Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Томилівська
сільська рада Білоцерківського району
Київської області, про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з вказаною
заявою мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла її мати ОСОБА_2, після смерті
якої відкрилася спадщина на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,296 га в межах Томилівської
сільської ради Білоцерківського
району, у встановленому законом
порядку вона прийняла спадщину після
смерті матері, але у видачі свідоцтва
про право на спадщину їй було
відмовлено нотаріусом, оскільки у
державному акті на право власності на
земельну ділянку допущена помилка в
написанні прізвища матері, а саме:
замість її прізвища за паспортом
«ОСОБА_2» у державному акті зазначено
«ОСОБА_2». Заявник просила суд
встановити факт належності її матері
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2,
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 150459,
реєстраційний № 50, виданого 24.09.2004
року на підставі розпорядження
Білоцерківської райдержадміністрації
від 02.09.2004 року № 311, на земельну ділянку
площею 2,296 га на території Томилівської
сільської ради Білоцерківського
району Київської області для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на ім'я ОСОБА_3.

В суді представник заявниці
підтримала заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в
судове засідання не з'явився, про час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду надіслано листа щодо
розгляду справи без участі
представника Томилівської сільської
ради Білоцерківського району, в якому
вказано на те, що сільська рада не
заперечує щодо задоволення заяви
ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника
заявниці, оглянувши матеріали даної
справи, суд дійшов висновку, що заява
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 - мати
заявниці по справі ОСОБА_1, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть, копіями свідоцтв про
народження ОСОБА_4 та про її шлюб з
ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_2 в Білоцерківській
районній державній нотаріальній
конторі зареєстровано 02.09.2014 року
спадкову справу № 286/2014, що
стверджується витягом про реєстрацію в
Спадковому реєстрі.

В судовому засіданні також
встановлено, що ОСОБА_2 проживала і
була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня
смерті -ІНФОРМАЦІЯ_2, з нею ніхто не був
зареєстрований і не проживав, що слідує
з довідки Томилівської сільської ради
від 03.06.2014 року № 452.

А згідно рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07.08.2014 року по справі № 357/10666/14-ц
2/357/ 3407/14 для ОСОБА_1, як спадкоємиці
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_2, визначено додатковий строк
тривалістю три місяці з дня набрання
рішенням суду законної сили для
подання заяви про прийняття спадщини
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, що
вбачається з копії цього рішення, яке
набрало законної сили 19.08.2014 року.

За ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

В ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як вказано вище, ОСОБА_1, як спадкоємець
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_2, прийняла спадщину у визначений
судом додатковий строк для подання нею
заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що до складу
спадщини входить земельна ділянка
площею 2, 296 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах Томилівської сільської ради
Білоцерківського району, але державний
акт на право власності на цю земельну
ділянку оформлено помилково на ім'я
ОСОБА_3, що вбачається з копії цього
державного акта в матеріалах справи.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 5 "Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" суд може встановлювати факти
належності особі документів, які не
відносяться до таких, що посвідчують
особу.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Той факт, що вказаний вище державний
акт на право власності на земельну
ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3, дійсно
належить матері заявниці ОСОБА_2,
стверджується наступними доказами, а
саме: довідками Томилівської сільської
ради, де вказано адресу місця
проживання ОСОБА_2, яка співпадає з
адресою, зазначеною в державному акті;
копією свідоцтва про народження
заявниці.

Крім того, заявниця позбавлена
можливості із-за помилки, допущеної в
державному акті при написанні прізвища
її матері, оформити в даний час
спадщину на зазначену вище земельну
ділянку, котра була передана у приватну
власність її матері у встановленому
законом порядку.

Так, доволі часто власники земельних
ділянок та їх спадкоємці стикаються з
проблемами, пов'язаними із виявленням
помилок у виданих державних актах на
право власності на земельну ділянку.

Згідно приписів діючого законодавства,
помилки у землевпорядних документах
поділяють на дві групи: технічні;
орфографічні.

Технічні помилки - це, зокрема,
неправильно зазначена конфігурація
земельної ділянки або вказані
невідповідні суміжні землевласники, в
той час як орфографічними помилками є
неправильне написання прізвища, ім'я
або по-батькові власника.

Процедура виправлення помилок чітко
визначена у Інструкції про заповнення
бланків державних актів на право
власності на земельну ділянку і на
право постійного користування
земельною ділянкою, затвердженою
наказом від 22.06.2009 р. № 325 Державного
комітету України із земельних
ресурсів.

У разі виявлення у виданому державному
акті орфографічних або технічних
помилок землевласником
(землекористувачем) такий землевласник
(землекористувач) звертається до
відповідного територіального органу
Держкомзему із заявою (клопотанням) про
видачу нового державного акта.

При видачі нового державного акта
державний акт, у якому було допущено
помилку, повертається до відповідного
територіального органу Держкомзему і
вважається зіпсованим.

Але в даному випадку землевласник
/землекористувач/ не може звернутися за
виправленням орфографічної помилки у
вказаному вище порядку, оскільки
помилка виявлена при оформленні
спадщини, а спадкоємець такого права не
має.

А тому суд вважає за можливе встановити
факт належності матері заявниці
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2,
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 150459,
реєстраційний № 50, виданого 24.09.2004
року на підставі розпорядження
Білоцерківської райдержадміністрації
від 02.09.2004 року № 311, на земельну ділянку
площею 2,296 га на території Томилівської
сільської ради Білоцерківського
району Київської області для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на ім'я ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272
ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, ст.ст.
10,60,88, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ № 150459, виданий на
підставі розпорядження
Білоцерківської райдержадміністрації
від 02.вересня 2004 року № 311 на земельну
ділянку площею 2,296 га у межах
Томилівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області, цільове призначення - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
зареєстрований 24 вересня 2004 року в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 50 на
ім»я ОСОБА_3, дійсно належить ОСОБА_2,
котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко