Доманівський районний суд
Миколаївської області
35 м. смт. Доманівка Доманівський район
Справа № 475/129/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.09.2014смт. Доманівка

Доманівський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Вадовської А.В.,

за участю секретаря: Кравець Л.В.,

представника позивача: Колеснікової
О.О.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Дельта
Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором та судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "Дельта Банк" звернулось до суду
з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості.

Позов мотивований тим, що 26 липня 2007
року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступник АТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_2 укладений кредитний договір
№0 (відповідно до додаткового
договору реєстраційний номер змінений
на №1).

За умовами кредитного договору позивач
надав відповідачеві ОСОБА_2 кредит у
сумі 9009 доларів США з розрахунку 13%
річних на строк з 26.07.2007 року по 26.07.2012
року для придбання автомобіля.

20.02.2009 р. АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
уклали додаткову угоду до кредитного
договору, за якою домовилися про зміну
схеми погашення кредиту та кінцевого
строку його дії до 26.07.2014 р.

08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» укладений договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, за яким в порядку, обсязі та
на умовах, визначених даним Договором,
АТ «УкрСиббанк» відступило АТ
«ДельБанк» право вимоги за кредитними
та забезпечувальними договорами.
Внаслідок цього АТ «Дельта Банк»
замінило АТ «УкрСиббанк» як кредитора
у переданих зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до позивача
перейшло право вимагати від боржників
повного, належного та реального
виконання обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

На підставі договору від 08.12.2011 р.
позивач набув право вимоги за
кредитним договором №1 (далі
Договір).

За умовами кредитного договору
відповідач ОСОБА_2 зобов'язувався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитом до закінчення
строку, визначеного договором, на
умовах, що ним визначені.

Виконання позичальником ОСОБА_2 взятих
на себе зобов'язань за договором
забезпечене договором поруки №129692 від
26.07.2007 р., укладеним між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та

ОСОБА_4 Поручитель ОСОБА_4 за умовами
договору поруки несе солідарну
відповідальність з боржником перед
кредитором у разі невиконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань.

Позичальник ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконує,
у зв'язку з чим Банк звернувся 04.02.2014 р.
до суду з позовом до відповідачів про
стягнення заборгованості в
солідарному порядку.

Після збільшення позовних вимог
позивач просив стягнути з відповідачів
у солідарному порядку заборгованість,
що утворилася станом на 25.07.2014 р., в
розмірі 12503,68 долари США, що
еквівалентне 146043,78 грн., в тому числі:
заборгованість за кредитом у розмірі
6559,15 доларів США, що еквівалентне 76629,68
грн., заборгованість за відсотками у
розмірі 5941,53 долари США, що
еквівалентне 69414,10 грн., та у
пропорційному порядку з відповідачів
стягнути понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача Колеснікова О.О. позов
підтримала, просила стягнути з
відповідачів на користь позивача в
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором в розмірі 146043,78
грн., що еквівалентне 12503,68 доларам США,
та у пропорційному порядку понесені
судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 жодного разу в
судове засідання не з'явилася, про час
та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, заяву про
розгляд справи за її відсутності не
надавала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3 позов не визнали, просили
відмовити позивачеві в задоволенні
його вимог. При цьому посилалися на
безпідставне збільшення кредитором
кредитної ставки з 13% до 18% без
належного повідомлення відповідача
про таку зміну та просили відмовити
позивачеві в задоволенні позовних
вимог через сплив позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 26 липня 2007 р.
укладений договір №0 про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу, за умовами якого
відповідач отримав кредит у розмірі 9009
доларів США, що еквівалентне 45495,45 грн.
за курсом НБУ на день укладення
договору, для придбання автомобіля
(п.1.1, 1.4).

26 липня 2007 р. до зазначеного договору
укладена додаткова угода №1, якою
сторони погодили про внесення
доповнень до основного договору,
зокрема про сплату позичальником банку
комісії (п.1.3.5) та зміну розміру
процентної ставки за користування
кредитними коштами.

20 лютого 2009 р. сторони уклали додаткову
угоду, за якою змінили кінцевий термін
погашення кредиту до 26.07.2014 (п.3.2) та
змінили схему погашення кредиту,
відповідно до якої позичальник 20 числа
кожного календарного місяця строку
кредитування повинен сплачувати
ануїтетний платіж у розмірі 165 доларів
США.

За умовами п.3 цієї ж угоди сторони
дійшли згоди про: перенесення строків
виконання зобов'язань позичальника зі
сплати процентів за договором, сплата
процентів, нарахованих у період з 01.10.2008
р. по 31.10.2008 р., здійснюється в період з
01.11.2013 р. по 10.11.2013 р.; нарахованих у
період з 01.11.2008 р. по 28.11.2008 р.,
здійснюється в період з 01.12.2013 р. по
10.12.2013 р.; нарахованих у період з 01.12.2008 р.
по 31.12.2008 р., здійснюється в період з
01.01.2014 р. по 12.01.2014 р.; нарахованих у
період з 01.01.2009 р. по 30.01.2009 р.,
здійснюється в період з 01.02.2014 р. по
10.02.2014 р. (п.3.1)

Також змінений кінцевий термін
повернення кредиту не пізніше 26 липня
2014 р. (п.3.2).

Обидві додаткові угоди є невід'ємною
частиною основного договору.

За умовами п.1.2.2 позичальник
зобов'язався повернути кредит у
повному обсязі в термін та розмірах, що
встановлені графіком погашення
кредиту згідно Додатку №1 до договору,
але не пізніше 26.07.2014 р.

Згідно п.1.3.1 договору за користування
кредитними коштами протягом перших 30
календарних днів, рахуючи з дати видачі
кредиту, процентна ставка
встановлюється у розмірі 13% річних. У
випадку, якщо Банк не повідомив

позичальника про встановлення нового
розміру процентної ставки на наступний
місяць строку кредитування відповідно
до умов Договору, застосовується
розмір процентної ставки, діючий у
попередньому місяці.

Розділом 5 договору визначена в тому
числі процедура зміни процентної
ставки, а саме: банк не пізніше, ніж за 14
днів до дати збільшення розміру
процентної ставки повідомляє
позичальника про встановлення нової
процентної ставки, із зазначенням її
розміру, дати початку дії такої ставки,
шляхом направлення поштою за адресою
позичальника відповідного
рекомендованого листа.

Пунктами 6.1.2 кредитного договору
передбачено право банку у разі
недотримання позичальником умов цього
договору вимагати дострокового
повернення кредиту, сплати нарахованих
за ним процентів.

Кредитні зобов'язання позичальника
ОСОБА_2 забезпечені договором поруки
№129692 від 26.07.2007 р., укладеного між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

За умовами п.п.1.3, 1.4 поручитель ОСОБА_4
несе солідарну відповідальність з
боржником за всіма зобов'язаннями
останнього за кредитним договором.

Пунктом 1.2 договору поруки визначено,
що поручителю відомі умови основного
договору, зокрема сума основного
договору 9009 доларів США, що дорівнює
45495,45 грн., термін виконання
зобов'язання 26 липня 2012 р., якщо
основним договором не буде
встановлений інший строк.

За умовами п.2.1 договору поруки
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони
розуміють візування поручителем змін
до основного договору та/або отримання
його письмової згоди з такими змінами
та/або шляхом обміну листами,
факсимільними повідомленнями та/або
укладення поручителем додаткової
угоди до цього Договору щодо внесення
відповідних змін.

Як вбачається з додаткових умов до
основного договору від 26.07.2007 р. та від 20
лютого 2009 року, укладених між АКІБ
«УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2,
вони не містять відомостей про
погодження їх з поручителем ОСОБА_4,
хоча як вбачається з їх змісту обсяг
відповідальності поручителя за ними
збільшується.

З копії виписки з договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 р. між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»
вбачається, що між ними укладений
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

За актом прийому-передачі від 29.12.2011 р.
документації за договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 р. передані
документи за кредитним договором
№0 боржника ОСОБА_2

Судом встановлено, що зобов'язання за
кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк»
виконав, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти
в повному обсязі, що підтвердив
відповідач ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, внаслідок
чого утворилася заборгованість.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина
перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (частина
перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у частині першій статті 509 ЦК
України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання

має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи,
сторони встановили як строк дії
договору - до повного погашення
позичальником заборгованості за
кредитом та процентами за користування
ними (пункт 9.8 кредитного договору),
кінцевий строк повернення кредиту - до
26 липня 2014 року (пункт 3.2 додаткової
угоди №1 від 20.02.2009 р.), так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів - 20 числа кожного
календарного місяця строку
кредитування (пункт 2.1 додаткової угоди
№1 від 20.02.2009 р.).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначені у статті
1050 ЦК України. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу (частина друга
статті 1050 ЦК України).

Правові наслідки порушення
зобов'язання боржником визначені також
у частині першій статті 611, частині
другій - четвертій статті 612 ЦК України,
які передбачають відповідальність
боржника.

Таким чином, умовами кредитного
договору погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії
договору сторони встановили й строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із частиною
третьою статті 254 ЦК України спливає у
відповідне число останнього місяця
строку. Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (стаття 253
ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
скільки з певними моментами (фактами),
які свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Зазначена правова позиція відображена
в постанові

Верховного Суду України від 19 березня
2014 р. у справі №6-20цс14.

Відповідно до положень ч.1 ст.360-7 ЦПК
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

За умовами кредитного договору (пункт
2.1 додаткової угоди №1 від 20.02.2009 р.)
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами: шляхом
сплати щомісячними ануїтетними
платежами в розмірі 165 доларів США до 20
числа кожного місяця.

Оскільки умовами договору передбачені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
отже і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами
договору погашення кредиту та
відсотків повинно здійснюватись
позичальником частинами 20 числа
кожного місяця, то початок перебігу
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Позичальник ОСОБА_2 не виконує
зобов'язання з 2009 р., про що зазначив у
судовому засіданні.

Проте, банк звернувся до суду з позовом
до нього 4.02.2014 р.

За такого, зважаючи на те, що відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у
своїх запереченнях послалися на
застосування позовної давності,
позовні вимоги підлягають задоволенню
в межах строку позовної давності.

Зважаючи на те, що позивач не надав
доказів того, що відповідач ОСОБА_2 був
повідомлений про зміну процентної
ставки у визначеному п.5.2 основного
договору порядку, сума заборгованості,
яка підлягає стягненню з нього,
відповідно до графіку платежів
(додаток №2 до додаткової угоди від
02.02.2009 р.) становить 7144,74 долари США, що
еквівалентне 83450,56 грн., з яких 5018,81
доларів США, що еквівалентне 58619,70 грн.,
заборгованість за кредитом, 2125,93
доларів США, що еквівалентне 24830,86 грн.,
заборгованість за відсотками. До
загальної суми заборгованості за
відсотками включені 392,46 доларів США,
нараховані за період з 01.10.2008 р. по 30.01.2009
р., оскільки за умовами додаткової
угоди №1 від 20.02.2009 р. відповідач ОСОБА_2
погодився про перенесення їх сплати на
період 2013-2014 років (п.3.1).

Позовні вимоги позивача до відповідача
ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як вбачається з договору поруки №129692
від 26.07.2007 р., укладеного між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, остання
погодилася з тим, що їй відомі умови
основного договору, зокрема сума
основного договору 9009 доларів США, що
дорівнює 45495,45 грн., термін виконання
зобов'язання 26 липня 2012 р., якщо
основним договором не буде
встановлений інший строк. (п.1.2).

За умовами п.2.1 договору поруки
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя. Цей же пункт роз'яснює
визначене в ньому поняття «згоди
поручителя».

Укладені додаткові угоди до основного
договору від 26.07.2007 р. та 20.02.2009 р. не
містять доказів того, що поручитель
ОСОБА_4 погодилася на їх укладення,
тобто вони вчинені без її згоди. Крім
цього, за змістом цих угод вони
збільшили обсяг її відповідальності,
оскільки угодою від 20.02.2009 р. визначений
кінцевий термін 26.07.2014 р., замість 26.07.2012
р., визначеного у договорі поруки.

Додатковою угодою №1 від 26.07.2007 р.
основний договір доповнений пунктом
3.4.6, за яким позичальник зобов'язався
сплачувати платежі на користь третіх
осіб, що не було передбачене основним
договором, забезпеченим порукою, та
збільшує обсяг відповідальності
поручителя ОСОБА_4 без її на те згоди.

За таких обставин вбачається наявність
двох умов, що є підставою для
припинення договору поруки та відмови
в задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості з поручителя
ОСОБА_4: внесення без її згоди змін до
основного зобов'язання та збільшення
обсягу її відповідальності внаслідок
таких змін.

До позивача ПАТ «Дельта Банк» в силу
ст.514 ЦК України перейшли права
первісного кредитора у зобов'язанні, що
підтверджене випискою з договору від
08.12.2011 р., укладеного між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», а
тому саме на його користь підлягає
стягненню заборгованість.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на
користь позивача з відповідача ОСОБА_2
підлягають стягненню пропорційно до
задоволених вимог понесені судові
витрати на суму 834,51 грн.

Керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк"
заборгованість, яка утворилася станом
на 25.07.2014 р. за кредитним договором
№0 від 26.07.2007 р., в сумі 83 450
(вісімдесят три тисячі чотириста
п'ятдесят) грн. 56 коп., що еквівалентне
7144,74 доларам США, із яких: 58 619 (п'ятдесят
вісім тисяч шістсот дев'ятнадцять) грн.
70 коп., що еквівалентне 5018,81 доларам США,
заборгованість за кредитом; 24 830
(двадцять чотири тисячі вісімсот
тридцять) грн. 86 коп., що еквівалентне
2125,93 доларам США, заборгованість за
відсотками, перерахувавши їх на
рахунок №373980009, МФО - 380236, , та 834 (вісімсот тридцять чотири)
грн. 51 коп. судового збору,
перерахувавши їх на рахунок № ,
МФО - 380236, .

У задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості в
солідарному порядку з ОСОБА_4
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
через 10 днів, якщо не буде подана
апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Доманівський районний суд шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, що не були присутні
при його оголошенні, в той же строк з
дня отримання копії рішення.

Суддя : А. В. Вадовська