Справа №490/971/14-ц 04.09.2014 04.09.2014 04.09.2014
Провадження №22-ц/784/2370/14 Суддя по 1
інстанції - Черенкова Н.П.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

4 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Данилової О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання -
Орельській Н.М.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2 та її
представника - ОСОБА_3,

- відповідачки ОСОБА_4 та її
представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 26 червня 2014 року у
справі за

позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особи, яка не
заявляє самостійний вимог щодо
предмета спору: адміністрація
Центрального району Миколаївської
міської ради, про усунення перешкод у
користуванні квартирою,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулися
з позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні квартирою.

Позивачка вказувала, що вона є
власницею квартири АДРЕСА_1, що
розташована у одноповерховому
багатоквартирному будинку,
відповідачці належить у цьому ж
будинку поруч квартира № 7.

Відповідачка у дворі загального
користування на прибудинковій
земельній ділянці самочинно
встановила металеву огорожу із сітки,
чим створює перешкоди у доступі до
стіни та вікон належної їй квартири №
6 та не дозволяє технічно
обслуговувати стіну квартири,
проводити ремонти.

Уточнюючи позовні вимоги та
посилаючись на ст. 391 ЦК України,
позивачка просила зобов'язати
відповідачку демонтувати частину
металевої огорожі шириною 2,5 м та
довжиною 4 м для здійснення нею
безперешкодного доступу до зовнішньої
стіни та вікна її квартири.

Заперечуючи проти позову,
відповідачка посилалась на те, що
огорожу облаштувала для прогулянок
свого психічно хворого сина за яким
доглядає.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 26 червня 2014 року
позов задоволено. Зобов'язано
відповідачку демонтувати частину
металевої огорожі шириною 2,5 м та
довжиною 4 м, яка розташована у дворі
загального користування по АДРЕСА_2.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
просила його скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія судів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів справи, позивачці та
відповідачці у одноповерховому
багатоквартирному житловому будинку
№ 67 по вул. Нікольській в м.
Миколаєві належать квартири № 6 та № 7
відповідно, розташовані поряд.

Відповідачка у дворі загального
користування на земельній ділянці, яка
відноситься до прибудинкової
території, самочинно встановила
металеву огорожу із сітки (рабиці) для
здійснення прогулянок психічно
хворого сина.

Вказана огорожа створює
перешкоди у доступі до лівої
зовнішньої стіни та вікон належної
позивачці квартири № 6, не дозволяючи
технічно їх обслуговувати, проводити
ремонти, що є порушенням вимог ДБН
360-92 п. 3.25.

Зазначене підтверджується
висновком спеціаліста від 16 червня 2014
року (а.с. 52-63), а також постановою від 15
січня 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності по
ст. 150 КоАП України за порушення Правил
користування житловими будинками
(самовільне встановлення огорожі із
сітки у дворі загального
користування).

За такого, задовольняючи позов, суд
першої інстанції правомірно виходив з
того, що порушене право позивачки на
користування квартирою підлягає
захисту шляхом часткового демонтажу
самочинно встановленої огорожі.

Доводи відповідачки в апеляційній
скарзі про порушення прав її сина
інваліда є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування або
зміни оскаржуваного рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 26
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: