Справа № 523/5001/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Одесі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант - Авто» до
ОСОБА_1, третя особа Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Лафорт» про стягнення
страхової виплати, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «Гарант
- Авто» (далі ПАТ «УСК «Гарант - Авто»)
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1
та просить стягнути з відповідача
страхову виплату в розмірі 2 091,79 грн. В
обґрунтування вимог, представник
позивача, посилався на те що 29.03.2013р.,
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля
«Шевролет» р/н НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2, (власник ОСОБА_3, та автомобіля
«ГАЗ» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1,
який є власником зазначеного
автомобіля. Зазначену подію визнано
страховим випадком. Між ПАТ «УСК
«Гарант - Авто» та ОСОБА_3, було укладено
договір добровільного страхування
транспортного засобу автомобіля
«Шевролет» р/н НОМЕР_1. Винним у
вчиненні правопорушення. що призвело
до зіткнення транспортних засобів
визнано ОСОБА_1 За заявою потерпілого
ОСОБА_3, ПАТ «УСК «Гарант - Авто»
здійснило розрахунок страхової
виплати в розмірі 2 566,79 грн., та
здійснило перерахування коштів в
розмірі 2 091,79 грн., (виключено безумовну
франшизу в розмірі 475 грн.) на рахунок
ПАТ «Одеса-Авто» в особі філії
«Авангард-Автосервіс», що здійснювало
ремонт пошкодженого автомобіля
«Шевролет» р/н НОМЕР_1. За таких
обставин, з підстав визначених ст. ст.
993, 1188 ЦК України, представник позивача,
просила задовольнити позов.

Відповідач вимоги позову не визнав, та
зазначив, що не заперечує проти того, що
саме з його вини відбулася
дорожньо-транспортна пригода, але він
уклав договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів з Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Лафорт» (далі ПрАТ «СК
«Лафорт»), а отже повинен відповідати
тільки у випадку перевищення завданої
шкоди над встановленим лімітом
відповідальності страховика. Крім
того, пояснив, що в той же день
повідомив ПрАТ «СК «Лафорт» про
настання страхового випадку, надіслав
необхідні документи та надав копію
Полісу потерпілому ОСОБА_3, таким чином,
просив в позові відмовити.

Після роз'яснень представнику ПАТ «УСК
«Гарант - Авто» про межі
відповідальності ОСОБА_1, та ПрАТ «СК
«Лафорт», представник позивача від
залучення до участі в справі як
співвідповідача ПрАТ «СК «Лафорт»
відмовився. Враховуючи вимоги ст. ст.
33-35 ЦПК України, а саме відсутність у
суду можливості залучити до участі у
справі співвідповідача, судом було
залучено ПрАТ «СК «Лафорт» як третю
особу (ч. 2 ст. 35 ЦПК України), (а.с. 37).

Залучена до участі в справі, за
ініціативи суду, третя особа ПрАТ «СК
«Лафорт» про місце та час судового
розгляду справи повідомлена належним
чином, що підтверджується розпискою
про повернення судової повістки без
вручення у зв'язку із відмовою ПрАТ «СК
«Лафорт» від отримання судової
повістки (а.с. 48).

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 29.03.2013р., ОСОБА_1,
керуючи автомобілем «ГАЗ» р/н НОМЕР_2
здійснюючи рух по вул. Мечникова в м.
Одесі не врахував дорожньої
обстановки, не витримав безпечної
дистанції та бокового інтервалу
здійснив зіткнення з автомобілем
«Шевролет» р/н НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2, власник ОСОБА_3, внаслідок чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Зазначені обставини
встановлені постановою Суворовського
районного суду м. Одеси від 29.04.2013р., (а.с.
12).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань,чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також встановлено, що між ПАТ «УСК
«Гарант - Авто» та ОСОБА_3, було укладено
договір добровільного страхування
транспортного засобу автомобіля
«Шевролет» р/н НОМЕР_1 (а.с. 8), строк дії
договору з 28.12.2012р., по 27.12.2013р. Після ДТП,
ОСОБА_3, звернувся до ПАТ «УСК «Гарант -
Авто» із заявою про виплату страхового
відшкодування та про перечислення
коштів на рахунок ПАТ «Одеса-Авто» в
особі філії «Авангард-Автосервіс», яке
здійснювало відновлювальний ремонт
транспортного засобу. Відповідно до
висновку оцінювача, розмір
відновлювального ремонту становить 3
147,87 грн., (а.с. 15). ПАТ «УСК «Гарант -
Авто», визнало подію страховим
випадком і на підставі оцінки
визначило страхову виплату в розмірі 2
566,79 грн., та здійснило перерахування
коштів на рахунок ПАТ «Одеса-Авто» в
особі філії «Авангард-Автосервіс» в
розмірі 2 091,79 грн., (до виплати не
ввійшла безумовна франшиза в розмірі
475,00 грн), що підтверджується страховим
актом (а.с. 7), та платіжним дорученням
(а.с. 11).

Крім того встановлено, що 23.05.2012р., між
ПрАТ «СК «Лафорт» та ОСОБА_1, було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів строк дії
договору з 24.05.2012р, по 23.05.2013р., (а.с. 36). За
зазначеним договором, ліміт
відповідальності страховика, за шкоду
заподіяну майну, становить 50 000 грн.,
франшиза становить 1 000 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана майну
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

В силу ст. 993 ЦК України, до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика, за
договором добровільного страхування
наземного транспорту, не є регресом
(регрес виникає, на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу та регулюється ст. 1194 ЦК
України), а є - суброгацією. При
суброгації нового зобов'язання із
відшкодування збитків не виникає -
відбувається заміна кредитора,
потерпілий (страхувальник) передає
страховику своє право вимоги до особи,
відповідальної за спричинення шкоди. В
наслідок цього страховик виступає
замість потерпілого та зобов'язаний
довести, що дії особи, яка завдала шкоди
потерпілому, були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та розмір заподіяної
шкоди.

Згідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про
страхування», франшиза - частина
збитків, яке не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування. Відповідно до ч. 5 ст. 37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», особою,
відповідальність якої застрахована,
потерпілому має бути компенсована сума
франшизи в повному обсязі одночасно з
виплатою страхового відшкодування.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що позов ПАТ «УСК «Гарант - Авто»
підлягає задоволенню частково, а саме в
частині стягнення з ОСОБА_1, на користь
позивача сплачену страхову виплату в
розмірі 1 000 грн., (франшиза), яка не може
бути виплачена страховиком ПрАТ «СК
«Лафорт» в силу п. 5 Договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеному між ПрАТ «СК
«Лафорт» та ОСОБА_1

В решті вимог ПАТ «УСК «Гарант - Авто», а
саме стягненні 1 091,79 грн., (2 091,79 грн.,
(страхова виплата) - 1 000 грн., (франшиза) =
1 091,79 грн.), суд відмовляє в позові,
оскільки ОСОБА_1,, є неналежним
відповідачем та зазначена сума повинна
сплачуватися страховиком
відповідальності ОСОБА_1, - ПрАТ «СК
«Лафорт», але із вимогами до ПрАТ «СК
«Лафорт» позивач не звертався. Крім
того, в судовому засіданні представник
позивача не довів, що у ПрАТ «СК
«Лафорт» є право регресу до ОСОБА_1, або
межі відповідальності страховика та
страхувальника не є однаковими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні
на користь якої ухвалено рішення суд
присуджує з другої сторони всі
понесені нею, документально
підтверджені витрати пропорційно
задоволеним вимогам.

На підставі ст. 993 ЦК України, керуючись
ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215, ЦПК України
суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант - Авто» до ОСОБА_1,
третя особа Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Лафорт» про стягнення страхової
виплати - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
- Авто» страхову виплату (франшизу) в
розмірі 1 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
- Авто» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: