Справа № 352/705/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1795/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Вакарук
В.М., Горейко М.Д.,

секретаря
Гавриляк Є.М.,

з участю ОСОБА_2 та
представників позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по оплаті за
користування жилим приміщенням за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 02 липня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

25.03.2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом
до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стягнення 25000 грн.
заборгованості по оплаті за
користування жилим приміщенням,
посилаючись на те, що відповідачі
проживають у його будинку за договором
найму, однак за період з 15.12.2013 року по
25.03.2014 року не сплачують за
користування житлом.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 02 липня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_3
13500 грн. за користування жилим
приміщенням.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 по 1121,80 грн. судових витрат з
кожного.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність рішення
суду.

Суд не дав належної оцінки укладеному
між сторонами договору піднайму житла,
умовами якого не передбачена плата за
користування житлом. Апелянт вважає, що
наведене свідчить про безоплатність
надання житла для проживання.

Не враховано судом і того, що
повідомлення позивача про
встановлення плати за користування
житлом є фактично наміром в
односторонньому порядку змінити умови
договору, що суперечить положенням ст.
651 ЦК про можливість зміни чи
розірвання договору лише за згодою
сторін.

Крім того, ОСОБА_2 вважає безпідставним
стягнення плати за користування житлом
ще й тому, що 10.06.2014 року набрало
чинності рішення Тисменицького
районного суду від 13.03.2014 року про
розірвання договору піднайму та
виселення, що свідчить про чинність
договору піднайму до вказаної дати.

Просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з
мотивів, наведених у ній.

Представники ОСОБА_3 апеляційну скаргу
не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та представників позивача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23
травня 2013 року між сторонами укладено
договір піднайму, за умовами якого
ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 для проживання
житлову кімнату в житловому будинку
АДРЕСА_1 на умовах оплати ОСОБА_2
комунальних послуг.

12 вересня 2013 року ОСОБА_3 через
нотаріальну контору попередив
відповідачів про необхідність
звільнення житлового будинку в строк
до 15 грудня 2013 року.

20.12.2013 року ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_2
заяву про встановлення оплати за
проживання з врахуванням того, що
відповідачі фактично користуються не
тільки повністю житловим будинком, а і
господарськими спорудами і у
добровільному порядку не звільняють
домоволодіння, та чинять йому
перешкоди у користуванні житлом.

Встановлено, що рішенням Тисменицького
районного суду від 13.03.2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 10.06.2014 року задоволено
позов ОСОБА_3 та розірвано договір
піднайму житлового приміщення від
23.05.2013 року, укладений між ним та ОСОБА_2,
виселено відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4
та їх малолітнього сина ОСОБА_5 з
належного позивачу на праві власності
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЖК плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що ОСОБА_2 визнала факт
отримання заяви позивача про
встановлення плати за користування
житлом, продовжувала проживати у
будинку, незважаючи на попередження
про виселення, та не оплачувала за
користування житлом, що відповідно до
положень ст. 11 ЦК свідчить про
виникнення між сторонами цивільних
прав і обов'язків.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду, а тому підстав для скасування
рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 02 липня
2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

В.М. Вакарук

М.Д. Горейко