Справа № 369/1113/14 Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я,Провадження №
22-ц/780/4690/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Суханової Є.М.,

при секретарі Горошук І.С.,

розглянувши матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості ,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У лютому 2014 року позивачі звернулись до
суду з зазначеним позовом посилаючись
на те, що між кредитною спілкою
«Український фінансовий союз» та її
членом ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № ГО-96 від 24 грудня
2007 року на суму 150 000 грн. та кредитний
договір № ГО 299 від 27 жовтня 2008 року на
суму 190 970 грн. Відповідно до зазначених
договорів ОСОБА_4 зобов'язувався
повернути надані йому кошти та
нараховані відсотки за користування
ними в термін і на умовах, зазначених в
договорах.

04.10.2010 року кредитна спілка
«Український фінансовий союз»
відступила належне їй право вимоги по
кредитним договорам № ГО 96 від 24.12.2007
року та № ГО 299 від 27.10.2008 року
членам кредитної спілки ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на умовах, визначених в договорі
про відступлення права вимоги по
кредитному договору № ГО 96 від 24.12.2007
року та по кредитному договору № ГО 299
від 27.10.2008 року в сумі наявних
зобов'язань ОСОБА_4 перед кредитною
спілкою «Український фінансовий союз»,
яка на день укладення договору
відступлення прав вимоги становила 214
074 грн.

20.04.2011 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області ухвалив
рішення про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості в сумі 309 265,00 грн. та
судових витрат; звернуто стягнення на
садовий будинок, який знаходиться у м.
Боярка Києво-Святошинського району
Київської області, садове товариство
«Авангард», АДРЕСА_1, загальною площею
53,00 кв.м. та належить на праві власності
ОСОБА_5

20.07.2007 року ОСОБА_5 помер, у зв'язку із
чим право власності на спадкове майно
набула ОСОБА_6

24.05.2012 року рішенням Апеляційного суду
Київської області було стягнено з
ОСОБА_4 на користь позивачів 309 265
(триста дев'ять тисяч двісті шістдесят
п'ять) грн. 00 коп., шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки садовий
будинок та судові витрати.

Оскільки боргові зобов'язання по
кредитним договорам ОСОБА_4 не
виконані, то такі зобов'язання не
можуть бути припиненими, таким чином
нарахування відсотків за користування
кредитом та пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання не зупинено.

Позивачі просили суд визнати борг
ОСОБА_4 станом на 23.02.2014 року в сумі 933 025
(дев'ятсот тридцять три тисячі двадцять
п'ять) грн. 00 коп. та стягнути
вищезазначений борг шляхом передачі
права власності на предмет іпотеки, а
саме: садовий будинок, який знаходиться
у м. Боярка Києво-Святошинського району
Київської області, садове товариство
«Авангард», АДРЕСА_1, що належав на
праві власності ОСОБА_5 та який зараз
належить ОСОБА_6 та судові витрати.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
травня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову.

У своїй апеляційній скарзі позивачі
просить рішення суду скасувати в
зв'язку з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове, яким задоволити позов
в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів. Не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише з
формальних міркувань.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позивачі вже розпорядились
своїм правом на звернення стягнення на
предмет іпотеки, у зв'язку з чим,
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанції їм було надано можливість
самостійної реалізації нерухомого
майна в порядку Закону України «Про
виконавче провадження» і фактично
позивачі просять застосувати до
боржників подвійну цивільно-правову
відповідальність одного й того ж виду
за одне й теж саме порушення
договірного зобов'язання, що
суперечить вимогам закону та прийшов
до правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
між кредитною спілкою «Український
фінансовий союз» та її членом ОСОБА_4
було укладено кредитний договір
№ ГО-96 від 24 грудня 2007 року на
суму 150 000 грн. та кредитний договір № ГО
299 від 27 жовтня 2008 року на суму 190 970 грн.
Відповідно до зазначених договорів
ОСОБА_4 зобов'язувався
повернути надані йому кошти та
нараховані відсотки за користування
ними в термін і на умовах, зазначених в
договорах.

Згідно п. 5.1. вищезазначених кредитних
договорів для забезпечення виконання
зобов'язання за ними, був укладений
іпотечний договір між кредитною
спілкою «Український фінансовий союз»
та ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 976, за
яким предмет іпотеки є садовий будинок,
загальною площею 53,00 кв.м., що
розташований за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район, м.
Боярка, садове товариство «Авангард»,
АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 не здійснював погашення ані
тіла кредиту, ані відсотків по кредиту.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу одна сторона
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони за плату, а клієнт відступає
або зобов'язується відступити
факторові своє право грошової вимоги
до третьої особи (боржника). Ст. 1078 ЦК
України предметом договору факторингу
може бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав, а також право
вимоги, яке виникне в майбутньому.

04.10.2010 року кредитна спілка
«Український фінансовий союз»
відступила належне їй право вимоги по
кредитним договорам № ГО 96 від 24.12.2007
року та № ГО 299 від 27.10.2008 року
членам кредитної спілки ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на умовах, визначених в договорі
про відступлення права вимоги по
кредитному договору № ГО 96 від
24.12.2007 року та по кредитному договору №
ГО 299 від 27.10.2008 року в сумі наявних
зобов'язань ОСОБА_4 перед кредитною
спілкою «Український фінансовий союз»,
яка на день укладення договору
відступлення прав вимоги становила 214
074 грн.

Позивачами неодноразово направлялись
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги про сплату
боргу, які ігнорувались останніми.

20.04.2011 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області ухвалив
рішення про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості в сумі 309 265,00 грн.,
сплачене у справі держмито у розмірі 1
700 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 120 грн., витрати на проведення
оцінки предмета іпотеки у розмірі 1 200
грн. та витрати на оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр» у розмірі 840 грн.;
звернуто стягнення на садовий будинок,
який знаходиться у м. Боярка
Києво-Святошинського району Київської
області, садове товариство «Авангард»,
АДРЕСА_1, загальною площею 53,00 кв.м. та
належить на праві власності ОСОБА_5

ОСОБА_5, не погодившись із рішенням суду
першої інстанції, звернувся до
Апеляційного суду Київської області із
відповідною скаргою. Проте, 20.07.2007 року
ОСОБА_5 помер, у зв'язку із чим право
власності на спадкове майно набула
ОСОБА_6

24.05.2012 року рішенням Апеляційного суду
Київської області було стягнено з
ОСОБА_4 на користь позивачів 309 265
(триста дев'ять тисяч двісті шістдесят
п'ять) грн. 00 коп., шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки садовий
будинок, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та судові витрати.

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Позивачами не було пред'явлено до
виконання виконавчий документ, виданий
на підставі рішення Апеляційного суду
Київської області від 24.05.2012 року до
відповідного відділу державного
виконавчої служби, державний
виконавець якого зобов'язаний виконати
зазначене вище рішення суду.
Будь-яких даних щодо неможливості
виконання Банком рішення суду, зокрема,
у відповідності з нормами ч. ч. 1, 5 ст. 54
Закону України „Про виконавче
провадження", вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання в порядку ст. 373 ЦПК
України матеріали справи не містять.

Крім того, суд першої інстанції не
знайшов підстав для задоволення
позовних вимог щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки, оскільки
по суті позивачі просять застосувати
до боржників подвійну цивільно-правову
відповідальність одного й того ж виду
за одне й теж саме порушення
договірного зобов'язання, що
суперечить ст. 550 ЦК України, ст. 509 ч.3
ЦК України та ч. 1 ст. 61Конституції
України, згідно з якими ніхто не може
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Заявлена позовна вимога щодо визнання
боргу у відповідній сумі також не
підлягає до задоволення, оскільки
такого способу захисту права, як
визнання судом розміру заборгованості
без стягнення вищезазначених коштів
чинним законодавством України не
передбачено і тому у відповідності до
положень ст. ст. 15, 16 ЦК України його
право не підлягає судовому захисту.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, на переконання колегії
суддів апеляційної інстанції, не
знайшли свого підтвердження і повністю
спростовуються дослідженими належними
та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
21 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: