солом`янський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року Солом`янський районний
суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

розглянувши подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в місті Києві про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон боржника громадянина ОСОБА_1,
-

В С Т А Н О В И В :

05.12.2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Солом`янського
районного управління юстиції в місті
Києві (далі - ВДВС) Цапенко С.М.
звернулася до суду з поданням про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника громадянина
ОСОБА_1 за кордон.

11.12.2014 року після автоматичного
розподілу справи згідно Положенню про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого Рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010 року № 30 із
змінами, і формування відповідного
реєстру згідно Інструкції з
діловодства у місцевих загальних
судах, затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
17.12.2013 року № 173, матеріали подання були
передані головуючому судді.

Про дату, час та місце розгляду подання
було повідомлено державного виконавця
телефонограмою на зазначений
останньою в супровідному листі до
подання номер засобу зв`язку (а.с.17)

12.12.2014 року державним виконавцем було
подано заяву про розгляд подання без її
участі (а.с.18)

Дослідивши подання та долучені до
нього матеріали, приходжу до
наступного висновку.

07.11.2012 року державним виконавцем була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого листа №2-364, виданого 02.11.2012
року Дарницьким районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 заборгованості в сумі 216784,85 грн.
(а.с.4-5)

11.02.2013 року ухвалою Солом`янського
районного суду м. Києва в порядку ст.377-1
ЦПК України на підставі вимог ст.6
Закону України «Про порядок виїзду із
України і в`їзду в Україну громадян
України» задоволено подання
державного виконавця і обмежено
громадянина ОСОБА_1 у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документа до виконання ним виконавчого
листа №2-364 від 02.11.2012 року, виданого
Солом`янським районним судом м. Києва
(а.с.7)

Суд окремо звертає увагу державного
виконавця на те, що матеріли подання не
містять даних про те, що сторони
оскаржували законність такого
тимчасового обмеження боржника у праві
виїзду за межі України. Також матеріали
подання не містять документів, з яких
можна зробити висновок про те, що
виконавчий лист, за яким було відкрито
зазначене виконавче провадження це той
самий виконавчий лист, про який йде
мова у вищезазначеній ухвалі суду,
оскільки в першому випадку мова йде про
виконавчий лист, виданий Дарницьким
районним судом м. Києва, а в другому
міститься посилання на виконавчий
лист, виданий Солом`янським районним
судом м. Києва. Також матеріали подання
не містять доказів того, що сторонни
зверталися до Солом`янського районного
суду м. Києва із заявами про
виправлення описок в порядку ст.219 ЦПК
України.

Як вбачається із заяви стягувача від
17.02.2014 року він просив повернути йому
виконавчий лист №2-364, виданий
Дарницьким районним судом м. Києва,
зняти арешт з усього майна боржника
ОСОБА_1 та скасувати інші заходи
примусового характеру, які були
вчинені щодо майна даного боржника
(а.с.10), що і було зроблено.

25.02.2014 року державним виконавцем згідно
п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» було винесено
постанову, якою повернуто стягувачу за
його заявою виконавчий лист №2-364,
виданий 02.11.2012 року Дарницьким районним
судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 боргу в сумі 216784,85 грн. і
скасовано арешт майна боржника (а.с.11)

20.11.2014 року державним виконавцем також
була винесена постанова про зняття
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_1 у зв`язку із
поверненням стягувачу за його заявою
виконавчого документа (а.с.12)

Проте, при отриманні даної постанови
Головний центр обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України повідомив ВДВС, що вони
не мають правових підстав вилучити
відомості про боржника ОСОБА_1 з бази
даних осіб, яких тимчасово обмежено у
праві виїзду за межі України на
підставі вищезазначених постанов про
повернення виконавчого листа
стягувачу за його заявою та про зняття
обмеження у праві виїзду за межі
України, оскльки дані постанови не
передбачені Порядком взаємодії
органів державної виконавчої служби
України та органів Державної
прикордонної служби України під час
здійснення виконавчого провадження,
затвердженого спільним наказом
Міністерства юстиції Украни та
Міністерства внутрішніх справ від
07.01.2014 №288/5/102 (зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 11.02.2014
року за №273/25050) та розділом XІ
Інструкції з організації примусового
виконання рішень. Окремо зазначили, що
в надісланій постанові був відсутній
реєстраційний номер виконавчого
провадження (а.с.13)

Не вирішуючи питання про відповідність
нормам чинного законодавста
вищезазначених дій представників
Державної прикордонної служби України,
а саме ст.ст. 30, 50 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК
України, суд звертає увагу державного
виконавця на положення ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно яким завершенням виконавчого
провадження у встановленому цим
Законом порядку є: 1) закінчення
виконавчого провадження - згідно із
статтею 49 цього Закону; 2) повернення
виконавчого документа стягувачу -
згідно із статтею 47 цього Закону; 3)
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадовій особі),
який його видав, - згідно із статтею 48
цього Закону.

В свою чергу, статтею 50 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачені наслідки завершення
виконавчого провадження, серед яких
скасування арешту, накладеного на
майно боржника, та скасування інших,
вжитих державним виконавцем заходів
примусового виконання рішення, а також
проведення інших дій, необхідних у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Так, частиною 5 статті 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону. В
такому випадку строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання
після переривання встановлюється з дня
його повернення (ч.3 ст.23 Закону України
«Про виконавче провадження»). В данному
випадку вбачається, що цей строк не
закінчився, а самі норми Закону
спрямовані на захист інтересів
стягувача і на забезпечення виконання
судового рішення.

Більше того, розділом VI ЦПК України
імперативно встановлено, які саме
процесуальні питання, пов`язані з
виконанням судових рішень у цивільних
справах може вирішувати суд в порядку
цивільного судочинства.

Так, статтею 377-1 ЦПК України
передбачено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Аналіз викладеного
дозволяє зробити висновок про те, що
вирішення районним судом питання
скасування накладеного теж районним
судом за поданням державного виконавця
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі країни не охоплюється змістом
наведеної норми Закону, тим більше
звертає на себе увагу і те, що подання
державного виконавця в даному випадку
не погоджене відповідним начальником.
Таку позицію виклав і Верховний суд
України в судовій практиці щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, зазначивши, що на суд
покладено лише тимчасове обмеження
громадянина України у праві виїзду за
межі України, а припинення обмеження
виїзду - є прерогативою державного
виконавця.

Згідно ч.4 ст.8 ЦПК України у разі
невідповідності правового акта закону
України або міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, суд
застосовує акт законодавства, який має
вищу юридичну силу.

Вирішуючи справу лише в межах поданого
подання державного виконавця, суд за
вищевикладених обставин не знаходить
законних і обґрунтованих підстав для
його задоволення, і застосовує не норми
вищенаведеного Порядку, затвердженого
спільним наказом двох міністерств, а
положення Закону України «Про
виконавче провадження» і вимоги ст. 377-1
ЦПК України.

На підставі викладено, керуючись ст. 377-1
ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в місті Києві про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон боржника громадянина ОСОБА_1 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Солом`янський
районний суд м. Києва протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
В.С. Кицюк