АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5914/14
Справа № 619/1845/13-ц
Головуючий 1 інстанції: Калмикова Л.К.
Доповідач: Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Бровченка І.О.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 21 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області, про поновлення
порушеного права власності та усунення
перешкод у його здійсненні, -

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, в обґрунтування
якого зазначив, що на підставі договору
купівлі-продажу від 09 листопада 2010 року
йому на праві власності належить
житловий будинок літ. «А-2», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У
кімнаті НОМЕР_1 вищевказаного будинку
проживає ОСОБА_2 Посилаючись на те, що
ця кімната відповідачці у
встановленому законом порядку у
користування не надавалась, жодних
угод щодо цього житлового приміщення
між ним та відповідачкою не укладалось,
у зв'язку з чим ОСОБА_2 користується
спірною кімнатою без належних правових
підстав, а добровільно звільнити
кімнату відмовляється, з урахуванням
уточнених у серпні 2013 року позовних
вимог, ОСОБА_1 просив визнати його
єдиним власником житлового будинку
АДРЕСА_1, визнати відсутність у ОСОБА_2
права володіти, користуватися та
розпоряджатися будь-якими
приміщеннями в цьому будинку, поновити
його порушене право власності шляхом
витребування кімнати АДРЕСА_1 із
незаконного володіння ОСОБА_2 та
усунути перешкоди у здійсненні ним
права власності шляхом виселення
ОСОБА_2 із вказаної кімнати без надання
іншого житлового приміщення.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала,
посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
21 липня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
заявлений ним позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явились, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення
апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 у встановленому законом порядку
набула право користування кімнатою
АДРЕСА_1, який на праві власності
належить ОСОБА_1, за згодою
попереднього власника будинку
зареєстрована за вказаною адресою, а
тому відсутні передбачені законом
підстави для її виселення без надання
іншого житлового приміщення.

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не можна з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на
підставі укладеного 9 листопада 2010 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Галлан ЛТД» та
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу,
останній набув право власності на
гуртожиток літ. «А-2», який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

В кімнаті НОМЕР_1 вказаного гуртожитку
проживає відповідачка ОСОБА_2

Частиною 3 ст. 9 ЖК Української PCP
встановлено, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 127 Української PCP для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.
Під гуртожитки надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки. Жилі будинки
реєструються як гуртожитки у
виконавчому комітеті районної,
міської, районної в місті Ради народних
депутатів.

Частинами 1 та 2 ст. 128 ЖК Української PCP
передбачено, що порядок надання жилої
площі в гуртожитках визначається
законодавством Союзу PCP, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української PCP. Жила площа в гуртожитку
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації чи органу кооперативної
або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

Пленум Верховного Суду України в п. 22
постанови від 12 квітня 1985 року №? 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» указав, що, вирішуючи спори
про виселення з гуртожитків, судам слід
з'ясовувати, крім інших питань, і
питання щодо видачі відповідно до
Примірного положення ордера на
зайняття жилої площі в гуртожитку.

Згідно зі ст. 129 ЖК Української PCP на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Відповідно до п. 10 розділу II Примірного
положення про гуртожитки, на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер
(додаток), який є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу. Ордер
може бути виданий лише на вільну жилу
площу. При одержанні ордера
пред'являються паспорти всіх членів
сім'ї, включених до ордера, з відміткою
про виписку з попереднього місця
проживання. Адміністрація
підприємства, установи, організації
веде облік ордерів, що видаються
громадянам на зайняття жилої площі.
Бланки ордерів зберігаються як
документи суворої звітності.

Отже, законом установлено, що єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу в гуртожитку є спеціальний ордер,
який видає адміністрація підприємства,
установи, організації на підставі
спільного з профспілковим комітетом
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку.

Відповідно до ст. 158 ЖК Української PCP
наймач користується жилим приміщенням
у будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення укладається між
власником будинку (квартири) і наймачем
у письмовій формі з наступною
реєстрацією у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів або в
органі управління, що ним утворюється.
Договір повинен містити вказівку на
предмет договору, строк, на який він
укладається, визначати права і
обов'язки наймодавця і наймача та інші
умови найму.

Встановлено, не заперечується
сторонами та підтверджується
матеріалами справи, що відповідачка
ОСОБА_2 ніколи не була працівником ТОВ
«Галлант» (чи АТ «Галлан», чи ТОВ
«Галлан ЛТД»), своєї згоди на
проживання в будинку та на реєстрацію в
ньому зазначені підприємства не
надавали, рішення про надання
відповідачці житлової площі
керівництвом установи власника
будинку не приймалося, спеціальний
ордер на вселення та на проживання їй
не видавався, будь-яких договорів, в
тому числі й про користування
житловими приміщеннями між власниками
будинку та ОСОБА_2 не укладалося.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним (ст. 387 ЦК).

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про витребування
майна із чужого незаконного володіння,
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення.

Отже, встановивши, що рішення про
надання ОСОБА_2 житлової площі у
гуртожитку власником житла не
приймалося, спеціальний ордер не
видавався, будь-яких договорів щодо
користування кімнатою з відповідачкою
не укладалося, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про те, що
відповідачка набула право
користування спірним житловим
приміщенням у встановленому законом
порядку.

За таких обставин апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволення, рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, усунення
перешкоди у здійсненні права власності
та виселення - скасуванню, з ухваленням
в цій частині нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню сплачений останнім
судовий збір у розмірі 236 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 21 липня 2014 року
в частині відмови у задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про витребування
майна із чужого незаконного володіння,
усунення перешкоди у здійсненні права
власності та виселення - скасувати,
ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Витребувати кімнату АДРЕСА_1 із
незаконного володіння ОСОБА_2.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
права власності на вказане нерухоме
майно шляхом виселення ОСОБА_2 з
кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений останнім судовий збір у
розмірі 236 грн. 50 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий

Судді