У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько
А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Банк
Ренесанс Капітал» про захист прав
споживача, визнання зобов'язань за
кредитним договором припиненими,
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Банк
Ренесанс Капітал» на рішення
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 31 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 14 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 3 липня 2012 року між нею та
відповідачем укладено кредитний
договір, за умовами якого вона отримала
споживчий кредит на придбання
побутової техніки в розмірі 19 942 грн
строком на 18 місяців. Згідно з
договором вона зобов'язалась вносити
щомісячні платежі відповідно графіку в
розмірі 1407 грн 11 коп. до 4 числа
календарного місяця. 3 серпня 2012 року, 4
вересня 2012 року, 3 жовтня 2012 року
вона здійснювала платежі по 1 407 грн
кожен раз. Маючи намір достроково
повернути всю суму кредиту 10 жовтня 2012
року, вона звернулася до представника
публічного акціонерного товариства
«Банк Ренесанс Капітал» (далі - ПАТ
«Банк Ренесанс Капітал») із заявою про
дострокове погашення всієї суми
кредиту, одночасно просила вказати їй
всю суму, що підлягає оплаті. Отримавши
відповідь щодо розміру непогашеного
кредиту, 10 грудня 2012 року здійснила
оплату в розмірі 16 915 грн, а 17 грудня 2012
року сплатила ще 3 грн 15 коп. Незважаючи
на фактичне виконання умов кредитного
договору відповідач 8 жовтня 2013 року
звернувся до неї з письмовим
повідомленням про необхідність
погашення заборгованості за кредитним
договором від 3 липня 2012 року. У
листопаді 2013 року позивач зверталась
до відповідача з письмовими заявами та
вимогами щодо надання інформації з
питань виконання нею кредитного
договору, претензій, розрахунку
заборгованості на що відповіді не
отримала. При цьому представники банку
систематично по телефону погрожують та
вимагають сплати заборгованості за
кредитним договором, якої в неї немає.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
суд визнати її зобов'язання за
кредитним договором від 3 липня 2012 року
припиненими з 17 жовтня 2012 року та
стягнути з відповідача 30 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 31 березня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 14 травня 2014 року, позов ОСОБА_3
задоволено частково. Визнано
зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним
договором від 3 липня 2012 року, укладеним
між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та
ОСОБА_3, припиненими з 17 жовтня 2012
року. У решті позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Ренесанс
Капітал» просить оскаржувані судові
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального й
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачем
доведено факт дотримання нею
відповідно до умов кредитного договору
процедури дострокового погашення
заборгованості за кредитом та станом
на 17 жовтня 2012 року таку заборгованість
погашено повністю, крім того,
відшкодування моральної шкоди
позичальнику у спорах, які випливають з
кредитних договорів, законом не
передбачено.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками суду першої інстанції,
зазначивши, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про виконання
позивачем своїх зобов'язань по сплаті
кредитної заборгованості шляхом
дострокового її погашення та прийняття
відповідачем всієї суми кредитної
заборгованості, яка мала місце станом
на 17 жовтня 2012 року.

Проте такого висновку апеляційний суд
дійшов з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 3 липня 2012 року між
банком та ОСОБА_3 укладено споживчий
кредитний договір, за умовами якого
остання отримала кредит у розмірі 19 942
грн, з яких 16 900 грн для оплати товару та
3 042 грн для оплати договору
страхування. Відповідно до графіку
платежів, як невід'ємної частини
кредитного договору, позичальник
зобовязувалася 4-го числа кожного
місяця впродовж з 4 серпня 2012 року до 4
січня 2014 року сплачувати 1 407
грн 11 коп., який включає погашення
основної суми кредиту, процентів за
користування кредитом та комісію за
обслуговування кредиту. Згідно з
графіком платежів позичальником було
сплачено 4 вересня 2012 року та 3 жовтня 2012
року по 1 407 грн. 10 жовтня 2012 року позивач
згідно з отриманою в банку інформації
щодо залишку заборгованості за
кредитом сплатила 16 915 грн, а 17 жовтня 2012
року додатково доплатила до повного
погашення 3 грн 15 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

З матеріалів справи вбачається, що
апеляційний суд призначив справу до
розгляду на 14 травня 2014 року на 10 год. 30
хв., разом з тим наявний на а.с. 138-140 звіт
про відправку факсу ПАТ «Банк Ренесанс
Капітал» не є доказом виконання судом
вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, тобто не є
доказом, який підтверджує належну
фіксацію повідомлення про дату
судового засідання, так як відсутня
інформація про особу, яка отримала
повідомлення, а сам звіт не оформлений
в суді в якості відправлення
повідомлення (не зареєстрований).

Таким чином, відомості про те, що ПАТ
«Банк Ренесанс Капітал» було належним
чином повідомлено апеляційним судом
про розгляд справи відсутні.

Отже, апеляційний суд розглянув справу
за апеляційною скаргою ПАТ «Банк
Ренесанс Капітал» за відсутності його
представника.

При цьому розгляд справи за
відсутності учасника процесу, щодо
якого немає відомостей про вручення
йому судової повістки або при
наявності поважної причини неяки в
судове засідання є порушенням ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Розглянувши справу за відсутності
представника ПАТ «Банк Ренесанс
Капітал», апеляційний суд не врахував
наведене вище, а також належним чином
не перевірив його доводів про порядок
погашення заборгованості за кредитним
договором шляхом внесення грошових
коштів на рахунок позичальника й
списання їх банком у порядку і
розмірах, передбачених умовами
договору, оскільки для дострокового
погашення кредиту не достатньо лише
одного факту перерахування грошових
коштів на рахунок позичальника без
його письмової заяви, дійшовши, при
цьому, передчасного висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції в силі.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції з підстав,
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
Ренесанс Капітал» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 14 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В.
Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко