АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у І інстанції Малинников
Доповідач Котула Л.Г.
09 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.
За участі секретаря Круглика В.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 04 листопада 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
держадміністрації), ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
наказу, визнання свідоцтва про право
власності і договору купівлі-продажу
нежилих приміщень недійсним,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 листопада 2014 року
відкрито провадження в справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської
держадміністрації), ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
наказу, визнання свідоцтва про право
власності і договору купівлі-продажу
нежилих приміщень недійсним.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу суду скасувати, а
позовну заяву повернути, оскільки
судом порушені вимоги процесуального
Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_1, який підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити ,
представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вказуючи на те , що
суд правильно відкрив провадження в
справі , так як спір підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
Згідно п.1, 3 ч.1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами
цивільного судочинства( ч.2 ст. 15 ЦПК
Відповідно до вимог ст. 17 КАСУ
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
2. Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;
3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів;
5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцієюта законами України;
6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
7) спори фізичних чи юридичних осіб із
розпорядником публічної інформації
щодо оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності у частині доступу до
публічної інформації.
Зі змісту уточненої позовної заяви
вбачається , що позивач звернулася до
суду з позовом до Головного управління
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради , ОСОБА_1 про визнання незаконним
та скасувати наказ Головного
управління комунальної власності м.
Києва від 31 жовтня 2012 року.
В уточненій позовній заяві позивач
посилалась на те, що 18 грудня 2012 року
між Головним управлінням комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради та ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі-продажу
нежилих приміщень АДРЕСА_1 , які
належали територіальній громаді м.
Києва в особі Київської міської ради
на праві комунальної власності на
підставі свідоцтва про право
власності серія САЕ № 777956 , яке видане
Головним управлінням комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради ( Київської
міської державної адміністрації) 31
жовтня 2012 року на підставі наказу
Головного управління комунальної
власності м. Києва № 940 -В,
зареєстрованого Комунальним
підприємством " Київське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 14.12.2012 року.
Проте позивач вважала , що даний наказ
є незаконним та просила його скасувати
, оскільки підвальне приміщення в
будинку АДРЕСА_1 згідно ст. 10 Закону
України " Про приватизацію державного
житлового фонду " належить
співвласникам цього будинку, в тому
числі і їй, а відтак не могло бути
передано до комунальної власності .
У зв'язку з цим , вказувала, що
свідоцтво про право власності на це
приміщення є недійсним та договір
купівлі-продажу від 18 грудня 2012 року ,
який укладений між ГУ комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради та ОСОБА_1.
Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 3 постанови " Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" від 01 березня 2013 року № 3
(далі-Постанова), вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі, суди
повинні виходити з того, що відповідно
до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (стаття 17) (далі -
КАС), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК),
Кримінальним процесуальним кодексом
України (далі - КПК) або Кодексом
України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП) віднесено
до компетенції адміністративних,
господарських судів, до кримінального
провадження чи до провадження в
справах про адміністративні
правопорушення. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.
У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).
Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПКне
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом із тим суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане відповідно до
закону, належить до документів, на
підставі яких згідно зі статтею 19
Закону України від 01 липня 2004 року №
1952-IV "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
провадиться реєстрація права
власності, яке вони посвідчують. У
зв'язку із цим суд відповідно до
частини першої статті 21, статті 393 ЦК
визнає незаконним і скасовує такий акт,
виданий владним органом, повністю або
частково, якщо він суперечить актам
цивільного законодавства та порушує
цивільні права або інтереси. Такі спори
за участю фізичних осіб розглядаються
в порядку цивільного судочинства( п.27
Зі змісту позовної заяви випливає, що
між позивачем , як фізичною особою та
відповідачами : фізичною особою і
органом місцевого самоврядування, як
суб'єктом владних повноважень, виник
спір про право цивільне , оскільки
управлінські дії суб'єкта владних
повноважень спрямовані на виникнення
цивільних прав фізичної особи.
Щодо оспорюваного наказу , то суд
позбавлений можливості зробити
будь-який висновок відносно нього ,
так як останній відсутній в матеріалах
справи і такий наказ не був наданий
суду апеляційної інстанції.
Згідно п. 30 ст. 26 Закону України " Про
місцеве самоврядування " до прийняття
рішень щодо відчуження відповідно до
закону комунального майна;
затвердження місцевих програм
приватизації, а також переліку об'єктів
комунальної власності, які не
підлягають приватизації; визначення
доцільності, порядку та умов
приватизації об'єктів права
комунальної власності; вирішення
питань про придбання в установленому
законом порядку приватизованого майна,
про включення до об'єктів комунальної
власності майна, відчуженого у процесі
приватизації, договір купівлі-продажу
якого в установленому порядку
розірвано або визнано недійсним, про
надання у концесію об'єктів права
комунальної власності, про створення,
ліквідацію, реорганізацію та
перепрофілювання підприємств, установ
та організацій комунальної власності
відповідної територіальної громади.
Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції обґрунтовано відкрив
провадження в справі.
За таких обставин , колегія суддів не
вбачає підстав до задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду.
Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України
, колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2014 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Головуючий

Судді: