Справа № 2-2972/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 року
м.
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

головуючої судді - Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Андрушко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року позивач звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 05.05.2011 року з вини відповідача,
яка є власником квартири АДРЕСА_1,
розташованої поверхом вище його
квартири № 3 цього ж будинку, стався
витік води, внаслідок чого була
затоплена його квартира і пошкоджено
стелю, стіни кухні, вітальні та
коридору, конструктивні елементи
покриття підлоги кухні, коридору та
вітальні, а також було зіпсовано меблі
та двері, вийшов із ладу комп'ютер,
телевізор, телефон. У зв'язку з тим, що
завдана шкода не відшкодована, просив
стягнути з відповідача 27182,00 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 25000,00
грн. на відшкодування моральної шкоди
та понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач та його
представник вимоги позову зменшив та
уточнив, через що просять сягнути з
відповідача 15992,00 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, 5000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 5000,00
грн. понесених витрат за проведення
судової експертизи в сумі та 2000,00 грн.
витрат за надання правової допомоги.
Надали пояснення про те, що залиття
квартири сталося з вини відповідача,
оскільки протікання сталося через
відсутність належного догляду за
сантехнічним обладнанням. Однак
відшкодовувати завдану шкоду
відповідач відмовилася. Розмір
матеріальної шкоди обґрунтований
висновком експерта від 05.02.2014 року. На
обґрунтування підстав моральної шкоди
пояснили, що з часу залиття квартири у
ній відчувається сирість, на стінах
з'явився пліснявий грибок, що завдає
шкоди здоров'ю позивача, та був
порушений звичний порядок організації
його життя і завдає йому душевних
страждань.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вважаючи їх безпідставними через
відсутність вини відповідача в
затопленні квартири позивача, а також
через відсутність належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували дійсну причину
затоплення квартири.

Суд, заслухавши позивача,
представників сторін, свідків,
дослідивши письмові матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позовна заява,
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються ст. ст. 23, 1166, 1167,
1192 ЦК України, чинними на день їх
виникнення.

Судом встановлено, що 05.05.2011 року з вини
відповідача, якій належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1, що
знаходиться поверхом вище належної
позивачу квартири № 3 в цьому ж будинку,
сталося залиття квартири, внаслідок
чого були пошкоджені: стеля, підлога та
двері в залі, стеля, стіни, підлога та
двері коридору, стеля у ванній кімнаті,
стеля, підлога в кухні та кухонні меблі.

Факт належності позивачу квартири
АДРЕСА_2 підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло від 23.08.1995
року (а.с. 7), свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 08.12.2014 року (а. с.
226) та витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно від
08.12.2014 року (а.с. 228).

Згідно інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 04.08.2014
року (а.с. 229) квартира
АДРЕСА_1 належить на праві власності
відповідачу на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 10.11.2011 року.

З акту, складеного 11.05.2012 року комісією
КВЖРЕП № 14 (а.с. 10), вбачається, що
залиття квартири позивача відбулося
внаслідок розриву змішувача води
китайського виробництва у квартирі
АДРЕСА_1.

25.05.2012 року комісією КВЖРЕП № 14 було
також складено акт додаткового
обстеження квартири позивача щодо її
залиття 05.05.2012 року (а.с. 16), в якому
зазначено про наявність слідів залиття
у квартирі, плям на стелі, сирості та
розповсюдження пліснявого грибка,
деформації дверей.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3 надав показання
про те, що він працює
слюсарем-сантехніком КП «ВЖРЕП № 14» та
коли сталося залиття квартири позивача
особисто оглядав квартири позивача та
відповідача, внаслідок чого виявив, що
у квартирі останньої корпус крана було
зірвано, тому ним здійснювалися роботи
з перекриття води. Суд приймає до уваги
показання вказаного свідка, оскільки
вони узгоджуються з матеріалам справи,
тому вважаються достовірними доказами.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
даного спору про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
підлягає з'ясуванню: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діяннями заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

За положеннями статей 10 та 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Оскільки відповідач є власником
квартири АДРЕСА_1, тому зобов'язана
забезпечувати схоронність квартири,
провадити за свій рахунок поточний і
капітальний ремонт, що визначено ст. 151
ЖК України, а також забезпечувати
збереження жилих і підсобних приміщень
квартир та технічного обладнання
будинків, а при появі несправностей у
квартирі вживати заходів до їх
усунення власними силами або силами
підприємств по обслуговуванню житла.

Окрім того, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини. Якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

У зв'язку з цим не позивач повинен
довести наявність вини відповідача, а
відповідач повинен довести
відсутність її вини у завданні шкоди.
Проте стороною відповідача у справі не
було надано належних та допустимих
доказів, які б свідчили про відсутність
її вини в залитті квартири позивача.
Посилання представника відповідача на
недотримання, на її переконання,
працівниками КВЖРЕП № 14 форми акта не
може бути безумовною підставою для
відмови у задоволенні позову.
Невизнання відповідачем своєї вини в
затопленні квартири, суд розцінює як
намір приховати свою провину та
уникнути відповідальності за
спричинену шкоду.

Відповідно до висновку експерта,
складеного за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи № 36/02-14 від 05.02.2014 року (а.с. 162
- 180), вартість ремонтно-будівельних
робіт, проведення яких необхідне для
усунення пошкоджень, що виникли
внаслідок залиття квартири, і
відновлення конструктивних елементів
та їх оздоблювальних покриттів в
приміщеннях квартири позивача згідно
результатів проведеного обстеження та
даних матеріалів справи в діючих цінах
на час проведення дослідження складає
15992,00 грн. Суд приймає до уваги
зазначений висновок експерта, так як
він є більш обґрунтований, ніж висновок
судової будівельно-технічної
експертизи № 427/03.13 від 07.03.2013 року (а.с. 40
- 67), а також оскільки він був складений
пізніше, тому містить відомості про
розмір заподіяних позивачу збитків,
які в більшій мірі відповідають
розміру таких збитків на час ухвалення
рішення. Тому суд стягує з відповідача
на користь позивача 15992,00 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої залиттям квартири.

При вирішенні питання про наявність
підстав для відшкодування позивачу
моральної шкоди, судом враховуються
спричинені йому душевні та моральні
страждання, завдані пошкодження
належного йому майна, та пов'язані з
перенесенням протягом тривалого часу
незручностей через проживання у
пошкодженій та з підвищеною вологістю
квартирі. Враховуючи характер
правопорушення, глибину заподіяних
позивачу душевних страждань, їх
тривалість та наслідки, а також
враховуючи вимоги розумності та
справедливості, суд вважає за можливе
задовольнити позов частково та
визначає, що на відшкодування
моральної шкоди з відповідача підлягає
стягненню 1500,00 грн.

Разом з тим, позивачем понесені витрати
на проведення судових
будівельно-технічних експертиз на суму
5000,00 грн. та витрати на надання правової
допомоги адвокатом в сумі 2000,00 грн., що
підтверджено документально наданими
квитанціями (а. с. 212 - 216), а тому
підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача в дохід держави
судовий збір за вимогами майнового та
немайнового характеру в сумі 321,90 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
23, 116, 1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року
(із змінами), Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» № 6
від 27.03.1992 року (із змінами), ст. ст. 10, 11,
60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
15992,00 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, 1500,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 5000,00
грн. витрат за проведення судової
експертизи, 2000,00 грн. витрат на правову
допомогу, а всього 24492,00 грн. (двадцять
чотири тисячі чотириста дев'яносто дві
гривні).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 321,90
грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог позову
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.М.
Семенцова