Справа № 444/307/11
Головуючий у 1 інстанції: Зеліско
Провадження № 22-ц/783/4822/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представників
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 23 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Великодорошівської сільської ради,
ОСОБА_5, третя особа: відділ
Держземагенства у Жовківському районі
про визнання незаконними рішень та
визнання права власності на земельну
ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до
Великодорошівської сільської ради,
ОСОБА_5, третьої особи: Управління
Держкомзему у Жовківському районі
Львівської області про визнання
незаконним рішення та визнання права
власності на земельну ділянку.

Оскаржуваним рішенням Жовківського
районного суду Львівської області від
23 травня 2014 року в позовних вимогах
відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
вважає рішенням незаконним, оскільки
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального права та є
необґрунтованим. Не погоджується із
висновком районного суду, про те, що
вона не має право на спадкування
спірної земельної ділянки, оскільки зі
смертю матері втрачено право на
спадкування такої ділянки. Також
вказує, що право на отримання даної
земельної ділянки у приватну власність
у неї виникло на підставі того, що дана
ділянка перебуває у її користуванні.
Вказує, що після смерті ОСОБА_6 і на
даний час вона використовує як спірну
земельну ділянку так і земельні частки
(паї). Окрім того звертає увагу, що
передача спірної земельної ділянки
ОСОБА_5 є незаконною, оскільки така
ділянка не була вільною та перебувала у
її користуванні і не була у неї
вилучена.

Просить скасувати рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 23 травня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 задоволити.

17 жовтня 2014 року від відділу
Держземагенства у Жовківському районі
Львівської області надійшло
клопотання, у якому просять дану справу
розглядати без участі представника
(а.с. 87).

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився,
хоча про розгляд справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується розпискою (т.2 а.с. 93),
про причини неявки суд не повідомив та
з клопотанням про відкладення розгляди
справи не звертався, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що батьки ОСОБА_2
були власниками житлового будинку в
АДРЕСА_1 і після їх смерті за
позивачем судом визнано право
власності в порядку спадкування за
законом на зазначений будинок, для
обслуговування якого було виділено
земельну ділянку площею 0,25 га та 0,1 га
для ведення особистого селянського
господарства, загальна площа
присадибної ділянки 0,35 га перебувала у
користуванні матері позивача ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Жовківського районного
суду Львівської області від 03.02.2006 року
у цивільній справі №2-3121/2005р. за ОСОБА_2
в порядку спадкування за законом
визнано право власності на спадкове
майно, яке залишилося після смерті її
батьків, у тому числі і на
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу
житлового будинку від 16 травня 2006 року
позивач продала зазначений будинок
ОСОБА_8, в договорі не зазначено площу
земельної ділянки для його
обслуговування, а останній у
подальшому продав цей будинок ОСОБА_9,
якому рішенням відповідача (сільської
ради) від 12 вересня 2007 року № 9 передано
у власність земельну ділянку за
вказаною адресою площею 0,08 га для
будівництва та обслуговування цього
будинку з видачею державного акта на
право власності на цю земельну ділянку.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1
орієнтовною площею 0,138 га відійшла до
АДРЕСА_2 за рішенням Куликівської
селищної ради народних депутатів «Про
затвердження акту вибору земельної
ділянки під квартал для забудови
житлових індивідуальних будинків в
с. Великий Дорошів», а рішенням
сільської ради (відповідача) від 08
липня 2010 року № 21 земельну ділянку
площею 0,13 га відповідно до проекту
відведення кварталу індивідуальної
житлової забудови передано у власність
ОСОБА_5

03 листопада 2009 року ОСОБА_2 звернулася
до відповідача (сільської ради) із
заявою про передачу їй безоплатно у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,1 га по АДРЕСА_1.
Оскаржуваним рішенням від 23 квітня 2010
року № 84 (т. 1, а.с. 5,6) в задоволенні заяви
відмовлено.

Також судом встановлено, що відповідно
до рішення Куликівської селищної ради
від 11 лютого 1994 року «Про середню
частку земельного паю колгоспу ім.
Тімірязєва і затвердження списку осіб,
які мають право на земельну частку»
затверджено подані приватизаційною
комісією списки громадян на середню
земельну частку.

Згідно з проектом роздержавлення і
приватизації земель спілки пайовиків
ім. Тімірязєва с. Куликів
Куликівської селищної ради народних
депутатів Жовківського району
Львівської області відповідно до ст. 6
ЗК України в розрахунок для визначення
середньої земельної частки включені
площі сільськогосподарських угідь:
спілки пайовиків 1623,5 га, з них ріллі 1403
га, кормових угідь 220,5 га; особистих
підсобних господарств і присадибних
ділянок громадян, включених в списки
203,85 га.

Згідно з вказаним вище проектом
роздержавлення і приватизації земель
спілки пайовиків колгоспу ім.
Тімірязєва с. Куликів Куликівської
селищної Ради народних депутатів
Жовківського району Львівської
області площа присадибної земельної
ділянки, що перебувала у користуванні
ОСОБА_6, становить 0,35 га. Земельна
частка (пай) ОСОБА_6 зменшена на площу
присадибної ділянки, оскільки така
ділянка підлягала передачі у приватну
власність.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку. Якщо за життя
спадкодавець не набув права власності
на житловий будинок, земельну ділянку,
то спадкоємець також не набуває права
власності у порядку спадкування. Спори
про визнання права власності на
земельну ділянку та права на земельну
частку (пай) в порядку спадкування,
зокрема у випадках, якщо відсутній
отриманий спадкодавцем державний акт
про право власності на земельну
ділянку, зареєстрований належним
чином, якщо спадкодавцем не був
отриманий державний акт про право
власності на земельну ділянку, або в
державному акті є неточності, які
підлягають виправленню, розглядаються
судами з урахуванням вимог закону та
роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 про те,
що відповідно до статті 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну
ділянку та перехід права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
має місце за наявності наступних
юридичних фактів у їх сукупності:
ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки; виготовлення
технічної документації на земельні
ділянки; визначення меж земельної
ділянки в натурі; погодження із
суміжними землевласниками та
землекористувачами; одержання у
встановленому порядку державного акта
на землю; реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано право власності на конкретні
земельні ділянки не виникає та
відповідно до ст. 1216 ЦК України не
переходить до спадкоємців у порядку
спадкування, за винятком встановлених
випадків, на які поширюється дія п. 1
розділу X "Перехідні положення" ЗК
України (пп. 3 1, 3.5 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування").

Окрім того, батьки ОСОБА_2 на момент
смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 та
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10) не розпочали
процедуру приватизації земельної
ділянки площею 0,25 га відповідно до
чинного законодавства, тобто на момент
відкриття спадщини від них відсутні
будь-які звернення до відповідних
органів для отримання цієї земельної
ділянки у власність.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку в розмірі 0,25 га не
успадковувалась, а тому немає підстав
для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, з врахуванням висновку
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 19 березня 2014 року
якою скасовано рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
22 вересня 2011 року, яким було визнано
право власності ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0,1380 га, яка знаходится
по АДРЕСА_2 - для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
у справі, подані сторонами докази та
правильно визначив характер спірних
правовідносин.

В судовому засіданні Апеляційного суду
Львівської області представник
Великодорошівської сільської ради -
ОСОБА_3 надала пояснення проти
задоволення позову та вважає, що
визнання права власності на земельну є
безпідставним, оскільки батьки ОСОБА_2
на момент смерті не розпочали
процедуру приватизації земельної
ділянки площею 0,25 га відповідно до
чинного законодавства.

Покликання позивачки в апеляційній
скарзі, що вона набула права
користування вищезазначеною земельною
ділянкою, колегія суддів вважає
необґрунтованими та такими, що не
відповідають матеріалам справи.

Статтями 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Матеріали справи не містять доказів
того, що саме земельна ділянка якою за
життя користувалися батьки позивачки,
у встановленому законом порядку
надавалась ОСОБА_2 в користування, а в
силу ч.4 ст. 60 ЦПК України рішення не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених ст.ст. 57,
58, 59 ЦПК України, які б мали доказове
значення та заслуговували на увагу, чи
порушень норм процесуального права,
які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ст.. 309 ЦПК України
апелянтом не наведено.

Колегія суддів вважає, що висновки
районного суду достатньо вмотивовані і
підтвердженні доказами наявними в
матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного
суду Львівської області від 23 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
М.М. Шандра

Н.Л. Шумська