Справа № 345/2056/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1692/2014
Головуючий у 1 інстанції Бердан Н. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Девляшевського
В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: позивача -
ОСОБА_2 та його представника -

ОСОБА_3;
відповідачів: ОСОБА_4 та

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення
Калуського міськрайонного суду від 23
червня 2014року, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_2 пред'явив до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов про захист честі і
гідності, та стягнення 10 тисяч грн
моральної шкоди. Позивач зазначав, що
відповідачі серед жителів села Завій
Калуського району поширили щодо нього
неправдиву інформацію про вчинення ним
протиправних дій, зокрема, про отруєння
води в криниці та передачу
пиломатеріалів для судді для
позитивного вирішення справи.
Посилаючись на наведені обставини,
зазначав, що незаконні дії
відповідачів призвели до приниження
його авторитету серед сусідів і
родичів, до істотної моральної шкоди,
яку оцінює в 10 тисяч грн. У зв'язку із
наведеним просив задовольнити його
позовні вимоги.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 23 червня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Інформацію, яка
поширена ОСОБА_4, ОСОБА_5 про те, що
ОСОБА_2 є «вбивцею», який висипав отруту
в криницю на території господарства
ОСОБА_4, визнано недостовірною, і такою,
що порочить честь, гідність та ділову
репутацію позивача. Також визнано
недостовірною інформацію, зазначену в
заяві ОСОБА_4, адресованій Калуському
міськрайонному суду, а саме: «не
призначати головуючим по справі суддю
Бойко М.Я. у зв'язку із упередженим
ставленням до цієї справи, оскільки за
словами ОСОБА_2, він за рішення в справі
відвіз машину пиломатеріалів». ОСОБА_4
зобов'язано направити в Калуський
міськрайонний суд листа із
спростуванням зазначених неправдивих
відомостей. Названим судовим рішенням
в користь ОСОБА_2 із ОСОБА_4 стягнуто 1000
грн моральної шкоди, 324,60 грн судового
збору та 1000 грн за надання правової
допомоги. З ОСОБА_5 в користь позивача
стягнуто 500 грн моральної шкоди, 162,60 грн
судового збору та 500 грн за надання
правової допомоги. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
посилаються на те, що суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
вимоги ОСОБА_2, не врахувавши, що
документами, які містяться в справі,
доведено неправомірність дій самого
позивача, який незаконно приватизував
громадську дорогу, перешкоджав у
користуванні нею, спричиняючи їм
моральну шкоду. Скаржниці зазначають,
що суд безпідставно не врахував
пояснення численних свідків, які
стверджують, що вони не поширювали щодо
позивача недостовірну інформацію.
Апелянти вважають, що рішення суду
першої інстанції не відповідає ст.
ст.214, 215 ЦПК України, не являється
законним і обгрунтованим. У зв'язку із
викладеним вони просять оскаржене
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову у позові ОСОБА_2

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в засіданні
апеляційного суду апеляційну скаргу з
наведених підстав підтримали,
зазначивши, що вони не поширювали про
ОСОБА_2 недостовірну інформацію, яка б
порушувала його честь та гідність.
ОСОБА_5 при цьому послалась на те, що цей
факт підтверджено наданими нею
апеляційному суду численними
письмовими поясненнями жителів
с.Завій, посвідчених секретарем
сільської ради. ОСОБА_4 крім того
вказала, що вона не могла поширювати
інформацію про позивача, оскільки
перебувала за кордоном. У зв'язку із
наведеним просять оскаржене рішення
скасувати.

ОСОБА_2 та його представник доводи
апеляційної скарги заперечили,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції в даній справі є законним і
обгрунтованим. Тому просять у
задоволенні апеляції відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, представника ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
таких підстав.

Із змісту позовної заяви, матеріалів
справи, пояснень учасників розгляду
справи, вбачається, що спір між
сторонами виник внаслідок повідомлень
відповідачів жителям села Завій та
суду про протиправні проступки ОСОБА_2

Поясненнями свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтверджено факт
поширення відповідачами
недостовірних відомостей про отруєння
ОСОБА_2 води в криниці на подвір'ї
ОСОБА_4 Оскільки такі відомості
ганьблять честь та гідність ОСОБА_2, суд
першої інстанції правильно
задовольнив його позов у частині
визнання названих відомостей
недійсними.

Твердження ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про те, що
вони не поширювали зазначені відомості
стосовно ОСОБА_2 є безпідставними,
оскільки вони не доведені належними і
допустимими доказами. Надані ОСОБА_5
апеляційному суду письмові пояснення
жителів с.Завій: ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки ці особи не були
допитані судом в якості свідків по
даній справі.

Посилання ж ОСОБА_4 на те, що вона не
могла поширювати щодо позивача
негативних неправдивих відомостей,
оскільки перебувала за кордоном, не
підтверджені ніякими об'єктивними
документальними доказами. Тому такі
посилання відповідачки не
спростовують висновку суду у
зазначеній частині. Приймаючи до уваги
вище наведене, колегія суддів вважає,
що оскаржене рішення по даній справі в
названій частині є законним і
обгрунтованим. Доводи апелянтів
висновків суду не спростовують. Тому
підстав для скасування оскарженого
рішення в цій частині немає.

Задовольняючи ж позов ОСОБА_2 щодо
визнання недостовірною іншої
поширеної про нього інформації та
зобов'язуючи ОСОБА_4 надіслати суду
відповідного листа про спростування
поширених відомостей, суд першої
інстанції вважав, що у заяві
відповідача ОСОБА_4, адресованій суду,
було викладено неправдиву інформацію
щодо проступок ОСОБА_2 Однак, на думку
колегії суддів, погодитись з таким
висновком не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 дійсно зверталась 09.09.2013 року до
Калуського міськрайонного суду із
заявою про прийняття додаткового
рішення по цивільній справі
№0908/6800/2012р., в якій також міститься
клопотання не призначати головуючим у
згаданій справі суддю Бойко М.Я. у
зв'язку із його упередженістю та
імовірною зацікавленістю. У зв'язку із
голослівністю таких тверджень
клопотання про відвід судді було
залишено без задоволення.

З цього приводу колегія суддів
констатує наступне. Згідно положень
статті 40 Конституції України та з
урахуванням висновків, викладених у
Рішенні Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003р., усі
мають право направляти індивідуальні
чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. У випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову про спростування
недостовірної інформації. Адже,
інформація, яка міститься у заяві
ОСОБА_4 подана не з метою її доведення
до громадськості чи окремих громадян, а
з метою реагування суду. Оскільки в
такому випадку мала місце реалізація
особою конституційного права, а не
поширення недостовірної інформації,
ОСОБА_4 могла б бути притягнута до
цивільно-правової, адміністративної
або кримінальної відповідальності
згідно із законодавством України при
доведеності у її зверненні завідомо
неправдивих відомостей. Однак, такого
факту не встановлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_2 у зазначеній частині, суд
першої інстанції вказані вимоги закону
та рішення Конституційного Суду
України не врахував, вважаючи
доведеним факт розповсюдження
відповідачкою недостовірної
інформації, яка міститься в її заяві, не
звернувши увагу на те, що згадана вище
заява була адресована суду з метою
реалізації конституційного права на
справедливий і неупереджений суд. Тому
у названій частині оскаржене судове
рішення не може бути залишене в силі.

Враховуючи доведеність одного випадку
поширення відповідачами
недостовірної негативної інформації
щодо ОСОБА_2 та приймаючи до уваги
характер немайнових втрат позивача,
похилий вік відповідачок та їх
матеріальний стан та інші встановлені
обставини, колегія суддів вважає, що з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути в
користь позивача по 500 грн у
відшкодування його моральної шкоди. У
зв'язку із цим рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4
1000 грн моральної шкоди слід змінити.

У зв'язку із тим, що позов ОСОБА_2
задовольняється тільки частково та з
врахуванням вимог ст.88 ЦПК України з
ОСОБА_4 підлягає стягненню не 1000 грн
витрат позивача на правову допомогу, а
тільки 500 грн.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325
ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 23 червня 2014 року в даній справі
в частині задоволення позову ОСОБА_2
щодо визнання недостовірною
інформації, зазначеної в адресованій
Калуському міськрайонному суду заяві
ОСОБА_4 про вимогу не призначати суддю
Бойко М.Я. головуючим в справі у зв'язку
із його зацікавленістю і упередженим
ставленням до справи та в частині
зобов'язання ОСОБА_4 направити в
Калуській міськрайонний суд листа із
спростуванням недостовірних
відомостей скасувати.

Ухвалити в зазначеній частині нове
рішення. Відмовити у задоволенні
позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання недостовірною інформації,
викладеної у заяві відповідачки до
Калуського міськрайонного суду про не
призначення головуючим у справі
№0908/6800/2012 судді Бойко М.Я. та у
спростуванні зазначених у цій заяві
відомостей шляхом направлення нею
відповідного листа у Калуській
міськрайонний суд.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 23 червня 2014 року в даній справі
в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_2 моральної шкоди змінити,
зменшити розмір стягнення з ОСОБА_4
коштів у відшкодування моральної
шкоди з 1000 грн до 500 (п'ятсот) грн.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 23 червня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_4 витрат на правову
допомогу зменшити з 1000 грн до 500
(п'ятсот) грн.

В решті рішення суду першої інстанції в
даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після
його проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів після
дня його проголошення.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М.
Васильковський

А.Ю. Малєєв