Справа №
Провадження № 2/314/1558/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Галянчук Н.М.,

при секретарі
Грицак Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вільнянськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. В обґрунтування своїх
позовних вимог зазначає, що вона є
власником житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. З 1992
року у вказаному житловому будинку
зареєстрований її колишній чоловік -
відповідач ОСОБА_2 Їх шлюб було
розірвано 20.07.2010 на підставі рішення
суду. Фактично відповідач у вказаному
будинку не проживає з травня 2009 року, за
комунальні послуги не сплачує, жодних
витрат на утримання житла не несе, чим
створює перешкоди власнику у
користуванні та розпорядженні
власністю. У зв'язку з цим позивач
змушена звернутися до суду і просить
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням в належному позивачу на
праві власності будинку.

У судове засідання позивач не
з'явилась, подала до суду заяву, у якій
зазначила, що на позовних вимогах
наполягає та просить розглянути справу
за її відсутності (а.с. 24).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином (а.с. 26-27, 28-29, 30-31), про причини
своєї неявки суд не повідомив,
будь-яких заперечень проти позову чи
клопотань на адресу суду не надав. В
зв'язку із чим, причина неявки
відповідача визнана судом неповажною.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки відповідача,
повідомленого про дату судового
засідання, тобто незалежно від
поважності причин його неявки, навіть
якщо вони є поважними, суд на підставі
наявних у справі доказів вирішує
справу.

На підставі викладеного, суд вважає
можливим розглядати справу у
відсутності відповідача.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1, що підтверджується
копією договору дарування (а.с. 6-7).

У вказаному будинку зареєстрований
відповідач, про що свідчать відомості
домової книги, а також довідка сектору
адресно-довідкової роботи УДМС України
в Запорізькій області (а.с. 10-11, 15). Проте
з 2009 року фактично за вказаною адресою
не проживає, про що свідчить акт
обстеження від 30.10.2013 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. А за ч.
ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується та розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що
власник житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування житловим відповідно до
закону житлове приміщення, яке вони
мають право займати визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Доказів, які б свідчили про те, що
відповідач не проживає у
вищезазначеному будинку з поважних
причин, а також те, що між ним та
позивачем була якась інша угода щодо
порядку користування зазначеним
приміщенням в ході розгляду справи не
було встановлено.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 більше року
у зазначеному будинку не проживає без
поважних причин, суд приходить до
висновку, що він втратив право на
користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 316, 317, 319, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.М. Галянчук

17.12.2014

17.12.2014