ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/653/14-ц,
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 р.
м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області

у складі головуючого
судді Ілюшик І.А.

при секретарі
Заіка А.В.

за участі представника
позивача Корінь Я.Ю.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вільногірську
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом Комунального
підприємства «Теплові мережі м.
Вільногірська» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по погашенню зайво
виплаченої допомоги при звільненні
по скороченню штатів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Комунальне підприємство
«Теплові мережі м. Вільногірська» (далі
- КП «Теплові мережі м. Вільногірська»)
звернулося до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів в сумі 587 грн. 82 коп.,
посилаючись на те, що 03.12.2013 року
відповідач звільнений з підприємства
по ст. 40 КЗпП по скороченню штату,
Дніпродзержинською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01.04.2012 року по
31.12.2013 року і відповідно до наданого
висновку від 28.04.2014 року № 830-16/1017
виявлено зайво нараховану та виплачену
вихідну допомогу працівникам, в тому
числі ОСОБА_2, через невірне визначення
середньомісячного числа робочих днів
без врахування 4-х денного робочого
тижня по підприємству, чим порушено
вимоги п. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський
облік та балансову звітність в України
« від 16.07.1099 року № 966, п. 8 «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», затвердженого Постановою
Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №
100 зі змінами. Відповідач
заборгованість в добровільному
порядку не погасив.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала з підстав
наведених в позовній заяві. Пояснила,
що було допущено рахункову помилку, в
діях відповідача ознак
недобросовісності не вбачається.

Відповідач заперечував проти
позову, посилаючись на безпідставність
вимог позивача.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи дійшов до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
перебував у трудових відносинах з КП
«Теплові мережі м. Вільногірська» і
згідно наказу № 246-к про припинення
трудового договору (контракту)
звільнений з підприємства по ст. 40 КЗпП
по скороченню штату. При звільненні
йому виплачено 5769 грн. 15 коп., що
сторонами не оспорюється.

(а.с. 5, 8, 9).

Тобто на час розгляду справи
трудові відносини між сторонами вже
припинено.

Згідно наказу № 39 від 05.02.2013 року,
після закінчення опалювального
періоду, робітники переводяться на 4-х
денний робочий тиждень (а.с. 26).

За відомостями позивача,
відповідачу зайво нараховано та
виплачено допомогу в сумі 587 грн. 82 коп.
(а.с. 4).

Згідно акту Дніпродзержинської
об'єднаної державної фінансової
інспекції № 830/21/2 від 03.04.2014 року та
висновку від 28.04.2014 року № 830-16/1017
перевіркою правильності розрахунку
сум вихідної допомоги працівникам
підприємства, звільненим по скороченню
штатів відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП,
встановлено зайве нарахування та
виплату вихідної допомоги 8
працівникам за листопад- грудень 2013
року на загальну суму 5449, 65 грн. через
невірне визначення середньомісячного
числа робочих днів без врахування 4-х
денного робочого тижня по підприємству
чим порушено вимоги п. 1 ст. 9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та балансову
звітність в України « від 16.07.1099 року №
966, п. 8 «Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 08.02.1995 № 100 зі змінами (а.с. 10, 11).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Стаття 1212 ЦК України зобов'язує особу,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
повернути потерпілому це майно.

При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює,
що не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Належних та допустимих доказів
наявності передбачених ст. 1215 ЦК
України підстав для повернення
безпідставно набутих коштів, а саме:
відсутність ознаки добровільності
юридичної особи при проведенні виплати
відповідачу, наявність рахункової
помилки при нарахуванні цих коштів, а
також недобросовісність з боку
відповідача, як набувача, позивачем не
надано.

В судовому засіданні встановлено, що
під час нарахування відповідачу
допомоги неправильно було застосовано
норми законодавства України, а саме: п. 1
ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та
балансову звітність в України « від
16.07.1099 року № 966, п. 8 «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
затвердженого Постановою Кабінету
міністрів України від 08.02.1995 № 100 зі
змінами, що призвело до нарахування
допомоги в більшому розмірі.

Доводи представника позивача про те, що
під час здійснення розрахунку
бухгалтерією позивача було допущено
саме рахункову помилку, суд вважає
безпідставними та такими, що
спростовуються матеріалами справи,
зокрема, актом Дніпродзержинської
об'єднаної державної фінансової
інспекції № 830/21/2 від 03.04.2014 року та
висновком від 28.04.2014 року № 830-16/1017.

Пунктом 24 постанови пленуму Верховного
суду України «Про практику
застосування судоми законодавства про
оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р.
встановлено, що до лічильних помилок
належать неправильності в
обчисленнях, дворазове нарахування
заробітної плати за один і той самий
період тощо. Не можуть вважатися ними
не пов'язані з обчисленнями помилки в
застосуванні закону та інших
нормативно-правових актів.

Оскільки, відповідач отримав при
звільненні надмірно виплачені йому
кошти внаслідок помилки, що полягала в
неправильному застосуванні норм
закону, то правові підстави
стверджувати про наявність рахункової
помилки відсутні.

При цьому суд враховує положення ч. 2 ст.
214, ст. 360-7 ЦПК України та правову
позицію, яка висловлена ВСУ в постанові
від 22.01.2014 року (справа № 6-151 цс 13). Отже,
безпідставно набуті кошти, за умов
відсутності розрахункової помилки і
факту недобросовісності набувача, не
підлягають поверненню.

Виходячи з цього, суд приходить до
висновку, що відсутні підстави для
задоволення позову, оскільки позивач
добровільно виплатив відповідачу
допомогу у спірному розмірі, відсутня
рахункова помилка при обчислення
допомоги та недобросовісність
відповідача.

Керуючись ст.ст. 88, 209 ч. 3, 212-215, 218,
222, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Комунального
підприємства «Теплові мережі м.
Вільногірська» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по погашенню зайво
виплаченої допомоги при звільненні
по скороченню штатів - відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Вільногірського міського суду

І.А.Ілюшик