У х в а л а

іменем україни

29 жовтня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Мазур Л.М.,
Маляренка А.В.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві
до Територіального управління
Держгірпромнагляду у Київській
області та місті Києві, треті особи:
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго», ОСОБА_3, про скасування
акта розслідування нещасного випадку
за формою Н-5 та акта про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, за
формою Н-1,

за касаційною скаргою Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13
серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві (далі -
Управління виконавчої дирекції Фонду
України у м. Києві) звернулося до суду з
позовом до Територіального управління
Держгірпромнагляду у Київській
області та місті Києві, в якому просило
скасувати акт проведення спеціального
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5 від 31 грудня 2013 року, що
стався з ОСОБА_3, а також акт про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1 від 31 грудня
2013 року.

На обґрунтування позовних вимог
Управління виконавчої дирекції Фонду
України у м. Києві посилалось на те, що
згідно із наказом від 29
листопада 2013 року № 245-Т відповідачем
було утворено комісію зі спеціального
розслідування нещасного випадку, який
стався із ОСОБА_3 28 листопада
2013 року.

Позивач вказував, що комісією було
складено акти за формою Н-1 та Н-5, згідно
із якими нещасний випадок, який стався
із ОСОБА_3, було визнано таким, що
пов'язаний із виробництвом.

Вважав вказаний нещасний випадок не
пов'язаний із виробництвом, у зв'язку з
тим, що в матеріалах розслідування
відсутній медичний висновок про
одержання потерпілим травм або
ушкоджень внаслідок погіршення стану
його здоров'я, яке сталося під впливом
небезпечного виробничого фактора чи
середовища та/або факторів тяжкості чи
напруженості трудового процесу у
процесі виконання ним трудових
обов'язків, оскільки нещасний випадок
стався не на території підприємства і
застосування підпункту 2 пункту 15
Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30
листопада 2011 року за № 1232
(далі - Порядок розслідування), в цьому
випадку є неправомірним.

Посилаючись на вищевикладене,
Управління виконавчої дирекції Фонду
України у м. Києві просило задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року в
задоволенні позову Управління
виконавчої дирекції Фонду України у м.
Києві відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
13 серпня 2014 року апеляційну скаргу
Управління виконавчої дирекції Фонду
України у м. Києві відхилено, а рішення
Шевченківського районного суд м. Києва
від 23 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління
виконавчої дирекції Фонду України у м.
Києві, посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення ОСОБА_3 на касаційну
скаргу, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з рішенням якого
погодився й апеляційний суд, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходив із того, що
вказаний нещасний випадок стався під
час виконання трудових обов'язків
ОСОБА_3 з психофізіологічних причин -
інше (втрата свідомості під час
керування автомобілем), тому цей
випадок пов'язаний з виробництвом за
підпунктом 2 пункту 15 Порядку
розслідування.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що рішення судів попередніх
інстанцій ухвалено із дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 28 листопада 2013
року ОСОБА_3 о 7 год. 00 хв. прибув на
робоче місце, де отримав подорожній
лист № 010945, о 7 год. 25 хв.
пройшов медичний огляд, про що зроблено
відповідний запис в журналі щозмінного
передрейсового медичного огляду,
провів щоденний технічний огляд
автомобіля, а о 7 год. 40 хв. виїхав за
територію парку та попрямував на
робоче місце в РЕМ «Центральний».
Близько о 08 год. 05 хв.
ОСОБА_3, рухаючись по вул. Набережне
шосе у напрямку моста Патона в районі
естакади виїзду на Дніпровський Узвіз,
відчув погіршення стану самопочуття та
вирішив виїхати на узбіччя, після чого
втратив свідомість та керування
автомобілем, в результаті чого
врізався в металеву опору рекламного
щита та отримав травми тяжкого ступеню.

Згідно із наказом Територіального
управління Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
у Київській області та м. Києві
від 29 листопада 2013 року № 245-Т утворено
комісію із спеціального розслідування
вказаного нещасного випадку, за
результатами роботи якої складено акти
за формами Н-5 та Н-1, за висновками яких
нещасний випадок, що стався з ОСОБА_3,
пов'язаний з виробництвом згідно з
підпунктом 2 пункту 15 Порядку
розслідування (а. с. 4-14).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» нещасний випадок - це
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

Відповідно до підпункту 2 пункту 15
Порядку розслідування обставинами, за
яких нещасний випадок визнається
таким, що пов'язаний з виробництвом, і
складається акт за формою Н-1, є:
перебування на робочому місці, на
території підприємства або в іншому
місці для виконання потерпілим
трудових (посадових) обов'язків чи
завдань роботодавця з моменту прибуття
потерпілого на територію підприємства
або в іншому місці для виконання
потерпілим трудових (посадових)
обов'язків чи завдань роботодавця з
моменту прибуття потерпілого на
підприємство до його відбуття, що
фіксується відповідно до правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства, в тому числі протягом
робочого та надурочного часу.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, що
вказаний нещасний випадок не підпадає
під кваліфікацію за підпунктами 17, 18
пункту 15 Порядку розслідування,
оскільки відповідно до акта форми Н-5
технічні та організаційні причини
настання вказаного нещасного випадку
відсутні, і комісією правильно
застосовано саме підпункт 2 пункту 15
Порядку розслідування та
кваліфіковано психофізіологічні
причини - інше (втрата свідомості під
час керування автомобілем).

Проаналізувавши матеріали справи та
виходячи з предмета заявленого позову,
колегія суддів касаційного суду
вважає, що суди попередніх інстанцій,
дослідивши докази у справі й надавши їм
належну оцінку, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
і дійшли обґрунтованого висновку, що
нещасний випадок, який стався 28
листопада 2013 року із ОСОБА_3 є таким, що
пов'язаний з виробництвом.

За викладених обставин колегія суддів
касаційного суду дійшла висновку про
відповідність вимогам закону рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 23 червня 2014 року та ухвали
апеляційного суду м. Києва від 13 серпня
2014 року.

Докази та обставини, на які посилається
заявник у касаційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
попередніх інстанцій були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 13 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана