Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3042/14-ц
Провадження №: 4-с/332/35/14
У Х В А Л А

іменем України

14 жовтня 2014 р. Заводський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області Юлдашева
Андрія Алішеровича,, заінтересовані
особи: Публічне акціонерне товариство
«Фідобанк», Державна виконавча служба
України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на
дії державного виконавця.

У своїй скарзі ОСОБА_1 вказала, що їй на
праві власності належать
адміністративна будівля під літ. А-3, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 30
травня 2014 року державним виконавцем
відділ примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області
Юлдашевим А.А. при примусовому
виконанні виконавчого листа, виданого
08 лютого 2013 року Заводським районним
судом м.Запоріжжя про стягнення
солідарно із ОСОБА_1 та кожного
окремого з поручителів на користь ПАТ
"Ересте Банк" ( в подальшому було
перейменовано на ПАТ "Фідобанк")
заборгованість за кредитними
договорами, та було складено акт опису
та арешту майна, а саме:
адміністративну будівлю під літ. А-3, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Описане майно було передано на
відповідальне зберігання представнику
стягувача ОСОБА_3 Заявник вважає, що
оскаржуваний акт складений з суттєвими
порушеннями норм діючого
законодавства. Заявник отримала копію
оскаржуваного акту опису та арешту
майна лише 10.06.2014 року і її не було
повідомлено про проведення виконавчих
дій і повідомлення про проведення акту
опису та арешту вона не отримувала.
Копію постанови про відкриття
виконавчого провадження вона також не
отримувала. Крім того, в акті опису та
арешт майна від 30.05.2014 року не вказано
відмінних ознак майна, на яке було
накладено арешт. Згідно Закону України
"Про виконавче провадження" не
зобов'язує державного виконавця
передавати арештоване майно на
відповідальне зберігання саме
стягувачу. У своїй скарзі ОСОБА_1
просить визнати дії державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Запорізькій області Юлдашева А.А.
неправомірними щодо складання акту
опису та арешту майна від 30.05.2014 року, а
саме адміністративну будівлю під літ.
А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
та скасувати даний акт опису та арешту
майна від 30.05.2014 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник скаргу підтримали і
просили її задовольнити.

Представник ПАТ «Фідобанк» в судовому
засіданні проти скарги заперечував та
просив її відхилити.

Державний виконавець Юлдашев А.А. в
судовому засіданні заперечує проти
скарги і суду пояснив, що склав акт
опису та арешту майна згідно вимог
Закону України "Про виконавче
провадження".

Представник ДВС України вважав за
необхідне у задоволенні скарги
відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
процесу, встановивши фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини, суд приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі по
тексту - Закон», державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ),
у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом. Стаття 5 Закону визначає
обов'язок державного виконавця вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Семко Б.О. (далі - державний виконавець)
11.03.2013 відкрито виконавче провадження
ВП № 36958874 з виконання виконавчого
листа Заводського районного суду м.
Запоріжжя № 2-479/2011, виданого 08.02.2013 про
стягнення солідарно зі ОСОБА_1 та з
кожного із поручителів окремо на
користь ПАТ «Ерсте Банк»
заборгованості за кредитним договором
№ 014/2180/2/14715 від 30 квітня 2008 року, яка
станом на 17 травня 2012 року складає 704 055
грн. 86 коп.; за кредитним договором №
014/2180/4/16950 від 03 червня 2008 року, яка
станом на 17 травня 2012 року складає 9 717 639
грн. 61 коп.; за кредитним договором №
014/2180/4/16932 від 03 червня 2008 року, яка
станом на 17 травня 2012 року складає 2 856 610
грн. 91 коп.; а всього стягнути 14 700 198 грн.
37 коп.

Постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 36958874 надіслано
сторонам виконавчого провадження, та
згідно «Рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу» було
отримано «Спіріна» (копія міститься у
матеріалах виконавчого провадження).

Згідно ч. 3 ст. 11 вищевказаного Закону
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчих дій безоплатно
одержує від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну;
має право безперешкодно входити до
приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей.

Згідно заяви представника ПАТ «Ерсте
Банк» Липового Ю.В. від 28.05.2013 та
додатків до неї повідомлено про
наявність зареєстрованого за ОСОБА_1
адміністративної будівлі інв. № 080213,
зазначеної під літ. А-3, заг. пл. 2554, 9
кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (належить
одноособово - згідно договору купівлі -
продажу нерухомого майна від 25.03.2004).

11.09.2013 державним виконавцем, у зв'язку
зміною найменування банку, винесено
постанову про зміну назви сторони
виконавчого провадження, з ПАТ «Ерсте
Банк» на ПАТ «Фідокомбанк».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57
вищевказаного Закону, арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем, в
т.ч. шляхом: проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту,
а також винесення постанови про
арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження;

Керуючись вищевикладеним, державним
виконавцем 16.12.2013 винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, яку
направлено сторонам виконавчого
провадження та органам, які здійснюють
реєстрацію прав власності; крім того,
05.11.2013 винесено постанову про арешт
коштів боржника.

Відповідно до ч. з ст. 2 вищевказаного
Закону за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення, або у
разі виконання зведеного виконавчого
провадження у встановленому
Міністерством юстиції України порядку
можуть утворюватися виконавчі групи,
до складу яких включаються державні
виконавці одного або кількох органів
державної виконавчої служби.
Постановою директора Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України або
начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства,
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, Головного управління
юстиції в області, містах Києві та
Севастополі на керівника групи можуть
покладатися права і повноваження у
виконавчому провадженні, встановлені
цим Законом, для начальників відділів
примусового виконання рішень та
заступників начальників районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних
управлінь юстиції - начальників
відділів державної виконавчої служби.

Керуючись викладеним, 31.03.2014 утворено
виконавчу групу.

Керівником виконавчої групи - старшим
державним виконавцем відділу ПВР ДВС
України Артемчук Т.В. направлено 09.04.2014
та 20.05.2014 доручення до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, яким доручено
головному державному виконавцю
відділу ПВР УДВС Юлдашеву А.А. провести
дії щодо опису та арешту нерухомого
майна, що належить боржникові, а саме:
нежитлового приміщення, підвалу літ.
А-5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
приміщення 1486, загальною прощею 32,1
кв.м.; нежилого приміщення, підвалу літ.
А-5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
приміщення 148в, загальною прощею 17,4
кв.м.; нежилого приміщення, підвалу літ.
А-5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
приміщення 148г, загальною прощею 15,8
кв.м.; нежилого приміщення, підвалу літ.
А-5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
приміщення 148д, загальною прощею 2,6
кв.м.; адміністративної будівлі інв. №
080213, зазначеної під літ. А-3, заг. пл. 2554, 9
кв.м., за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 5 ст. 57 вищевказаного
Закону про проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту
державний виконавець складає акт опису
та арешту майна боржника. Під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Так, 30.05.2014 головним державним
виконавцем відділу ПВР УДВС Юлдашевим
А.А. проведено опис адміністративної
будівлі інв. № 080213, зазначеної під літ.
А-3, заг. пл. 2554, 9 кв.м., за адресою
АДРЕСА_1, про що складено відповідний
акт.

Також, 30.05.2014 ОСОБА_1 за вих. № 5301-3/11
направлено копію акту опису та арешту
майна від 30.05.2014.

18.08.2014 постановою державного виконавця
відділу ПВР ДВС України змінено
сторону виконавчого провадження,
стягувача ПАТ «Фідокомбанк» на
стягувача ПАТ «ФІДОБАНК».

Згідно акту опису та арешту майна від
30.05.2014 понятим перед початком
виконавчих дій роз'яснено їхні права та
обов'язки згідно зі ст. 15 Закону,
проведено опис майна, що належить
боржникові. Крім того, зауваження щодо
акта опису та арешту майна не
надходили, про що зазначено в акті.

Отже, посилання ОСОБА_1 на недодержання
головним державним виконавцем відділу
ПВР УДВС Юлдашевим А.А. вимог ст. 15
Закону є безпідставним.

Також, в скарзі ОСОБА_1 вказано, що акт
опису майна (адміністративної будівлі)
було складно без виїзду на об'єкт опису.
Вказане твердження є безпідставним,
оскільки згідно акту опису та арешту
майна від 30.05.2014 опис було проведено за
адресою: АДРЕСА_1, тобто за адресою
знаходження адміністративної будівлі,
що належить боржнику за виконавчим
провадженням - ОСОБА_1

ОСОБА_1, у скарзі зазначено, що вона
отримала копію акту опису та арешту
майна від представника стягувача, але
згідно матеріалів виконавчого
провадження ВП № 36958874 встановлено, що
головним державним виконавцем відділу
ПВР УДВС Юлдашевим А.А. направлено
30.05.2014 за вих. № 5301-3/11. Згідно ст. 31
Закону, не передбачено направлення
копій актів опису та арешту майна
рекомендованою кореспонденцією, тому
вказаний акт від 30.05.2104 направлено
простим листом (в день проведення опису
нежитлових приміщень).

Також, слід зазначити, що Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено повідомлення боржників
про проведення опису майна.

ОСОБА_1 в своїй скарзі посилається на
вимоги п. 5.6.9, 5.7.3 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 № 74, але
вказана Інструкція втратила чинність
згідно п. 1 ч. 2 наказу Міністерства
юстиції України від 02.04.2014 № 512/5 (крім п.
5.1 глави 5, підпункту 5.12.5 пункту 5.12 глави
5 щодо підготовки до проведення та
проведення щотижневих конкурсів з
визначення спеціалізованих
організацій для реалізації
арештованого державними виконавцями
майна, які продовжують діяти до
набрання чинності порядком реалізації
арештованого державними виконавцями
майна).

Відповідно до п. а п. 4.2.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2014
№ 512/5 (далі по тексту -Інструкція), в
акті опису та арешту майна боржника
повинні бути вказані назва кожного
внесеного в акт предмета і його
відмінні ознаки (вага, метраж, розмір,
форма, вид, колір, товарний знак, проби,
виробнича марка, дата випуску, ступінь
зносу тощо).

ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що головним
державним виконавцем відділу ПВР УДВС
Юлдашевим А.А. в акті опису та арешті
майна від 30.05.2014 не вказано відмінні
ознаки описаного майна, не перелічено
номери приміщень. Але це є не вірним
твердженням, оскільки в акті опису та
арешту майна від 30.05.2014 зазначені всі
відмінні ознаки описаної
адміністративної будівлі, вказано її
номер.

Згідно п. 4.2.2 вищевказаної Інструкції,
акт опису та арешту майна підписується
державним виконавцем, понятими,
зберігачем майна, боржником та
стягувачем, їх представниками, а також
може бути підписаний іншими особами,
які були присутні при проведенні опису
майна. У разі відмови від підпису
сторін чи інших осіб, що були присутні
при виконанні, про це робиться відмітка
в акті.

Оскільки ОСОБА_1 (боржник за виконавчим
провадженням) не була присутньою при
описі майна - адміністративної будівлі,
то її підпис на акті опису та арешту
майна від 30.05.2014 не є обов'язковим.

Згідно п. 4.2.8 Інструкції, факт передачі
майна може засвідчуватися актом
державного виконавця або актом
приймання-передавання майна.
Підпунктом г) п. 4.2.1 вищевказаної
Інструкції передбачено, що в акті опису
та арешту майна боржника повинні бути
вказані прізвище, ім'я та по батькові
особи, якій передано майно на
зберігання, а якщо майно передано на
зберігання не боржнику, а іншій особі, -
паспортні дані, її місце проживання
(далі - зберігач).

В акті опису та арешту майна від 30.05.2014
вказано, що описане майно прийняв на
зберігання ОСОБА_3 - представник
стягувача, зазначено його паспортні
дані, його місце проживання. Тобто факт
передачі описаного майна зафіксовано
актом, як того і потребують вимоги
підпункту г) п. 4.2.1 вищевказаної
Інструкції.

Частиною 1 ст. 59 вищевказаного Закону
передбачено порядок зберігання майна,
на яке накладено арешт. Так, майно, на
яке накладено арешт, за винятком майна,
зазначеного в частині восьмій статті 57
цього Закону, передається на
зберігання боржникові або іншим особам
(далі - зберігач), призначеним державним
виконавцем, під розписку в акті опису.
Копія акта опису майна видається
боржнику, стягувачу, а в разі якщо
обов'язок зберігання майна покладено
на іншу особу, - також зберігачу.

Отже, вищевказаним Законом не
заборонено передавати на зберігання
описане майно представнику стягувача,
залежно від його місця реєстрації.

Згідно ч.1 ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження» визначення
вартості майна боржника проводиться
державним виконавцем за ринковими
цінами, що діють на день визначення
вартості майна. Для оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності
- суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні".

Отже, як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження, всі
перелічені вимоги Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем Юлдашевим А.А. були
виконані.

Судом також встановлено, що відповідно
до ухвали Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 13.03.2009р. по справі
№ 2-1533/09 була поділена належна ОСОБА_1
будівля літ.А-3 інв.№ 080213, розташована
за адресою: АДРЕСА_1, на декілька
окремих об'єктів, право власності на
які визнано також за ОСОБА_1 (т.1 а.с.9-14).

Однак, на думку суду, зазначена
обставина не може слугувати підставою
для скасування оскаржуваного акта
опису і арешту від 30.05.2014р., оскільки
вказані об'єкти нерухомості, як і
раніше, належать на праві власності
ОСОБА_1, яка є боржником і до
сьогоднішнього дня не виконала рішення
суду. Зазначені обставини та дії
державного виконавця з арешту
нерухомого майна ОСОБА_1 не порушують
будь-чиїх прав та направлені на реальне
виконання судового рішення, яке, згідно
ст. 124 Конституції України, є
обов'язковим до виконання на всій
території України.

Окрім того, відповідно до ст.8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно з ст.ст. 5,10,11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах рівності сторін, змагальності
та диспозитивності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини проголошено
право на справедливий судовий розгляд.

Із практики Європейського Суду
випливає, що судовий розгляд
визнається справедливим за умови
забезпечення рівного процесуального
становища сторін, що беруть участь у
справі, в тому числі і на стадії
виконання рішення суду. Вимагається,
щоб кожній із сторін була надана
розумна можливість представляти свою
справу у такий спосіб, що не ставить її
в суттєво менш сприятливе становище
порівняно з опонентом.

Скасування з формальних підстав акта
опису та арешту майна ОСОБА_1, яка не
виконує свої обов'язки за кредитними
договорами, що були укладені ще у 2008
році, порушило б рівновагу між
інтересами сторін та правову
визначеність у цивільних
правовідносинах, яка є складовою
верховенства права, проголошеного ст. 8
Конституції України.

Таким чином, суд приходе до висновку, що
скарга ОСОБА_1 не знайшла своє
обґрунтування у судовому засіданні і
тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України,
ст..ст.6,36, 57, 59, 82 Закону України "Про
виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення цієї ухвали.

Суддя
Р.В. Сінєльнік