АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2604/14201/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/7248/2014 /2014Головуючий у
суді першої інстанції: Виниченко
Л.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 04
листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
при секретарі
Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на заочне
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2012 року в справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, які
діють в своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_6; ОСОБА_7, третя
особа: Служба у справах дітей
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації про
виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, які діють в
своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_6; ОСОБА_7, третя
особа: Служба у справах дітей
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, в якому з
урахуванням уточнень просила виселити
відповідачів з квартири АДРЕСА_1.
Посилалася на те, що 25 січня 2011 року
придбала з прилюдних торгів (аукціону)
вищевказану трикімнатну квартиру, яка
належала на праві власності ОСОБА_4
Зазначила, що на час придбання
квартири, в ній були зареєстровані та
проживали відповідачі. 13 квітня 2012 року
на адресу відповідачів вона направила
вимогу про добровільне їх виселення та
зняття з реєстрації. Вимога не була
отримана відповідачами у зв'язку із
закінченням терміну зберігання. ОСОБА_5
вказує на те, що на час звернення до
суду відповідачі залишаються
зареєстрованими у спірній квартирі,
добровільно її не звільняють, чим
порушують її права в частині
користування та розпорядження
належним їй майном.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 грудня 2012
року позов задоволено; виселено ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з квартири
АДРЕСА_1 вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 просили рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи.
Зокрема, зазначили, що лист-вимогу про
виселення не отримували, а також спірна
квартира являється єдиним житлом
малолітнього ОСОБА_6, суд ухвалив
рішення про його виселення без участі
представника органу опіки та
піклування

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 19 вересня 2013 року апеляційні
скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відхилено,
заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 грудня 2012
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 19 вересня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, оскільки,
ОСОБА_7 не був належним чином
повідомлений про розгляд справи в суді
апеляційної інстанції на 11 липня 2013
року, на 25 липня 2013 року, на 19 вересня 2013
року, відповідно був позбавлений
можливості підтримати доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8,
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі Свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів
від 25.01.2011 року, виданого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 (а.с.6,7).

Судом встановлено, що прилюдні торги
проводилися державним виконавцем ВДВС
Дніпровського РУЮ в м. Києві по
виконанню виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_12
від 18.08.2009 року, зареєстрованого в
реєстрі за № 1403, яким звернуто
стягнення на квартиру АДРЕСА_1 яка є
предметом іпотечного договору, для
задоволення вимог стягувача ВАТ
«Перший Інвестиційний Банк» (а.с.62).

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 20.01.2012 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 25.07.2012 року, відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_4 до Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського РУЮ у м. Києві, ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», ТОВ «Українська експертна
група», ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3,
Орган опіки та піклування Дніпровської
РДА в м. Києві, КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» про визнання
недійсним протоколу про проведення
прилюдних торгів, скасування державної
реєстрації права власності на
квартиру, предметом спору якого було
оскарження дій щодо виконання
вищезазначеного виконавчого напису
про звернення стягнення на спірну
квартиру (а.с.63-65, 66-67).

Згідно довідки форми № 3 від 04.05.2012 року
у спірній квартирі зареєстровані:
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а.с.8).

13 квітня 2012 року ОСОБА_5 надіслала на
адресу відповідачів рекомендованим
листом письмову вимогу про добровільне
виселення та зняття з реєстрації усіх
членів їх сім'ї зі спірної квартири, що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та поштовою квитанцією від
13.04.2012 року про відправку
кореспонденції (а.с.9,10). Проте, вказана
вимога відповідачами на поштовому
відділенні не отримувалася і була
повернута за закінченням терміну
зберігання, відповідно відповідачами
не виконана

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За умовами ч.1ст.109 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 Закону
України «Про іпотеку», звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки, згідно п.8 ч.1 ст.346 ЦК
України право власності відповідачів
на квартиру АДРЕСА_1 припинилося, а
ОСОБА_5 в свою чергу набула право
власності на спірну квартиру, та
дотрималася порядку повідомлення
відповідачів про виселення з квартири,
які до цього часу не виселилися із
спірної квартири, суд прийшов вірного
висновку про їх відповідне виселення.

Крім того, колегія не приймає до
уваги посилання апелянтів, щодо
виселення неповнолітнього ОСОБА_6 із
житлового приміщення без участі
представника органу опіки та
піклування, оскільки Служба у справах
дітей Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації приймала
участь при розгляді справи, як третя
особа.

Позовні вимоги належним чином
розглянуті судом першої інстанції,
всім дослідженим доказам дана належна
правова оцінка. Підстав для скасування
рішення суду з мотивів, викладених в
апеляційних скаргах, колегія не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319
ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 грудня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-