Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ВІРМА-ЕЛЕКТРО» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
немайнової шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВІРМА-ЕЛЕКТРО»

на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 15 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«ВІРМА-ЕЛЕКТРО» (далі - ТОВ
«ВІРМА-ЕЛЕКТРО» або позивач)
звернулося до суду з позовом. Остаточно
просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
солідарному порядку 4 826,33 грн.
матеріальної шкоди та 10 000 грн.
моральної шкоди (а.с.61-64). Свої вимоги
обґрунтовувало тим, що 02 травня 2013 року
на перехресті вулиць Перемоги та Яна
Гамарника в м. Житомирі, з вини ОСОБА_1,
який керував автомобілем НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_2, сталася
дорожньо-транспортна пригода.
Внаслідок цієї пригоди був пошкоджений
автомобіль НОМЕР_2, який належить на
праві власності ТОВ «ВІРМА-ЕЛЕКТРО».
Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи розмір
матеріальних збитків, завданих
позивачу, становить 26 424,36 грн. ТзОВ
«Провіта» сплатило страхове
відшкодування в сумі 21 598,03 грн., чим
неповно відшкодувало завдану позивачу
шкоду. Крім того, позивачу спричинено
моральну шкоду, яка виразилась у
створенні для нього додаткових
труднощів в організації виробничого
процесу, порушенні звичайного
розпорядку роботи працівників.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 15 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
1 000 грн. моральної шкоди. У задоволенні
решти вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ТОВ «ВІРМА-ЕЛЕКТРО»
подало апеляційну скаргу. Просить
рішення скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з відповідачів 4 826,33 грн.
матеріальної шкоди. Вважає, що рішення
суду першої інстанції частково
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд необґрунтовано
відмовив у стягненні майнової шкоди з
власника транспортного засобу ОСОБА_2
та винуватця ДТП ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
відповідно до принципу
диспозитивності не робить висновків
щодо неоскарженої частини рішення,
тобто щодо стягнення моральної шкоди.

Із матеріалів справи вбачається
та судом установлено, що 02 травня 2013
року на перехресті вулиць Перемоги та
Яна Гамарника в місті Житомирі сталася
дорожньо-транспортна пригода, у якій
автомобілю НОМЕР_2, який належить на
праві власності ТОВ «ВІРМА-ЕЛЕКТРО»,
керування яким здійснював водій
ОСОБА_4, було завдано механічних
пошкоджень внаслідок порушення водієм
автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1 Правил
дорожнього руху (а.с.8,12). Автомобіль
марки ВМW 528 належить на праві
власності ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.49).

Сторони визнають, що автомобіль
НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження
внаслідок вини водія автомобіля марки
ВМW 528 ОСОБА_1, який на відповідній
правовій підставі володів
транспортним засобом (право керування
прописано у свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу).

Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК
України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
НОМЕР_1, була застрахована на рік
обов'язковим полісом №АС /0354510,
укладеним 20 лютого 2013 року із
товариством з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» (страховик) ( (а.с.86).

Платіжним дорученням від 01 квітня
2014 року №2843 страхова компанія
виплатила позивачу страхове
відшкодування у розмірі 21 598,03 грн.
(а.с.153).

Однак, як вбачається із висновку
судової авто-товарознавчої експертизи
від 24 червня 2014 року №30 розмір
матеріальних збитків, заподіяних
позивачу, складає 26 424,36 грн. (а.с.121-124).

Тобто, для повного відшкодування
завданої внаслідок ДТП шкоди не
вистачає 4 826,33 грн. (26 424,36 - 21 598,03 = 4 826,33
грн.), різниця між фактичним розміром
шкоди і сумою, що виплачена страховою
компанією.

У пункті 24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року №4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що страхове відшкодування
шкоди, завданої потерпілому,
виплачується за кожним страховим
випадком, що настав протягом періоду
дії відповідного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності в
межах ліміту відповідальності
страховика (МТСБУ), з урахуванням умов,
зазначених у статті 9 та пункті 19.1
статті 19 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Із полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів вбачається, що ліміт
відповідальності на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну,
складає 50 000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції,
виходячи з приписів ст.1194 ЦК України,
обґрунтовано дійшов висновку, що сума
матеріальних збитків, несплачених
позивачу, покривається лімітом
страхового відшкодування, а відтак
повинна бути покладена на страхову
компанію.

Однак, ухвалою Богунського
районного суду м. Житомира за заявою
представника позивача позовну заяву
ТОВ «ВІРМА-ЕЛЕКТРО» в частині позовних
вимог до ТзОВ «Страхова компанія
«Провіта» залишено без розгляду (а.с.159).

Повністю відмовляючи у стягненні
різниці, суд першої інстанції не
звернув уваги на франшизу, яка
передбачена полісом у розмірі 500 грн., а
також на приписи ст.12 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідно до яких страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, яка застосовується при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну,
та поквапився відмовити у стягненні
на користь позивача з особи, яка на
відповідній правовій підставі
володіла транспортним засобом, тобто з
ОСОБА_1, матеріальної шкоди у сумі 500
грн., що дорівнює розміру франшизи (ст. 2
ст.1187 ЦК України).

Оскільки встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права, то колегія суддів
скасовує рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволенні позову
до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди та ухвалює в цій частині нове
рішення, яким стягує з ОСОБА_1 на
користь позивача 500 грн. франшизи.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
судовий збір присуджується позивачу
пропорційно до задоволеної позовної
вимоги у розмірі 05 грн. (500 грн. х 1% = 05
грн.). Вимога пропорційності
присудження судових витрат при
частковому задоволенні позову (ч.1 ст.88
ЦПК України) застосовується незалежно
від того, за якою ставкою сплачено
судовий збір (п.36 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про
застосування судами законодавства про
судові витрати у цивільних справах»).

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_1 1 000 грн.
моральної шкоди та судового збору в цій
частині, відмови у відшкодуванні з
ОСОБА_2 матеріальної та немайнової
шкоди, решти моральної шкоди та
майнової шкоди з ОСОБА_1 залишає без
змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВІРМА-ЕЛЕКТРО» задовольнити частково

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 15 жовтня 2014 року в
частині відмови у задоволенні позову
до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІРМА-ЕЛЕКТРО» 500
грн. франшизи та 05 грн. судового збору.

У решті рішення суду про
стягнення моральної шкоди, судового
збору та відмову у задоволенні позову
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: