Справа № 161/9859/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Олексюк А.В. Провадження №
22-ц/773/1359/14 Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Мудренко Л.І., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю: представника позивача -
Господарчук І.О.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
м. Луцьку до ОСОБА_2 про стягнення
надміру виплачених сум пенсії, за
апеляційною скаргою позивача на
рішення Луцького міськрайонного суду
від 24 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 24 липня 2014 року в задоволенні
позову УПФУ в м. Луцьку відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач УПФУ в м.
Луцьку, покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити.

Колегія суддів заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь в справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, виходячи з
такого.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції свої висновки
обґрунтовував тим, що позивачем не
доведено факту здійснення
відповідачем ОСОБА_2 підприємницької
діяльності та отримання нею доходів
від підприємницької діяльності, а тому
прийшов до висновку про відсутність
підстав для стягнення з останньої
переплати надбавки як непрацюючому
пенсіонеру за період з 01.04.2009 року по
31.12.2009 року та переплати пенсії за
період з 01.10.2011 року по 30.04.2014 року в сумі
2650,93 грн.

Висновки суду відповідають
встановленим в справі обставинам та
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
на обліку в УПФУ в м. Луцьку, як
одержувач пенсії за віком, перебуває
ОСОБА_2, якій з 12.07.1999 року на підставі її
заяви призначена пенсія (а.с.5).

04.10.2010 року на підставі заяви ОСОБА_2
здійснено перерахунок пенсії за стажем
(а.с.7).

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 198 від 11.03.2009 року
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» (Постанова
втратила чинність на підставі
Постанови КМУ № 795 від 30.10.2013 року)
передбачено, що з метою здійснення
заходів щодо соціального захисту
громадян та підвищення їх купівельної
спроможності з урахуванням зростання
цін було встановлено підвищення до
пенсії з 01.04.2009 року у розмірі 7,50 грн., з
01.07.2009 року у розмірі 14,20 грн., з 01.10.2009
року у розмірі 28,40 грн. непрацюючим
особам.

Згідно із ч. 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
обчислений відповідно до статті 28
цього Закону (крім пенсіонерів, які
працюють (провадять діяльність,
пов'язану з отриманням доходу, що є
базою нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування). Перерахунок
пенсії проводиться з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.
Пенсіонерам, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування), після
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності пенсія
перераховується з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, який встановлений на дату
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності.

Судом також встановлено, що в
результаті перерахунку пенсії
відповідача ОСОБА_2 як працюючому
пенсіонеру (підприємець), виникла
переплата надбавки як непрацюючому
пенсіонеру, передбачена постановою
Кабінету Міністрів України №198 від
11.03.2009 року за період з 01.04.2009 року по
31.12.2009 року та переплата пенсії
відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 01.10.2011
року по 30.04.2014 року в сумі 2855,95 грн.

Відповідно до рішення УПФУ в м. Луцьку
від 24.04.2014 року, з 01.05.2014 року з
відповідача проводилося утримання
надміру виплачених коштів по 20 %
(відсотків) розміру пенсії щомісячно до
повного погашення заборгованості, яка
виникла з вини пенсіонера, про що її
було повідомлено листом № 3862/02-31 від
06.05.2014 року (а.с.10). В травні 2014 року
утримано 205,02 грн. і залишок переплати
пенсії ОСОБА_2 становив 2650,93 грн.

23.05.2014 року УПФУ в м. Луцьку було
прийняте рішення про припинення
утримання з пенсії залишку переплати в
розмірі 2650,93 грн. з 01.06.2014 року (а.с.11).

Як вбачається з довідки Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців ОСОБА_2
зареєстрована фізичною особою -
підприємцем з 12.04.1995 року (а.с.9).

Письмовою заявою від 04.10.2010 року ОСОБА_2
повідомила УПФУ в м. Луцьку, що
підприємницькою діяльністю не
займається та зобов'язалась при
влаштуванні на роботу повідомити про
це управління (а.с.8).

Відповідно до довідки № 1175 від 13.05.2014
року, ОСОБА_2 в період з 12.04.1995 року по
31.12.2013 року перебувала на загальній
системі оподаткування, доходів від
підприємницької діяльності не
отримувала (а.с.19).

13.05.2014 року ОСОБА_2 подано заяву про
припинення підприємницької діяльності
і припинення такої діяльності
проведено 08.07.2014 року (а.с.26).

Вказані обставини свідчать про
те, що за весь період з якого ОСОБА_2
була призначена пенсія, остання
підприємницькою діяльністю не
займалась та не отримувала доходів, що
свідчить про відсутність передбачених
законом підстав для стягнення надміру
виплачених сум пенсії.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
позові УПФУ в м. Луцьку.

Доводи позивача про те, що якщо особа
перебуває на обліку в органах
державної податкової служби як фізична
особа - підприємець, то вона є працюючим
пенсіонером, незалежно від того чи
здійснює вона фактично підприємницьку
діяльність і чи отримує дохід від неї і
оскільки ОСОБА_2 була зареєстрована як
підприємець з 12.04.1995 року по 08.07.2014 року,
то протягом зазначеного періоду вона
була працюючою особою а тому повинна
відшкодувати УПФУ в м. Луцьку надміру
виплачені суми пенсії, є
безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсіонери
зобов'язані повідомляти орган, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати.

Як вбачається з матеріалів справи (а. с.
6, 8), ОСОБА_2 належним чином за
встановленою позивачем формою
повідомляла УПФУ в м. Луцьку про те, що
вона не працює та не займається
підприємницькою діяльністю. Позивач не
вимагав від відповідачки іншої
інформації, зокрема довідки з
податкової інспекції щодо її
реєстрації як суб'єкта підприємницької
діяльності. Сама ж відповідачка в силу
свого похилого віку і юридичної
необізнаності не знала і не могла знати
про необхідність подання цього
документу. Названий орган пенсійного
фонду при призначенні ОСОБА_2 надбавки
до пенсії обмежився наданою
відповідачкою інформацію, яка містила
достовірну інформацію про те, що вона
не працює і не займається
підприємницькою діяльністю. Тому не
можна вважати що згадане підвищення до
пенсії виплачені відповідачці
внаслідок її зловживань або подання
нею недостовірних даних, що виключає
стягнення цих сум в судовому порядку на
підставі ч. 1. ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, доводи апеляційної скарги
позивача не знайшли свого
підтвердження під час перегляду в
апеляційному порядку оскаржуваного
рішення суду, були предметом розгляду в
суді першої інстанції і висновків суду,
викладених в рішенні, вони не
спростовують.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 24 липня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: