Справа № 2/638/702/13
Головуючий І інстанції - Григор»єва
Провадження: 22-ц/790/2009/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Сащенка І.С.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 18 січня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості та збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 09.03.2011 року між нею
та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір на
інформаційно - консультативне
обслуговування за № 09-03/11, який був
підписаний її довіреною особою - ОСОБА_7
За умовами вказаного договору вона
передає ФОП ОСОБА_3 кошти у сумі 500 дол.
США за інформаційно - консультативні
послуги з вивченням ринку нерухомості
для подальшого придбання нею квартири.

Зазначала, що відповідно до договору на
інформаційно - консультативне
обслуговування, ФОП ОСОБА_3 надала
інформацію про квартиру АДРЕСА_1, яку
вона погодилась придбати у власність.

Вказувала, що 09.03.2011 року вона уклала
договір про намір укласти договір
купівлі-продажу з власником
вищезазначеної квартири ОСОБА_6 За
умовами даного договору, вона передала
продавцеві квартири гроші,
еквівалентні 1000 дол. США, як гарантія
виконання нею зобов'язань.

У забезпечення виконання зобов'язань
за договором про намір укласти договір
купівлі - продажу квартири від 09.03.2011
року, між нею та ОСОБА_5 - співробітницею
ОСОБА_3 09.03.2011 року був укладений
договір доручення, який був підписаний
ОСОБА_7 - відповідно до якого вона
передала гроші ОСОБА_5, еквівалентні 1000
дол. США.

15.04.2011 року ОСОБА_6 відмовилась від
продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1.

Через деякий час стало відомо, що
вищевказана квартира належить на праві
власності ПП «Азимут і КО».

07.04.2011 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_3
із заявою про повернення грошей, так як
поставив під сумнів можливість
укладення договору купівлі-продажу
квартири, яку вручив співробітнику
агентства нерухомості ОСОБА_5, проте
відповіді не отримав.

Просила визнати договір на
інформаційно - консультативне
обслуговування № 09-03/11 від 09.03.2011 року,
договір про намір укласти договір
купівлі - продажу від 09.03.2011 року та
договір доручення від 09.03.2011 року
недійсними, стягнути з ОСОБА_3 на її
користь 11950,80 грн., стягнути солідарно з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь 47800,32 грн.
та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 18 січня 2013
року позов ОСОБА_4 задоволено в повному
обсязі. Визнано недійсними - договір на
інформаційно-консультативні
обслуговування № 09-03/11 від 09.03.2011 року,
укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3,
договір про намір укласти договір
купівлі-продажу від 09.03.2011 року,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, та
договір доручення від 09.03.2011 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
11950,80 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5
та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 47800,32 грн.
Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
частині задоволення позовних вимог до
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування скарги зазначила, що
матеріали справи не містять доказів
про отримання нею від ОСОБА_4 грошових
коштів обманним шляхом. Також вказала,
що причини з яких договір
купівлі-продажу не вдалось укласти, від
неї не залежать, а на даний час вона і
надалі згодна надавати послуги
позивачці з придбання квартири.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що на момент
укладання договорів, ОСОБА_6 вже не була
власником даної квартири, тому ОСОБА_6
та ОСОБА_5 зобов'язані повернути ОСОБА_4
аванс в сумі еквівалентній 1000 дол. США,
неустойку в сумі еквівалентній 1000 дол.
США, всього 2000 дол. США. Разом з тим,
ОСОБА_3, як надавач інформаційно -
консультативних послуг, повинна
сплатити позивачу одержані 500 дол. США
та збитки у подвійному розмірі - 1000 дол.
США, а всього 1500 доларів США в
гривневому еквіваленті по курсу на час
ухвалення рішення.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 09.03.2011 року між
позивачем та відповідачем був
укладений договір на інформаційно -
консультативне обслуговування,
відповідно до якого ОСОБА_3 надає
ОСОБА_4 послуги з надання інформації
про наявність об 'єктів нерухомості для
подальшого його придбання. За
вищевказаний договір ОСОБА_4 сплатила
ОСОБА_3 кошти у сумі 500 дол. США.

09.03.2011 року позивачем був укладений
договір про намір укласти договір
купівлі- продажу з власницею квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_6

ОСОБА_4 було сплачено продавцю квартири
гроші у сумі 1000 дол. США, як гарантія
виконання нею зобов'язань.

Для гарантування виконання своїх зобов
'язань позивач уклала договір
доручення від 09.03.2011 року з ОСОБА_5 -
співробітницею ОСОБА_3 - відповідно до
якого позивач передала гроші ОСОБА_5,
еквівалентні 1000 дол. США, як гарантія
того, що нею будуть виконані умови
договору про намір укласти договір
купівлі - продажу квартири від 09.03.2011
року.

15.04.2011 року продавець квартири ОСОБА_6
відмовилася від продажу квартири,
виклавши своє рішення у розписці.

ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_3 з проханням
про повернення сплачених коштів, але
відповіді від відповідача не надійшло.

Згідно ч. 1 cт. 202 ЦК України, правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 cт. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Частиною 5 статті 203 УК України
встановлено, що правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 cт.230 ЦК України,
сторони, які застосували обман,
зобов'язані відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Доводи апелянта про те, що матеріали
справи не містять доказів про
отримання нею від ОСОБА_4 грошових
коштів обманним шляхом є
необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно технічного паспорта від 25.06.2010
року на квартиру АДРЕСА_1 встановлено,
що власником на той час була ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про право
власності б/н від 24.12.2010 року виданого
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради та витягу про державну
реєстрацію прав від 18.01.2011 року,
виданого КП «Харківське МБТІ»,
квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить
ПП «Азимут і КО».

Тобто, на момент укладення договорів,
ОСОБА_6 вже не була власником даної
квартири.

Таким чином, ОСОБА_3, укладаючи спірні
договори з ОСОБА_4, надала неправдиву
інформацію щодо об»єкта продажу, тим
самим ввела в оману позивачку.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відшкодування ОСОБА_4 збитки у
подвійному розмірі та моральну шкоду.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 18 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -