Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3721/14
Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Осоцького І.І.

суддів Краснокутської
О.М.

Воробйової І.А.

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
будівельний коледж» на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 16 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
будівельний коледж», треті особи:
ОСОБА_4, Міністерство освіти і науки
України, про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, який в ході розгляду
справи був уточнений, до Державного
вищого навчального закладу
«Запорізький будівельний коледж»,
треті особи: ОСОБА_4, Міністерство
освіти і науки України, про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що з
30.08.2013 року між нею та відповідачем був
укладений безстроковий трудовий
договір, згідно з яким відповідач
зобов'язаний був надати роботу
відповідно до її спеціальності, рівня
підготовки та досягнутої між ними
домовленості, а також виданого
відповідачем наказу № 53-к від 30.08.2013
року, а саме: в якості викладача
спецдисциплін - «Економіка
будівництва» та «Ціноутворення» з
встановленням категорії «спеціаліст
вищої категорії», педагогічним званням
- «викладач-методист», з
підтвердженнями її педагогічного
стажу та встановити (надати) їй
педагогічне навантаження в кількості
720 годин, як штатному педагогічному
працівнику.

Свої зобов»язання відповідно до
укладеного трудового договору
відповідач не виконав, оскільки надав
іншу роботу,що не передбачена трудовим
договором.

20.12.2013 року наказом № 85-к її було
звільнено з займаної посади згідно п.4
ст.40 КЗпП України за систематичну
неявку на своє робоче місце без
поважних причин.

Вважає звільнення незаконним, оскільки
відповідач звільнив її з підстав, не
передбачених законом, без врахування
обставин, що мали значення для
прийняття рішення про звільнення.

Незаконними діями відповідача їй
завдано моральної шкоди, яка полягає в
тому, що вона втратила душевний спокій,
постійно перебуває у роздратованому
стані, не може найти нормальної роботи,
адже в її трудовій книжці зазначена
причина звільнення, що викликає
природню насторогу у потенційного
роботодавця.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила суд визнати незаконним та
скасувати наказ № 85-к від 20.12.2013 року
про її звільнення ,поновити її на
посаді викладача спеціальних
дисциплін «Економіка будівництва» та
«Ціноутворення» зобов'язавши
Державний вищий навчальний заклад
„Запорізький будівельний коледж"
внести відповідні зміни у трудову
книжку, стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, , а також за
затримку розрахунку, починаючи з 20.12.2013
року по момент винесення судового
рішення про поновлення її на роботі та
стягнути у відшкодування моральної
шкоди 150 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 16 липня
2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ виконуючого
обов'язки директора Державного вищого
навчального закладу „Запорізький
будівельний коледж" № 85-к від 20.12.2013
року про звільнення ОСОБА_3 з посади
викладача спеціальних дисциплін
згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді викладача
спеціальних дисциплін Державного
вищого навчального закладу
„Запорізький будівельний коледж".

Стягнуто з Державного вищого
навчального закладу „Запорізький
будівельний коледж"на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 10 294 грн. 41 коп.

Зобов'язано виплату заробітної плати
провести за вирахуванням податку на
прибуток і інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з Державного вищого
навчального закладу „Запорізький
будівельний коледж" на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
2 000 грн.

Стягнуто з Державного вищого
навчального закладу „Запорізький
будівельний коледж" у дохід держави
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Державний вищий навчальний заклад
«Запорізький будівельний коледж»
подав апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у позовних вимогах
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню за таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і з матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_3
працювала в Державному вищому
навчальному закладі „Запорізький
будівельний коледж" (далі ДВНЗ „ЗБК") з
12.11.1980 року по 20.12.2013 року (копія
трудової книжки т.1 , а/с 59-62).

Наказом в.о директора ДВНЗ „ЗБК" №
53-к від 30.08.2013 р. завідувач денним
відділенням ОСОБА_3 переведена на
посаду викладача спецдисциплін,
категорія „спеціаліст вищої
категорії", педагогічне звання
„викладач-методист"з 30 серпня 2013р.( т.1,
а/с 52).

Наказом в.о директора ДВНЗ „ЗБК" №
85-к від 20.12.2013 р. ОСОБА_3 звільнена з
посади викладача спеціальних
дисциплін з 20 грудня 2013 р. згідно п.4
ст.40 КЗпП України за систематичну
неявку на своє робоче місце без
поважних причин (т.1,а/с 8).

Поновлюючи ОСОБА_3 на роботі, суд першої
інстанції виходив із того,що
звільнення її з посади було здійснено
без врахувань наявності поважних
причин відсутності позивачки на
роботі і з порушенням вимог закону.

Такі висновки суду підтверджуються
здобутими у справі доказами.

Так із заяви ОСОБА_3. від 29.08. 2013р на ім.»я
виконуючого обов»язки директора ЗБК
ОСОБА_5 про її перевод(а.с.51т.1) видно,що
вона просила перевести її на посаду
викладача спецдисциплін «Економіка
будівництва та ціноутворення».

Із наказу в.о. директора коледжу №53-к
від 30.08.2013р.(а.с.52т.1) вбачається,що
ОСОБА_3 переведена на посаду викладача
спецдисциплін з 30 серпня 2013р., проте в
наказі не зазначено про те , обов»язок
викладання яких саме дисципліни на неї
покладено.

З матеріалів справи видно,що
неодноразово ОСОБА_3 зверталась до
керівництва з заявами про надання їй
інформації щодо її педагогічного
навантаження на 2013-2014 учбовий рік
(а.с.42-44,46 т.1),проте з наказом про обсяг і
характер виконуваної роботи позивачка
була ознайомлена лише25.09.2013р,що
підтверджується листом територіальної
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області №05-М-1002-2 від
05.12.2013р.(а.с.27-28т.1)за результатами
перевірки скарги.

Наказом №202-ОД від 29.08.2013р. ОСОБА_3
встановлено педагогічне навантаження
на 2013/2014 навчальний рік в обсязі 305
академічних годин з викладанням
дисципліни «Технологічні лінії
виготовлення деталей і конструкцій».

Згідно диплому ОСОБА_3
НОМЕР_1,виданому Дніпропетровським
інженерно-будівельним інститутом
22.06.1987р. рег.№470 позивачка має
спеціальність «Промислове і
громадське будівництво»(а.с.104,т1).

Із роз»яснення Державного вищого
навчального закладу «Придніпровська
державна академія будівництва та
архітектури» №38.10.07 від 13.01.2014р(а.с.90 т.1)
вбачається ,що дисципліна
«Технологічні лінії виготовлення
деталей і конструкцій» не передбачена
навчальним планом спеціальності
«Промислове та цивільне будівництво» і
не є фаховою для випускника ,що
закінчив ВНЗ за цією спеціальністю.
Відповідно до наказу Міністерства
освіти і науки,молоді та спорту України
від 29.11.2011р. №1377 ОСОБА_3 може викладати
вказану дисципліну після проходження
науково-педагогічного стажування чи
підвищення кваліфікації з відповідної
дисципліни тривалістю не менше 6
місяців.В іншому разі викладання нею
дисципліни «Технологічні лінії
виготовлення деталей і конструкцій»
може розглядатись як порушення
Ліцензійних умов надання освітніх
послуг у сфері вищої освіти.

Таким чином із наведених
матеріалів справи вбачається,що
невиконання позивачкою обов»язків
викладача з дисципліни «Технологічні
лінії виготовлення деталей і
конструкцій» було з поважних
причин,оскільки вона не могла
виконувати покладені на неї обов»язки.

Звільняючи ОСОБА_3 з роботи на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України,
відповідач послався в наказі про
звільнення на її систематичну неявку
на своє робоче місце без поважних
причин, проте із наданих відповідачем
доказів не вбачається не тільки того,що
вона була фізично відсутня на своєму
робочому місці, але й самий факт
наявності у неї робочого місця.
Матеріали справи не містять у собі
даних щодо закріплення за ОСОБА_3
конкретного робочого місця або
ознайомлення її з робочим місцем.

Крім того згідно до вимог ст.149
КЗпП України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

За вимогами ст.43КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених ,зокрема, п4
статті40 цього Кодексу може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу первинної
профспілкової організації,членом якої
є працівик.Подання власика або
уповноваженого ним органу має
розглядатись у присутності
працівника,на якого воно
внесено.Розгляд подання у разі
відсутності працівника допускається
лише за його письмовою заявою.

У порушення вимог ст.149,ст.43 КЗпП
України від ОСОБА_3 не було витребувано
письмових пояснень щодо її відсутності
на роботі і питання про її звільнення
розглянуто профспілковою організацією
без її участі і повідомлення про такий
розгляд.

З огляду на зазначене, судова
колегія приходить до висновку про те,що
судом першої інстанції правильно
встановлено те,що позивачка ОСОБА_3
була звільнена з роботи з порушенням
вимог закону, а тому підлягає
поновленню на роботі.

Згідно довідки ДВНЗ
«Запорізький будівельний коледж» від
21.01.2014р.(а.с.55т.1) заробітна плата
позивачки за останні два місяці роботи
складає: у вересні 2013р.-1665гр.96коп.,у
жовтні 2013р.-1097гр.49коп. Середньоденна
заробітна плата дорівнює 69,09гр.
Вимушений прогул становить 149 робочих
днів,за які на користь позивачки
належить стягнути з відповідача 10
294гр.41коп.,про що суд зазначив суд у
рішенні.

Судом першої інстанції повно і
всебічно з»ясовані обставини справи,що
мають для еї значення, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
не порушені, застосовані
вірно,постановлено законне і
обгрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги про
те,що судом неповно з»ясовані
обставини справи та порушені норми
процесуального закону, а висновки не
підтверджуються доказами, є
неспроможними,оскільки з матеріалів
справи видно,що відповідач надавав
суду пояснення і докази на свій
розсуд,не був обмежений судом у праві
з»ясовувати всі обставини,не заявляв
клопотання про неповне з»ясування
судом обставин справи і необхідність
їх додаткового дослідження, а Аналіз
діяльності ДВНЗ «ЗБК»,який містить у
собі інформацію щодо відповідності
педагогічного навантаження позивачки
її базовій освіті,не спростовує
висновки суду щодо незаконності
звільнення її з роботи на підставі
здобутих доказів у їх сукупності.

Інші доводи є несуттєвими і
спростовуються матеріалами справи і
наведеними вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
будівельний коледж»відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 16 липня 2014 у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: