У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області на рішення
Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 27
серпня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 20
жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 01 квітня 2002 року він був
прийнятий на роботу на посаду
начальника пошуково-рятувального
відділення 3 (м. Косів)
пошуково-рятувальної групи гірської
пошуково-рятувальної частини
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області. 11
листопада 2013 року його було звільнено
із займаної посади на підставі п. 7 ст. 40
КЗпП України. Вказував, що звільнення є
безпідставним, оскільки 09 вересня 2013
року він написав заяву на відпустку з 01
жовтня 2013 року, яку підписав начальник
Івано-Франківської гірської
пошуково-рятувальної частини ОСОБА_5
Пізніше позивач заніс заяву у відділ
кадрів і розписався в журналі з техніки
безпеки, що є обов'язковою умовою для
відпустки. 30 вересня 2013 року він
відпрацював день і поїхав на
техстанцію в с. Пістинь Косівського
району, для того, щоб відремонтувати
службову машину. Коли він відвозив
майстра додому, то до автомобіля
підійшов начальник управління ДСНС в
Івано-франківській області ОСОБА_4 і
зробив зауваження, спитав, чому
службова машина знаходиться не на
робочому місці. Позивач пояснив, що іде
у відпустку і хоче підремонтувати
машину. Пізніше він пригнав автомобіль
у гараж свого батька, де він її постійно
тримав за домовленістю з керівництвом
в АДРЕСА_1. 30 вересня 2013 року вдома
позивач святкував свій день народження
і о 01 год. 20 хв. 01 жовтня 2013 року його
підняли по тривозі, для того, щоб
віддати машину. Начальник повідомив, що
він у нетверезому стані і необхідно
пройти медичний огляд на стан
сп'яніння, але позивач відмовився, на що
начальник повідомив, що відпустка буде
анульована. У акті службового
розслідування вказано, що позивач був у
нетверезому стані, але насправді це
було не так бо його не освідчували. На
наступний день позивача викликали в
управління ДСНС України в
Івано-Франківській області і він
отримав нервовий стрес в результаті
чого його забрала карета швидкої
медичної допомоги.

Рішенням Косівського районного суду
Івано-Франківської області від
27 серпня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 20
жовтня 2014 року, позов задоволено
частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника
пошуково-рятувального відділення 3 (м.
Косів) пошуково-рятувальної групи
гірської пошуково-рятувальної частини
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області.

Стягнуто з аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області на користь
ОСОБА_2 39 982 грн 20 коп. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
із того, що звільнення позивача
відбулось з порушенням норм трудового
законодавства.

Ухвалюючи рішення у справі, суди
правильно визначилися з характером
спірних правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, в результаті чого
ухвалили законні й обґрунтовані
рішення, які відповідають вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Аварійно-рятувальному
загону спеціального призначення
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в
Івано-Франківській області про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою на
рішення Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 27
серпня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області 20
жовтня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак