Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне на рішення Рівненського
міського суду від 22 травня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до приватного
акціонерного товариства «Опорядбуд»
про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувшись до суду зазначала,
протягом 1971-1995 років працювала на
підприємстві ПАТ «Опорядбуд». З 06
квітня 1999 року їй призначено пенсію за
віком.

29 січня 2014 року їй було видано довідку
про заробітну плату для обчислення
пенсії за період з 1992-1995 роки № 15, в яку
не включені всі грошові кошти, що їй
нараховували і виплачували за період з
1992-1995 роки, що впливає на розмір її
пенсії.

Рішенням Рівненського міського суду
від 22 травня 2014 року позов задоволено:
зобов'язано приватне акціонерне
товариство «Опорядбуд» (далі - ПАТ
«Опорядбуд»)внести до Довідки про
заробітну плату для обчислення пенсії
ОСОБА_2 кошти, відображені у
розрахункових листах як міжвиплати, а
саме за 1992 рік (червень код 202 - 5000 крб.,
вересень код 202 - 5000 крб., грудень код 202 -
4000 крб.); за 1993 рік (січень код 202 - 25000
крб., квітень код 202 - 30000 крб., травень
код 202 - 15000 крб., липень код 202 - 40000 крб.,
серпень код 202 - 40000 крб., вересень код -
305000 крб., жовтень код 202 - 150000 крб.,
листопад код 202 - 150000 крб., грудень код 202
- 150000 крб.), за 1994 рік (травень код 202 - 450000
крб., жовтень код 4202 - 1400000 крб., грудень
код 232 - 5760000 крб.), за 1995 рік (січень код
4202 - 2000000 крб., лютий код 4202 - 978000 крб.,
серпень код 202 - 2178000 крб., вересень код 202
- 11000000 крб., жовтень код 202 - 8000000 крб.,
грошові кошти виплачені відповідно
наказу №14а від 01.03.1995 р. в березні - 1260000
крб., квітні - 1260000 крб., травні - 1260000крб.,
червні - 1260000 крб. та протягом липня
-грудня - 7560000 крб.)

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі представник
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне покликався на його
незаконність та необґрунтованість
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вказував, що рішення суду, яким
зобов'язано підприємство видати
довідку, на підставі якої ОСОБА_2
просить здійснити перерахунок пенсії,
прямо впливає на права та обов'язки
управління ПФУ в м. Рівне.

________________________________________________________________________
_____________________________________

Справа № 569/2339/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
- Наумов С.В.

Провадження №22-ц/787/1874//2014р.
Доповідач - Боймиструк
С.В.

Зазначив, що статтею 66 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до ЗУ
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування. Постановою Кабінету
Міністрів України від 18 травня 1998 року
№697 визначено перелік видів оплати
праці та інших виплат, на які не
нараховується збір на обов'язкове
пенсійне страхування та, які не
враховуються при обчисленні
середньомісячної заробітної плати для
призначення пенсії.

Стверджував, що складові заробітної
плати, які позивач просила включити до
довідки про заробітну плату, були
одноразовими виплатами без
відрахувань внесків на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а
відтак вони не відносяться до виплат, з
яких слід проводити перерахунок
розміру пенсійної виплати.

Доводив, що суд повинен був залучити до
участі у справі управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне, оскільки в
матеріалах пенсійної справи уже
містяться довідки про заробітну плату
позивача за 1991-1995 роки, видані на
підставі первинних документів та
перевірені органами Пенсійного фонду.

Вказував, що рішенням Рівненського
міського суду від 18 травня 2009 року вже
було відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні
аналогічного позову до ЗАТ
«Опорядбуд», третя особа - управління
ПФУ в м. Рівне, щодо визнання довідки
про заробітну плату для обчислення
пенсії №12 від 20.02.2008 року недостовірною
та зобов'язання відповідача видати
нову довідку про заробітну плату на
підставі наявних розрахунків, що є
підставою для закриття провадження у
справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК
України, однак суд цього не врахував.

Покликався на пропуск позивачем строку
для звернення до суду за захистом
порушених прав, оскільки починаючи з 04
липня 2006 року розмір пенсійної виплати
позивача обчислювався виходячи із
заробітної плати за період 1992-1995 років.

Просив рішення Рівненського міського
суду від 22 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Представник управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне ОСОБА_1 в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримав та просив її
задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3
просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення місцевого суду залишити без
змін.

Голова правління ПАТ «Опорядбуд»
подав до суду заяву про розгляд справи
за відсутності їх представника.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що виплати,
здійснені позивачу відповідно до
наказів № 23а від 29.07.1993 року, № 44 від
27.12.1994 року, № 39 від 24.10.1995 року і № 14 а
від 01.03.1995 року, не відображені у
«Переліку видів оплати праці та інших
виплат, на які не нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та які не враховуються при
обчисленні середньомісячної
заробітної плати для призначення
пенсій», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 18
травня 1998 року № 697 (Втрата чинності від
01.01.2011 року).

При цьому логічно завершений висновок
та його обґрунтування необхідності в
такому випадку зарахування вказаних
сум до довідки для призначення пенсії -
в рішенні відсутні.

Такий висновок не відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Тобто, судом першої інстанції фактично
зроблено припущення від зворотного, що
оскільки спірні суми не відображені у
«Переліку...", як такі, на які не
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та які
не враховуються при обчисленні
середньомісячної заробітної плати для
призначення пенсій, то вони підлягали
включенню до довідки про заробітну
плату для обчислення пенсії ОСОБА_2, як
такі, на які нараховувався збір.

Посилаючись на ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно якої до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються
виплати, на які нараховувалися внески
на державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, місцевий суд не навів
доказів нарахування внесків на
зазначені ним суми, що підлягають
внесенню до довідки про заробітну
плату для обчислення пенсії ОСОБА_2.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись
на припущеннях.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи аналогічний за суттю (інший за
назвою) спір, між тими сторонами та з
тих же підстав був предметом судового
розгляду в 2009 році.

Рішенням Рівненського міського суду
від 18 травня 2009 року (справа №2-1771)
ОСОБА_2. в позові до ЗАТ „Опорядбуд" про
визнання довідки про заробітну плату
для обчислення пенсії недостовірною
було відмовлено.

Ухвалою судової колегії Апеляційного
суду Рівненської області від 2 вересня
2009 року зазначене рішення залишено без
змін.

Вказаними рішеннями судів встановлено
відсутність підстав для включення в
довідку від 20 лютого 2008 року про
заробітну плату для обчислення пенсії
ОСОБА_2. міжвиплат - премій,
матеріальної допомоги, отриманих в
1992-1995 роках.

Як вбачається з пояснень відповідача,
спірна довідка від 29 січня 2014 року, яка
є предметом даного спору, аналогічна за
змістом з довідкою від 20 лютого 2008 року.

За період від попереднього спору в 2009
році до нинішнього спору між сторонами,
будь-яких змін у виплатах позивачки за
період з 1992 по 1995 рік відбутись не
могло.

Встановлені обставини справи, судовими
рішеннями за 2009 рік, які не
переглядались та є чинними, відповідно
до ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються
при розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи, щодо якої вони
встановлені.

Оскільки позови в даній справі та
згаданій вище, за назвою не є
ідентичними, то підстав для закриття
провадження в справі немає, а є
підстава для відмови в задоволенні
заявлених вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, а тому рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314,316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 22 травня 2014 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до приватного
акціонерного товариства «Опорядбуд»
про зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: