Головуючий І інстанції - Руднєва О.О.
Провадження: 22-ц/790/5856/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Сащенка І.С.,
Овсяннікової А.І.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 07 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», третя особа: приватний
нотаріус Харківського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню,
-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 06.11.2007 року між ним
та відповідачем укладено договір
відновлювальної кредитної лінії, а
також іпотечний договір, гідно із п. 1.1.1
якого, предметом іпотеки є трикімнатна
квартира загальною площею 103,9 кв.м, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4
17.10.2012 року вчинено виконавчий напис,
що зареєстровано в реєстрі за № 2765,
згідно із яким запропоновано звернути
стягнення на зазначену квартиру.

Вважає, що вчинення спірного
виконавчого напису не відповідає
чинному законодавству України, умовам
іпотечного договору. Зазначив, що
відповідач приховав від третьої особи
той факт, що його заборгованість та
зобов'язання за кредитним договором,
так само як законність звернення
стягнення на предмет іпотеки, є
спірними. Тобто, такими, що на момент
вчинення виконавчого напису були
предметом розгляду в судах, а також, що
згідно із умовами іпотечного договору,
відповідач не мав права звертатись до
нотаріуса щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки враховуючи, що до цього
вже звернувся до суду із позовом про
звернення стягнення.

Просив визнати виконавчий напис,
вчинений 17.10.2012 року приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та
зареєстрований у реєстрі за №2765 таким,
що не підлягає виконанню.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 07 липня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано виконавчий
напис, вчинений 17.10.2012 року приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 2765 таким,
що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи. В обґрунтування
скарг зазначають, що судом першої
інстанції не було з'ясовано питання
щодо виконання рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виконавчого напису. Також станом на
теперішній час заборгованість за
кредитом не погашена, а тому, вважає, що
позивач має право вибору способу
судового захисту передбаченого
законом або договором. На момент
вчинення виконавчого напису у
нотаріуса не було підстав для відмови у
вчиненні напису.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 06.11. 2007 року
між позивачем та відповідачем укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії № 805/6/18/7-181. Згідно із п. 1.1, п.п. 1.1.1
Договору, відповідач зобов'язався
надавати позивачу грошові кошти
окремими частинами (кредит) на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

Зобов'язання за договором
відновлювальної кредитної лінії №
805/6/18/7-181 забезпечено іпотечним
договором № 805/13/18-5/7-1172 від 29.11.2007 року.
Згідно із п. 1.1.1. зазначеного іпотечного
договору, предметом іпотеки є
трикімнатна квартира загальною площею
103,9 кв.м, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 12.06.2013 року по справі №2-2619/11
позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»
задоволено повністю. Звернено
стягнення за іпотечним договором
№805/13/18 - 5/7 - 1172 від 29.11.2007 р. на предмет
іпотеки, нерухоме майно - трикімнатну
квартиру загальною площею 103,9 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Визначено спосіб реалізації предмета
іпотеки, квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3, шляхом продажу з прилюдних
торгів за ціною визначеною суб'єктом
оціночної діяльності у відповідності з
вимогами Закону України «Про виконавче
провадження» у межах процедури
виконавчого провадження. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ
«Укрсоцбанк» про визнання іпотечного
договору № 805/13/18-5/7-1172 від 29.11.2007 року
недійсним відмовлено повністю.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 28.10.2013 року по справі №2-
2619/11 задоволено клопотання
представника ОСОБА_3, зупинено
провадження у справі до вирішення
цивільної справи № 2018/9744/2012 за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ПАТ «Укрсоцбанк» про
припинення зобов'язань за Договором
відновлювальної кредитної лінії №
805/6/18/7-181 від 06.11.2007 року, що
розглядається Київським районним
судом м. Харкова.

17.10.2012 року приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис,
згідно із яким запропоновано звернути
стягнення на нерухоме майно:
трикімнатну квартиру, загальною площею
103,9 кв.м, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 та належить на праві власності
позивачу, яку на підставі іпотечного
договору № 805/13/18-5/7-1172 від 29.11.2007 року
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_6 за реєстром № 281 передано в
іпотеку відповідачу.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що звернення до нотаріуса за
наявності судового спору суперечить
умовам іпотечного договору.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна виходячи
з наступного.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

У відповідності до ст.18 ЦК України
нотаріус здійснює захист цивільних
прав шляхом вчиненням виконавчого
напису на борговому документі у
випадках і порядку встановлених
законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Згідно, пункту 17 Постанови ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникакають із
кредитних правовідносин», наявність
виконавчого напису нотаріуса,
вчиненого за невиконання кредитного
договору, за відсутності реального
виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
права кредитора права на отримання
процентів за користування кредитом і
пені, передбачених договором за
несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення до суду після вчинення
виконавчого напису про звернення
стягнення на предмет іпотеки з вимогою
про стягнення кредитної
заборгованості суд має з'ясувати
питання про виконання виконавчого
напису із урахуванням цього вирішити
спір на підставі законодавства та умов
кредитного договору.

Судова колегія приходить до висновку
про те, що судом першої інстанції не
було з'ясовано питання щодо виконання
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виконавчого
напису.

Також судова колегія враховує, що
виконавчий напис був вчинений за строк
за який проводиться стягнення з 07.12.2009
року по 22.06.2012 року на задоволення вимог
ПАТ «Укрсоцбанк» на загальну суму з
урахуванням пені на 3709214,85 грн. У той час
рішенням Ленінського райсуду м.
Харкова від 12.06.2013 року встановлена
загальна заборгованість на 2904472,51 грн.
Тобто, розмір заборгованості не є
ідентичним.

Крім того, станом на теперішній час
заборгованість за кредитом не
погашена, а тому позивач має право
вибору способу захисту своїх прав як
шляхом звернення до суду, так і шляхом
звернення до нотаріуса.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального права і
підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 07 липня 2014 року скасувати
і ухвалити нове рішення. У позові
ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -