ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ
І.К.

при секретарі - ЄФРЕМОВ В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про стягнення боргу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, про стягнення боргу за
договорами позики, посилаючись на те,
що він шляхом оформлення відповідних
розписок надав відповідачу у борг
грошові кошти, без визначення терміну
повернення грошей і після пред'явлення
вимоги про повернення коштів,
відповідач останні не повернув, у
зв'язку з чим позивач вимушений був
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити.
Позивач пояснив, що знав відповідача з
2004 року та бачив пару разів. У 2009 році,
коли позивач вирішив будувати будинок,
знаючи про те, що відповідач пов'язаний
з будівництвом, позивач домовився з
останнім про здійснення ним про
допомогу у здійсненні будівництва
будинку. В процесі будівництва будинку
позивач надав відповідачу грошові
кошти для виплати найманим
будівельникам та придбання
будівельних матеріалів, про що
відповідач надав розписки про
отримання коштів. Разом з тим, у
відповідача було ще декілька
будівельних об'єктів і для того, щоб
перекрити витрати на них, виходячи з
того, що між сторонами склалися
приятельські стосунки, позивач на
прохання відповідача, надавав йому
грошові кошти у позику, про що
відповідач складав також розписки, по
яких кошти не повернув, що стало
підставою для звернення до суду.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, посилаючись на те, що
розписки на які посилається позивач не
містять ознак позики. Крім того, надані
кошти позивач надавав відповідачу у
зв'язку з здійсненням ним будівництва
будинку позивача, на закупівлю
будівельних матеріалів або на виплату
найманим робітникам. В деяких
розписках міститься відомості на що
отримувалися кошти, в інших ні, однак ці
розписки не містять того, що гроші
відповідачем позичалися.

Крім того, з даних письмових пояснень
відповідача вбачається, що розписки на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
передані позивачем до податкової
інспекції із заявами про те, що
отримані за ними відповідачем кошти є
доходом останнього.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає встановленими наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копій розписок наданих
відповідачем останній отримав 15.09.2009
року - 29000 грн.; 27.09.2009 року - 7000 США, що
складає 56000 грн.; 04.10.2009 року - 60000 грн.;
08.12.2009 року 90000 грн.; 28.12.2009 року - 100000 грн.;
29.01.2010 року - 9860 грн. /а.с. 6-11/.

12.07.2013 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою про повернення
коштів, яка була залишена поза увагою
/а.с. 12/.

У вказаних розписках не зазначено від
кого саме відповідач отримав вказані
кошти, проте представником останнього
визнано, що кошти відповідачем
отримані від позивача, для оплати
здійснення будівельних робіт найманим
працівникам та закупівлі будівельних
матеріалів, оскільки на час отримання
грошових коштів між сторонами мали
місце правовідносини, що виникають з
договору підряду, що визнано позивачем.
Крім того, обставини того, що між
сторонами була домовленість про те, що
відповідач здійснює допомогу у
будівництві позивачем будинку на
земельній ділянці дружини останнього
підтверджується копіями проекту,
актів, журналів, договорів, квитанцій,
товарних накладних, чеків, розписками
робітників про отримання коштів /а.с.
29-82/.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

З вказаних розписок, суд не вбачається,
що останні є борговими, оскільки не
відображають саму суть договору
позики. В розписках не визначено,
позикодавця, зобов'язання повернути
грошові кошти, умов та порядку
повернення останніх, а також не
зазначено, що кошти отримуються саме у
позику.

В свою чергу, факт отримання грошових
коштів від позивача, визнаний
відповідачем і з урахуванням письмових
доказів та визнаних сторонами
обставин, зокрема існування між
сторонами на час написання розписок
правовідносин, що випливають з
договорів підряду, комісії, доручення,
останні підтверджують доводи
відповідача про те, що такі кошти були
отримані саме на виконання
відповідачем усної домовленості
сторін, про здійснення будівництва.

Крім того, що вважає, що та обставина, що
відповідач на деяких розписках
зазначав, про те у зв'язку з чим
отримував кошти в якості авансу /а.с. 108,
110, 111/, а також і те, що будучи директором
ПП ним надавалися розрахунки витрат
/а.с. 112, 113/, не свідчать про те, що
розписки на які посилається позивач є
борговими.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на те, що під час
посвідчення судом одного з оригіналу
наданої позивачем розписки /а.с. 8/ на
останній стороні розписки в оригіналі
містились відповідні розрахунки ПП,
директором якого зазначений
відповідач і учасниками процесу не
надано пояснень у зв'язку з чим така
розписка про отримання грошей
надавалась на оригіналі розрахунку по
будівельних роботах будинку, який
будував позивач.

Суд вважає, що реальною підставою
даного позову є саме незадоволення
позивача виконанням відповідачем
усної домовленості щодо будівництва
будинку позивача.

Оцінюючи належність, допустимість
доказів окремо, а також достатність і
взаємозв'язок доказів у їх сукупності,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги є необґрунтованими,
такими що не знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, у
зв'язку з чим суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 61,79, 88, 209, 212-218 ЦПК України,

ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: