а :
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 квітня 2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування житловим
будинком та зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6, про зміну часток в спільній
частковій власності, визнання права
власності на частину будинку,
стягнення коштів на облаштування
житлового будинку і придомової
території та стягнення вартості
комунальних послуг задоволено
частково.

Встановлено порядок користування
будинком АДРЕСА_1 за яким:

визнано за ОСОБА_1 право власності на
41/100 частину будинку, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_1.

виділено ОСОБА_1 у володіння та
користування в квартирі №НОМЕР_2, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1:
коридор - площею 2,3 кв.м., комору - 1,8 кв.м.,
кухню - 7,7 кв.м., житлову кімнату - 9,4 кв.м.,
житлову кімнату - 11,2 кв.м.

визнано за ОСОБА_2 право власності на
59/100 частину будинку, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_1.

виділено ОСОБА_2 у володіння та
користування в квартирі №НОМЕР_1, яка
знаходиться з адресою: АДРЕСА_1: коридор
- 10,4 кв.м., кухню - 5,3 кв.м., житлову
кімнату - 11,7 кв.м., житлову кімнату 15,9
кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 593,
05 грн.

В задоволенні інших вимог основного та
зустрічного позовів відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги, у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 відмовити. Зазначає, що
на підставі договору дарування від 10
квітня 2013 року, укладеного з ОСОБА_9,
вона є власником Ѕ частини житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідними
частинами господарських прибудинкових
споруд. Даний будинок розташований на
земельній ділянці, яка була відведена
дарувателю на підставі рішення
Виконкому Київської міської ради
народних депутатів №443 від 12 квітня 1955
року. Власником іншої Ѕ частини будинку
є ОСОБА_2 Поділ будинку в натурі не
можливий без відхилення від ідеальних
часток, у зв'язку з чим суд мав
визначити між співвласниками порядок
користування вказаним будинком. Разом
з тим, рішенням суду першої інстанції
було змінено частки у праві власності
на будинок, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 на 41/100 та 59/100 та зменшено її
частку у праві спільної часткової
власності, що призвело і до зменшення
її частки на земельну ділянку, на якій
розташований вказаний будинок. Вважає,
що судом першої інстанції було
допущено порушення положень ст. 41
Конституції України, ст. ст. 358, 364, 365, 377
ЦК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_10 в
інтересах ОСОБА_1, а також третя особа
ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити з наведених в
ній підстав.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_12 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували, вважали, що спір
вирішений судом правильно.

Особисто ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, ОСОБА_1
забезпечила явку в судове засідання
свого уповноваженого представника, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за
можливе слухати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 11 грудня 2002 року між
ОСОБА_9 та ОСОБА_13 було укладено договір
дарування житлового будинку,
відповідно до якого ОСОБА_9 подарував, а
ОСОБА_13 прийняв у дар Ѕ частину
житлового будинку, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 з відповідними
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами. Вказаний житловий будинок
належав ОСОБА_9 на підставі договору
про право забудови, посвідченого
Сьомою Київською державною
нотаріальною конторою за №541 17 січня 1952
року, зареєстрованому в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації 30 грудня 1970 року у
реєстровій книзі за №20116 (т.2, а.с.80).

Іншу Ѕ частину житлового будинку, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з
відповідними господарчими та
побутовими будівлями і спорудами
ОСОБА_9 подарував позивачці ОСОБА_1 на
підставі договору дарування житлового
приміщення від 10 квітня 2003 року (т.1,
а.с.5).

Відповідно до п. 2 вказаних договорів в
цілому будинок має розмір жилої площі
48,20 кв. м., нежитлова площа становить 30,70
кв. м.

Даний будинок розташований на
земельній ділянці, площею 425 кв. м., яка
була відведена ОСОБА_9на підставі
рішення Виконкому Київської міської
ради народних депутатів №443 від 12
квітня 1955 року. Крім житлового будинку,
позначеного під літ. «А» на вказаній
земельній ділянці знаходяться також
сарай під літ. «Б», вбиральня під літ.
«В», споруди № 1-2, І-ІІІ.

В договорах дарування жилого будинку
від 11 грудня 2002 року та 10 квітня 2003 року
не були конкретно визначені
приміщення, які входили в подаровану
частину будинку і якими повинні
користуватись обдаровані.

Згідно даних технічного паспорту Бюро
технічної інвентаризації на
будинковолодіння АДРЕСА_1,
будинковолодіння складається з
наступних будівель та споруд: Літ. «А» -
житловий будинок з прибудовами; Літ.
«В» - убиральня; Літ. «Е» - літня кухня;
Літ. - «Е погр.» - погріб; Літ. «Ж» - сарай;
Літ. «З» - навіс; ЛІТ. «І» - сарай; №1 -
огорожа; №2 - хвіртка; №3 - хвіртка; №І -
яма вигрібна. Літня кухня літ. «Е»,
погріб літ. «Е», сарай літ. «Ж», навіс
літ. «З», сарай літ. «І» зазначені в
паспорті як самочинні забудови. Також,
на території земельної ділянки
фактично відсутня вигрібна яма №І.

Будівля літ. «А» складається з двох
квартир, які складаються з приміщень:

квартира №1: коридор 1-1, площею 6,5 кв.м.,
санвузол 1-2 площею 4,8 кв.м., коридор 1-3
площею 10,4 кв. м., кухня 1-4 площею 5,3 кв.м.,
житлова кімната 1-5 площею 15,9 кв.м.,
житлова кімната 1-6 площею 11,7 кв. м.,
котельня І площею 1,2 кв.м.;

квартира № 2: кухня 2-1 площею 7,7 кв.м.,
житлова кімната 2-2 площею 9,4 кв.м.,
житлова кімната 2-3 площею 11,2 кв. м.,
коридор ІІ площею 2,3 кв.м., комора ІІІ
площею 1,8 кв.м.

Приміщення коридор «1-1», санвузол «1-2»
(прибудова а-4), котельня «І» (прибудова
а-5) зазначені в технічному паспорті як
самочинні забудови.

У фактичному володінні ОСОБА_1
знаходилась квартира № НОМЕР_2, у
володінні ОСОБА_13 - квартира №НОМЕР_1.

В травні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_13 про
визначення порядку користування
житловим будинком, в якому просила
здійснити поділ житлового будинку,
який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та
встановити наступний порядок
користування цим будинком та
господарськими спорудами: виділити їй
житлову кімнату «1» площею 15,9 кв. м.;
житлову кімнату «2» площею 9,4 кв. м.;
кухню «1» площею 7,7 кв. м.; тамбур «ІІ»
площею 2,3 кв. м.; кладову «ІІІ» площею 1,8
кв. м.; що загалом складає 37,0 кв.м., а
також сарай з погребом вартістю 1991,00
грн.; виділити відповідачу житлову
кімнату «4» площею 11,7 кв. м.; житлову
кімнату «3» площею 11,2 кв. м.; кухню «2»
площею 5,3 кв. м.; веранду «1» площею 10,4 кв.
м.; тамбур «І» площею 3,2 кв. м., що загалом
складає 42,0 кв. м., а також вбиральню;
зобов'язати відповідача компенсувати
їй вартість різниці житлової площі, а
саме, 4,9 кв. м. відповідно до діючих цін 1
кв. м. станом на день розгляду справи,
надати їй державний акт на право
приватної власності на землю по
АДРЕСА_1 для оформлення права власності
на Ѕ частину земельної ділянки;
заборонити проведення перебудов,
прибудов, реконструкцій та будівництва
на території вказаної земельної
ділянки (т.1, а.с.2-4, 103-105).

ОСОБА_13 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив змінити частки
у спільній частковій власності,
визнавши за ним право власності на 59/100
частину будинку АДРЕСА_1, виділивши
йому у володіння і користування в
квартирі №НОМЕР_1: коридор 1-1 площею 3,2
кв. м., коридор 1-3 площею 10,4 кв. м., кухню
1-4 площею 5,3 кв. м., житлову кімнату 1-5
площею 15,9 кв. м., житлову кімнату 1-6
площею 11,7 кв. м., сарай під літ. «І»;
визнати право власності за ОСОБА_14 на
41/100 частину спірного будинку,
виділивши у користування і володіння в
квартирі №НОМЕР_2: тамбур 11 - площею 2,3
кв. м., комору 111 - площею 1,8 кв. м., кухню 2-1
- площею 7,7 кв. м., житлову кімнату 2-2 -
площею 9,4 кв. м., житлову кімнату 2-3 -
площею 11,2 кв. м., сарай під літ «Ж»;
стягнути з ОСОБА_1 на його користь
витрат за встановлення огорожі,
прокладання бетонних доріжок в сумі
54913,50 грн., 6385,14 грн. витрат по оплаті
житлово-комунальних послуг (т.1, а.с.32-36).

05 жовтня 2010 року Ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва по справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу.

Відповідно до висновку № 0268 судової
будівельно-технічної експертизи від 14
грудня 2010 року експерт надав суду два
варіанта можливого розподілу
житлового будинку та земельної
ділянки.

Відповідно до варіанту № 1 розподілу
житлового будинку співвласник №1
займає квартиру № НОМЕР_1 площею 43,30
кв.м, вартість якої становить 47 664грн., а
співвласник №2 займає квартиру №
НОМЕР_2 площею 32,40 кв.м., вартість якої
становить - 30477 грн., різниця у площі
складає - 5,45 кв.м., вартість цієї різниці
становить - 8 593,50 грн.

Всього для співвласника №2 - 30477 грн.,
відступ від ідеальної частки
становить: 39070,5 - 30477,0 = на 8 593,5 грн. менше.

Всього для співвласника №1 - 47 664,0 грн.,
відступ від ідеальної частки
становить: 47664,0 - 39 070,5= на 8 593,5 грн.
більше.

У пропорціях 59% та 41%: всього для
співвласника №2 (41%)- 32 138,0 - 30477,0 = на 1561,0
грн. менше, всього для співвласник №1
(59%)- 47664,0 - 46103,0 = на 1561,0 грн. більше.

Даний варіант відображає порядок
користування приміщеннями житлового
будинку, який склався між
співвласниками на момент проведення
обстеження.

Відповідно до варіанту № 2 розподілу
житлового будинку співвласнику №1
надається по житловій будівлі площа 38,60
кв.м, вартість якої становить 42 669 грн., а
співвласнику №2 площа 37,1 кв.м, вартість
якої становить 35 472 грн. Різниця у площі
складає 0,75 кв.м. Вартість цієї різниці
становить - 3598, 50 грн.

Всього для співвласника №2 - 35 472 грн.,
відступ від ідеальної частки
становить: 39070,5 - 35472,0= на 3 598,5 грн. менше.

Всього для співвласника №1 - 42669,0грн.,
відступ від ідеальної частки
становить: 42669,0 - 39070,5= на 3598,5 грн. більше.

У пропорціях 59% та 41%: всього для
співвласника №2 (41%) - 35472 - 32038,0 = на 3434
грн. більше.

Всього для співвласник №1 (59%) - 46103,0 -
42669,0 = на 3434 грн. менше.

Відповідно до варіанту № 2 розподілу
житлового будинку експерт відмітив
наступне: зазначене у варіанті поділу
житлового будинку об'ємно-просторове
рішення кожної з двох квартир може бути
змінено в залежності від розробленої
документації у відповідності з
вимогами нормативних документів.

Згідно запропонованого варіанту
необхідно виконати такі роботи по
переобладнанню будинку на дві окремі
ізольовані квартири (нумерація
приміщень згідно опії техпаспорту БТІ):
влаштувати дверні блоки між
приміщеннями «2-2» - «1-5» та «2-3» - « 1-6»,
демонтаж дверного блоку з подальшим
закладанням прорізу та штукатуренням з
обох сторін між приміщеннями «2-2» - «2-3»
та «1-5» - «1-3», переобладнати системи
інженерного забезпечення окремо для
кожної квартири. Для перелічених вище
ремонтно-будівельних робіт необхідно
розробити проектно-технічну
документацію у встановленому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер.

02 грудня 2013 року державним нотаріусом
П'ятнадцятої київської державної
нотаріальної контори на ім'я дружини
померлого - ОСОБА_2 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, яка складається з Ѕ частини
житлового будинку, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 (т.2, а.с.16, 55, 61).

На підставі викладеного ОСОБА_2 судом
було залучено до розгляду справи, як
правонаступника ОСОБА_13

20 березня 2014 року ОСОБА_2 подала до суду
уточнену зустрічну позовну заяву,
просила змінити частки у спільній
частковій власності на підставі ч. 3 ст.
357 ЦК України, визнавши за нею право
власності на 59/100 частину будинку
АДРЕСА_1, виділивши у володіння і
користування в квартирі №НОМЕР_1:
коридор 1-3 - площею 10,4 кв.м., кухню 1-4 -
площею 5,3 кв.м., житлову кімнату 1-5 -
площею 15,9 кв.м., житлову кімнату 1-6 -
площею 11,7 кв.м., всього 43,3 кв.м., визнати
право власності за ОСОБА_14 на 41/100
частину спірного будинку, виділивши у
користування і володіння в квартирі
№НОМЕР_2: тамбур 11 - площею 2,3 кв.м.,
комору 111 - площею 1,8 кв.м., кухню 2-1 -
площею 7,7 кв.м., житлову кімнату 2-2 -
площею 9,4 кв.м., житлову кімнату 2-3 -
площею 11,2 кв.м., - всього 32,4 кв.м.;
стягнути з ОСОБА_1 витрат за
встановлення огорожі, прокладання
бетонних доріжок в сумі 54913,50 грн., 6385,14
грн. витрат по оплаті
житлово-комунальних послуг.

25 квітня 2014 року ОСОБА_2 подала до суду
заяву про залишення без розгляду
позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 у
відшкодування витрат за встановлення
огорожі, прокладання бетонних доріжок
в сумі 54913,50 грн., 6385,14 грн. витрат по
оплаті житлово-комунальних послуг.
Таким чином, остаточно підлягають
розгляду наступні зустрічні позовні
вимоги: про зміну часток у спільній
частковій власності та визнання права
власності на 59/100 частин спірного
будинку з виділом у користування
приміщень у квартирі №НОМЕР_1.

Прийнявши до уваги висновки судової
будівельно-технічної експертизи від 14
грудня 2010 року, а також врахувавши
думку сторін щодо можливості поділу
будинку, суд першої інстанції дійшов
висновку про часткове задоволення
позову ОСОБА_1 та зустрічного позову
ОСОБА_2, встановивши порядок
користування будинком АДРЕСА_1 за яким:
визнано за ОСОБА_1 право власності на
41/100 частину будинку, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, виділено їй у
володіння та користування в квартирі
№НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1: коридор - площею 2,3 кв.м., комору
- 1,8 кв.м., кухню - 7,7 кв.м., житлову кімнату
- 9,4 кв.м., житлову кімнату - 11,2 кв.м.;
визнано за ОСОБА_2 право власності на
59/100 частину будинку, який знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, виділено їй у
володіння та користування в квартирі
№НОМЕР_1, яка знаходиться з адресою:
АДРЕСА_1: коридор - 10,4 кв.м., кухню - 5,3
кв.м., житлову кімнату - 11,7 кв.м., житлову
кімнату 15,9 кв.м.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з положень ст. ст. 358,
364 та 365 ЦК України.

Проте, вирішуючи питання про зміну
розміру часток у праві спільної
часткової власності, судом було
неправильно застосовано положення ч. 3
ст. 357 ЦК України ,а також неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи.

Відповідно до положень ст. 357 ЦК України
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної
часткової власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.

Співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Поліпшення спільного майна, які можна
відокремити, є власністю того з
співвласників, який їх зробив, якщо
інше не встановлено домовленістю
співвласників.

Таким чином, частка одного із
співвласників у праві спільної
часткової власності відповідно
збільшується, якщо цей співвласник за
згодою інших співвласників зробив
поліпшення спільного майна, що не можна
відокремити від майна. Мається на увазі
можливість відокремити поліпшення
об'єкта спільної власності без
істотної шкоди для цього майна.

Заявляючи вимоги про збільшення своєї
частки у спільній частковій власності,
ОСОБА_2 зазначала, що спірний житловий
будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1952
році і з часом почав руйнуватись. ЇЇ
чоловік - ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_1
провести заміну даху будинку, обшити
фітингом будинок, встановити огорожу,
прокласти доріжки, на що вона
відповіла, що не заперечує проти цього,
проте на даний час не має коштів. Тоді,
ними з чоловіком за власні кошти було
перекрито дах будинку шифером, обшито
будинок фітингом, встановлено огорожу,
прокладено бетонні доріжки, всього на
виконання відповідних робіт було
витрачено 178 686,00 грн. Крім того,
протягом останніх років ОСОБА_1 не бере
участі в утриманні будинку, не сплачує
житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2
було надано копію товарних чеків від 01
червня 2003 року, 18 травня 2003 року, 19
травня 2003 року та 10 липня 2003 року про
придбання будівельних матеріалів (т.1,
а.с.58-60).

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження того,
що вказані будівельні матеріали були
витрачені саме на поліпшення будинку
АДРЕСА_1, що перебуває у спільній
частковій власності сторін.

Крім того, відповідно до змісту ч. 3 ст.
357 ЦК України право на збільшення своєї
частки у праві спільної часткової
власності виникає у співвласника лише
у тому випадку, якщо поліпшення
спільного майна, які не можна
відокремити, зроблені ним своїм коштом
та за згодою всіх співвласників. Проте,
в матеріалах справи відсутні докази
надання ОСОБА_1 відповідної згоди
ОСОБА_13 або ж ОСОБА_2

При цьому, заперечуючи проти
зустрічного позову, ОСОБА_1 зазначила,
що, з 2008 року ОСОБА_13 почав самовільно
здійснювати прибудови до сараю,
змінювати фасад будинку та робити
прибудови до нього, що не є об'єктом
поділу, у власних цілях та на власну
користь. Заміна даху здійснювалася за
рахунок матеріалів, які були придбані
набагато раніше і зберігалися на
прибудинковій території. Асортимент та
обсяг матеріалів, зазначених у
товарних чеках, наданих суду, не
співпадають із характером та обсягом
проведених робіт.

Також, заявляючи позовні вимоги про
збільшення своєї частки у спільній
частковій власності, розмір збільшення
частки у праві спільної часткової
власності ОСОБА_2 пов'язувала із
частками будинку, якими на даний час
фактично користуються сторони, що не
відповідає змісту ч. 3 ст. 357 ЦК України,
відповідно до якої розмір збільшення
частки у праві спільної часткової
власності має визначатися в залежності
від вартості виконаних поліпшень
відносно вартості майна, що перебуває у
спільній частковій власності в цілому.

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, у суду першої інстанції не
було підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 про зміну часток у
спільній частковій власності, визнавши
за нею право власності на 59/100 частину
будинку АДРЕСА_1, за ОСОБА_14 - на 41/100
частину спірного будинку, а також
виділення у володіння і користування
їй в квартирі №НОМЕР_1: коридор 1-3 -
площею 10,4 кв.м., кухню 1-4 - площею 5,3 кв.м.,
житлову кімнату 1-5 - площею 15,9 кв.м.,
житлову кімнату 1-6 - площею 11,7 кв.м.,
ОСОБА_14 - в квартирі №НОМЕР_2: тамбур 11 -
площею 2,3 кв.м., комору 111 - площею 1,8 кв.м.,
кухню 2-1 - площею 7,7 кв.м., житлову
кімнату 2-2 - площею 9,4 кв.м., житлову
кімнату 2-3 - площею 11,2 кв.м., як похідних
вимог від вимог про зміну часток у
спільній частковій власності.

Також, суд першої інстанції не
врахував, що відповідно до положень ЦК
України зміна часток у праві власності
на житловий будинок призводить, як
наслідок, до зміни часток у праві
власності на земельну ділянку, на якій
він розміщений.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

За відсутності згоди порядок володіння
та користування майном визначається
судом за позовом одного або декількох
співвласників.

Під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції було з'ясовано,
що між сторонами на протязі тривалого
часу фактично склався порядок
користування будинком АДРЕСА_1, який
знайшов своє відображення за
варіантом №1 згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 14
грудня 2010 року.

За вказаним висновком поділ будинку в
натурі не можливий без відхилення від
ідеальних часток співвласників.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи
пояснення сторін та висновки судової
будівельно-технічної експертизи
вважає за необхідне визначити
наступний порядок користування
житловим будинком АДРЕСА_1 загальною
площею 78,9 кв.м.: виділити у користування
ОСОБА_1: житлову кімнату 2-3 площею 11,2
кв.м., житлову кімнату 2-2 площею 9,4 кв.м.,
кухню 2-1 площею 7,7 кв.м., коридор ІІ
площею 2,3 кв.м., коридор ІІІ площею 1,8
кв.м., що загалом становить 32,4 кв.м.;
виділити у користування ОСОБА_2:
житлову кімнату 1-5 площею 15,9 кв.м.,
житлову кімнату 1-6 площею 11,7 кв.м., кухню
1-4 площею 5,3 кв.м., коридор 1-3 площею 10,4
кв.м., що загалом становить 43,3 кв.м.

При цьому, як було з'ясовано, будинок
розташований на земельній ділянці,
площею 425 кв. м., яка була відведена
ОСОБА_9 на підставі рішення Виконкому
Київської міської ради народних
депутатів №443 від 12 квітня 1955 року. На
даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі
рішення суду належить по Ѕ частині
вказаної земельної ділянки.

При цьому, порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1
встановлено не було, а тому, порядок
користування надвірними будівлями
судом не вирішується.

Таким чином, рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 квітня 2014
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та
відмову в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити порядок користування
житловим будинком АДРЕСА_1 загальною
площею 78,9 кв.м.

Виділити у користування ОСОБА_1:
житлову кімнату 2-3 площею 11,2 кв.м.,
житлову кімнату 2-2 площею 9,4 кв.м., кухню
2-1 площею 7,7 кв.м., коридор П площею 2,3
кв.м., коридор Ш площею 1,8 кв.м., що
загалом становить 32,4 кв.м.

Виділити у користування ОСОБА_2:
житлову кімнату 1-5 площею 15,9 кв.м.,
житлову кімнату 1-6 площею 11,7 кв.м., кухню
1-4 площею 5,3 кв.м., коридор 1-3 площею 10,4
кв.м., що загалом становить 43,3 кв.м.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, про зміну
часток в спільній частковій власності,
визнання права власності на частину
будинку, стягнення коштів на
облаштування житлового будинку і
придомової території та стягнення
вартості комунальних послуг
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов