Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Приватного підприємства «Патріот-В»
про встановлення факту перебування у
трудових відносинах, зміну записів у
трудовій книжці, стягнення заробітної
плати та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в
інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 14 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, посилаючись на те, що 21
листопада 2012 року ним була написана
письмова заява про працевлаштування в
Приватне підприємство «Патріот-В»
(далі −? ПП «Патріот-В») на посаду
охоронця. Тоді ж було видано
направлення на проходження медкомісії.
Також при працевлаштуванні була вимога
про надання довідки про відсутність
судимості.

В усній формі йому було повідомлено, що
він зарахований на посаду охоронця з 21
листопада 2012 року. З наказом про
прийняття на роботу він ознайомлений
не був.

Працював охоронцем вахтовим методом,
чергуючи по 15 діб на птахофабриці у с.
Телешівка Рогатинського району
Київської області. Так він працював в
періоди з 30 листопада 2012 року по 20
грудня 2012 року; з 04 січня 2013 року по 15
січня 2013 року; з 31 січня 2013 року по 15
лютого 2013 року.

Відпрацювавши вахту з 04 липня 2013 року
по 19 липня 2013 року, заробітну плату
виплачено не було. 22 липня 2013 року
ОСОБА_4 написав заяву про звільнення за
власним бажанням. З наказом про
звільнення з роботи його також
ознайомлено не було.

07 серпня 2013 року поштою він отримав
документи та трудову книжку, в якій
стояв запис про прийняття на роботу - 16
березня 2013 року, і звільнення - 01 липня
2013 року, що не відповідає дійсності.
Також зазначає, що йому не було
виплачено заробітну у розмірі 7 810 грн.

Крім того, позивач зазначає, що в
результаті неправомірних дій відносно
нього, йому спричинено також і моральну
шкоду, яку він оцінює в 5 тис. грн, та
обґрунтовує моральними переживаннями,
які виникли в результаті конфлікту з
відповідачем, душевними стражданнями.
Відсутність грошових коштів привела до
того, що він не міг утримувати сім'ю та
проживати самому. В результаті
неправомірних дій відповідача він не
отримав грошових коштів, був вимушений
вдатися до позичок, обмежувався самим
необхідним.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4
просив суд встановити наявність
фактичних трудових відносин між ним та
ПП «Патріот-В» у період з 21 листопада 2012
року по 22 липня 2013 року; скасувати наказ
від 16 березня 2013 року № 10/03 про
прийняття його на роботу в ПП
«Патріот-В» на посаду охоронця 1-го
розряду та наказ від 28 червня 2013 року №
27к про звільнення 01 липня 2013 року з
роботи та зобов'язати ПП «Патріот-В»
внести зміни в записи в трудову книжку,
а саме: запис про прийняття на роботу 21
листопада 2012 року та дату звільнення 07
серпня 2013 року, про що видати
відповідні накази; стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість із заробітної плати в
розмірі 8 тис. грн. та заборгованість за
затримку видачі трудової книжки за
період по час видачі трудової книжки 07
серпня 2013 року; стягнути з відповідача
на його користь моральну шкоду в
розмірі 5 тис. грн та затрати на правову
допомогу в розмірі 2 150 грн.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 28 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт перебування у
трудових відносинах ОСОБА_4 з ПП
«Патріот-В» з 30 листопада 2012 року по 22
липня 2013 року.

Визнано незаконними та скасовано наказ
від 06 березня 2013 року № 10/03 в частині
прийняття ОСОБА_4 на роботу з 16 березня

2013 року та наказ від 28 червня 2013 року №
27-к в частині дати звільнення ОСОБА_4 з
роботи, змінивши дату звільнення з 01
липня 2013 року на 07 серпня 2013 року.

Зобов'язано ПП «Патріот-В» внести зміни
в трудову книжку ОСОБА_4, а саме запис
про прийняття на роботу з 13 березня

2013 року на 30 листопада 2013 року, дату
звільнення з 01 липня 2013 року на 22 липня
2013 року.

Зобов'язано ПП «Патріот-В» нарахувати
та виплатити ОСОБА_4 заробітну плату з 01
липня 2013 року по дату звільнення 22
липня 2013 року.

Стягнуто з ПП «Патріот-В» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
затримки трудової книжки в сумі 1 073 грн
90 коп., 1 500 грн у рахунок відшкодування
моральної шкоди та 2 150 грн витрат за
надання правової допомоги, а всього 4 723
грн 90 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 14 серпня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах
якого діє ОСОБА_5, просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно із ст. 24 КЗпП України трудовий
договір укладається, як правило, у
письмовій формі. При укладенні
трудового договору громадянин
зобов'язаний подати паспорт або інший
документ, що посвідчує особу, трудову
книжку, а у випадках, передбачених
законодавством, - також документ про
освіту (спеціальність, кваліфікацію),
про стан здоров'я та інші документи.
Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Фактичний допуск до
роботи вважається укладенням
трудового договору незалежно від того,
чи було прийняття на роботу належним
чином оформлене, якщо робота
провадилась за розпорядженням чи з
відома власника або уповноваженого ним
органу.

У відповідності до ст.
29 КЗпП України до початку роботи за
укладеним трудовим договором власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний: роз'яснити працівникові
його права і обов'язки та
проінформувати під розписку про умови
праці, наявність на робочому місці, де
він буде працювати, небезпечних і
шкідливих виробничих факторів, які ще
не усунуто, та можливі наслідки їх
впливу на здоров'я, його права на пільги
і компенсації за роботу в таких умовах
відповідно до чинного законодавства і
колективного договору; ознайомити
працівника з правилами внутрішнього
трудового розпорядку; визначити
працівникові робоче місце, забезпечити
його необхідними для роботи засобами
та проінструктувати працівника з
техніки безпеки виробничої санітарії,
гігієни праці і протипожежної охорони.

Тобто, у будь-якому
випадку заборонено допускати
працівника до роботи до того, як будуть
виконані вимоги ст. 29 КЗпП України.

Апеляційний суд, відмовляючи в
задоволенні позову, дослідивши
обставини у справі, обґрунтовано
виходив із того, що позивач не надав
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження доводів щодо свого
фактичного допущення до роботи,
натомість відповідачем надано докази
які спростовують заявлені позивачем
вимоги, спростовуються вони і
матеріалами справи.

Із матеріалів справи та змісту
ухвалених судами рішень не вбачається,
що апеляційним судом при вирішенні
спору допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення
апеляційного суду у справі - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах
якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 14 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська В.А. Нагорняк Т.О.
Писана