Справа №489/1962/14-ц 11.09.2014 11.09.2014 11.09.2014
Провадження №22-ц/784/2540/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач апеляційної
інстанції - Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі

головуючого Данилової О.О.

суддів Шолох З.Л., Коломієць
В.В.,

при секретарі Кудрі В.М.,

за участю позивача ОСОБА_3, її
представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, його представника
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 12 серпня 2014 року за
позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_5

про стягнення аліментів

У С Т А Н О В И Л А:

21 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка посилалась на те, що сімейні
стосунки з ОСОБА_5 припинені з 2011 року,
сторони проживають окремо, син
знаходиться на її утриманні, а
відповідач ухиляється від виконання
батьківського обов'язку щодо утримання
дитини. Посилаючись на те, що доходом
відповідача є прибуток від
підприємницької діяльності, син
потребує лікування через хворобу
серця, а її дохід не дозволяє
самостійно утримувати дитину, ОСОБА_3
просила стягнути аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 1500 грн.
щомісячно з березня 2011 року.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнав
частково, погоджуючись з розміром
аліментів в розмірі 400 грн. щомісячно.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 12 серпня 2014 року позов
задоволено частково. З ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3
частки усіх видів заробітку з 21 березня
2014 року до досягнення дитиною
повноліття. В іншій частині вимог
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на те, що суд безпідставно
відмовив у стягненні аліментів у
твердій грошовій сумі, а також за
попередні роки, просила рішення
скасувати та задовольнити її вимоги в
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

При визначенні розміру аліментів на
дитину у частці від заробітку
відповідача, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_5 офіційно
працює, має регулярний дохід, звітує
про отримані прибутки до податкових
органів, що відповідає положенням
статей 180, 181 СК.

Проте не з усіма висновками суду можна
погодитись.

Так, відповідно до вимог частини 3
статті 181 СК кошти на утримання дитини
за рішенням суду присуджуються у
частці від доходу її батька і /або/ у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Стаття 184 СК передбачає умови, за яких
визначення розміру аліментів
здійснюється у твердій грошовій сумі, а
саме, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (
а.с.7).

Дитина проживає з матір'ю ОСОБА_3 та за
станом здоров'я має вади серця і
потребує лікування ( а.с.9-12).

На час розгляду справи апеляційним
судом ОСОБА_3 постійної роботи не має.

ОСОБА_5 є приватним підприємцем,
займається роздрібною торгівлею з
лотків і на ринках іншими товарами (
а.с.50, 58).

Відповідач є платником єдиного
податку.

За даними податкових органів щорічний
дохід ОСОБА_5 за період 2011-2013 років
складав відповідно 40 000, 70 000 та 46 480 грн.
(а.с.47-48).

Відомостей про щомісячні доходи ОСОБА_5
протягом року матеріали справи не
містять.

В суді першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_5. не погоджуючись з розміром
аліментів, не заперечував проти їх
присудження у твердій грошовій сумі.

Отже, виходячи з характеру діяльності
ОСОБА_5, переважної торгівлі овочевою
продукцією, що має сезонний характер,
та неможливості визначення
щомісячного доходу приватного
підприємця, колегія суддів вважає
доходи відповідача мінливими, а тому
розмір аліментів має бути визначеним
відповідно до статті 184 СК у твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів
колегія суддів враховує обставини,
передбачені статтею 182 СК, а саме стан
здоров'я ОСОБА_7, матеріальне становище
сім'ї позивачки, на утриманні якої
знаходиться дитина, а також
матеріальне становище та розмір доходу
відповідача.

Доказів того, що на утриманні ОСОБА_5
знаходяться непрацездатні батьки, суду
не надано.

За таких обставин відповідним розміром
аліментів на дитину суд вважає 850 грн.
на місяць.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на умови
присудження аліментів у частці від
доходу батька та у твердій грошовій
сумі, рішення суду в цій частині
підлягає зміні.

Разом з тим, колегія не може прийняти до
уваги доводи апелянта про безпідставну
відмову суду у стягненні аліментів з
ОСОБА_5 за попередній період, а саме з
березня 2011 року.

За правилами статті 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються судом
від дня пред'явлення позову. Аліменти
за минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач доведе, що він вживав
заходів щодо одержання аліментів з
відповідача, але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати.

Доведення цих обставин в сукупності
покладається на позивача як нормами
сімейного законодавства, так і
правилами статті 60 ЦПК України.

Позивачка ОСОБА_3 не надала будь-яких
доказів виникнення у неї права на
аліменти за минулий час, а саме доказів
вчинення нею дій, спрямованих на
отримання аліментів, та ухилення
відповідача від їх сплати.

Таким чином, колегія суддів вважає
недоведеними обставини, за яких
аліменти ОСОБА_3 можуть бути
присуджені за минулий час за правилами
частини 2 статті 191 СК України, а тому не
вбачає підстав для зміни судового
рішення в частині часу, з якого
аліменти присуджені позивачці.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 12 серпня 2014 року в
частині розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 850
(вісімсот п'ятдесят) грн. щомісячно,
починаючи з 21 березня 2014 року до
досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в іншій частині залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Головуючий:

Судді: