Справа № 456/3136/14-ц
Провадження № 2/456/1651/2014
УХВАЛА

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

09 вересня 2014 року

Стрийський міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого-судді
Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрий при
розгляді цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи
добросовісним набувачем за договором,
визнання права власності на квартиру
та відшкодування моральної шкоди,
клопотання позивача та його
представника про забезпечення позову
та накладення арешту на майно
відповідачів,

в с т а
н о в и в:

15 серпня 2014 року на адресу
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області надійшла заява
ОСОБА_1, в якій він просить накласти
арешт на майно відповідачів, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2 та
будинок АДРЕСА_3. В обґрунтування заяви
покликається на те, що зважаючи на
предмет позовних вимог, якими є
визнання права власності на квартиру
та відшкодування моральної шкоди, слід
забезпечити позов та запобігти в
майбутньому невиконання рішення суду.
Просить суд врахувати, що судові
процеси тривають протягом кількох
років, заходи забезпечення позову були
вжиті судами неодноразово та ухвали
суду про накладення арешту на майно
відповідачів, апеляційною інстанцією
були залишені без змін.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6
підтримали заяву про забезпечення
позову, просять накласти арешт на майно
відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 у вирішенні
заяви поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи ОСОБА_5
- ОСОБА_7 заперечив заяву в частині
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2
та зазначив, що така у власності
відповідача ОСОБА_2 неперебуває, при
вирішенні питання про накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1 просить суд
врахувати, що половина квартири
належить його довірителю - ОСОБА_5, як
спільна сумісна власність подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, в судовому
засіданні 28 серпня 2014 року категорично
заперечила накладення арешту на її
будинок, який знаходиться по вул.
Лемківській, 28 в м. Стрий та подала до
суду заяву в якій повідомила про те, що
жодним чином не порушила права та
законні інтереси позивача, а тому в
останнього відсутнє право вимоги до
неї, вважає, що належним відповідачем
по справі є ОСОБА_2, з вини якого
тривають всі судові процеси та
порушені права позивача ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, в судовому
засіданні 28 серпня 20145 року його мати -
ОСОБА_3 повідомила суд про те, що його
місце перебування їй невідоме.
Зважаючи на вимоги, заявлені в заяві
про забезпечення позову та
процесуальний статус ОСОБА_4 - третя
особа, законодавчі положення,
викладені в ст.ст.151-153 ЦПК України, суд
вважає за можливе розглянути заяву у
його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заява про
забезпечення позову підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову,
відповідно до ст.3 Закону України «Про
виконавче провадження» є виконавчим
документом, а тому має відповідати всім
вимогам до такого документа,
визначеним у ст.19 цього Закону.

Відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму ВСУ України "Про практику
застосування судами
цивільно-процесуального законодавства
при розгляді заяв про забезпечення
позову" №9 від 22 грудня 2006 року
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір і існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Виходячи з засад диспозитивності
цивільного судочинства, відповідно до
частини 1 статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь в справі.

В обґрунтування заяви про
забезпечення позову та накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1, квартиру
АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_3, позивач
зазначає, що вказане майно належить на
праві приватної власності
відповідачам по справі, та
покликається на той факт, що відчуження
вказаного майна може в майбутньому
ускладнити або унеможливити виконання
судового рішення по справі.

Як на доказ представник позивача
покликається на чисельну кількість
судових процесів та судові рішення,
якими вжито заходи забезпечення позову
і накладено арешт на вказане майно, які
були предметом оскарження та залишені
апеляційною інстанцією без змін.

При вирішенні питання про
забезпечення позову суд враховує
доводи сторін, предмет позовних вимог
та вважає, що клопотання позивача про
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

За змістом закону забезпечення
позову - це сукупність процесуальних
дій, які гарантують виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Особам, які беруть участь у
справі, має бути гарантована реальна
можливість захистити свої права.

Як вбачається з позовної заяви
предметом позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 є визнання особи
добросовісним набувачем за договором,
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 та відшкодування моральної
шкоди. З наведеного вбачається, що
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
оспорюється та не визнається позивачем
у справі ОСОБА_1

З матеріалів цивільної справи №2-192/11
вбачається, що рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 15.06.2011 р. визнано недійсним
договір дарування квартири АДРЕСА_1 від
15.09.04р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Стрийського районного нотаріального
округу ОСОБА_8, та зареєстрованим в
реєстрі за №1874. Повернуто у власність
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, витребувавши
її із володіння ОСОБА_1.

Матеріалами цивільної справи №1323/3404/2012
за позовом прокурора м. Стрия в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа приватний
нотаріус ОСОБА_9 про повернення
безпідставно набутих коштів, сплати
процентів за користування чужими
грошовими коштами, відшкодування
збитків та моральної шкоди,
підтверджується факт реєстрації
відповідачем ОСОБА_2 за собою права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Наведене також стверджується
поясненнями в судовому засіданні
відповідача ОСОБА_2, який підтвердив, що
спірне помешкання належить йому на
праві приватної власності та
Інформацією з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
витребуваною на запит суду.

На переконання суду, чисельні судові
спори, які існують між сторонами з
приводу спірного помешкання та про які
заявлено учасниками судового процесу в
судовому засіданні, а також враховуючи
відомості, які містяться в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, Державному реєстрі іпотек,
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, з яких
вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була
предметом різноманітних правочинів та
на підставі судових рішень перебувала
та перебуває в забороні для відчуження,
свідчать про те, що позивачем заявлено
належні аргументи, які дають підстави
суду вжити такий захід забезпечення
позову, як арешт спірного майна.

Суд, пересвідчившись в тому, що
між сторонами виник спір та існує
загроза невиконання чи утруднення
виконання рішення суду, вважає за
доцільне вжити заходи до забезпечення
позову та накласти арешт на квартиру
АДРЕСА_1.

Суд не бере до уваги доводи
представника третьої особи ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 про те, що квартира АДРЕСА_1
належить частково на праві власності
його довірителю, та вважає наведені
доводи припущенням, оскільки жодного
документу або судового рішення, які б
посвідчили таке право, представником
третьої особи до матеріалів справи не
долучено, мотивувальна частина
судового рішення, на яке покликається
представник не дає суду правових
підстав вважати, що в даному випадку
порушуються законні права та інтереси
ОСОБА_5

Вирішуючи вимогу про
забезпечення позову та накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_2, суд
враховує права та законні інтереси
третіх осіб, які в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, Реєстрі
прав власності на нерухоме майно
зазначені власниками вказаного
помешкання, а також той факт, що
відповідач ОСОБА_2 з 08.04.2005 р. не є
власником даного помешкання, а тому
заява про забезпечення позову в цій
частині до задоволення не підлягає.

Враховуючи позовні вимоги,
заявлені до відповідача ОСОБА_3, їх
співрозмірність з заходами
забезпечення позову, які просить вжити
позивач, Інформацію з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та відомості
з Державного реєстру іпотек, з яких
вбачається, що будинок в реєстрі
заборон відчуження та реєстрі іпотек
не перебуває, в суду відсутні відомості
про те, що відповідач ОСОБА_3 має намір
відчужити належне їй на праві
власності помешкання, що в подальшому
може утруднити виконання судового
рішення, а тому в задоволенні вимоги
про забезпечення позову в частині
накладення арешту на будинок АДРЕСА_3
слід відмовити.

Відмова в задоволенні клопотання
не позбавляє позивача права, за
наявності фактичних даних і правових
підстав, які є необхідними для
забезпечення позову в розумінні ст.151
ЦПК України, звернутися до суду
повторно та захистити порушене право у
спосіб, передбачений законом.

Керуючись ст.ст.149-152 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 задоволити частково.

Накласти арешт на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), який проживає за адресою:
АДРЕСА_2.

В задоволенні клопотання про
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2
та будинок АДРЕСА_3 відмовити за
безпідставністю.

Виконання ухвали з питань
забезпечення позову здійснюється
негайно в порядку, встановленому
законом для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити для
виконання у Відділ ДВС Стрийського
МРУЮ у Львівській області.

Особи, винні в порушенні заходів
забезпечення позову, несуть
відповідальність встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 5 днів з дня
її проголошення.

Головуючий-суддя В. Л.
Бучківська