АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4469/14
Справа № 632/458/14-ц
Доповідач - Карімова
Категорія: стягнення заборгованості
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі: Маковецькій О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
в особі її представника ОСОБА_4 на
рішення Первомайського міськрайонного
суду Харківської області від 25 квітня
2014 року по справі за позовом
Первомайського комунального
підприємства «Тепломережі» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
опалення,

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2014 року Первомайське
комунальне підприємство (ПКП)
«Тепломережі» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання в сумі 3573 грн.40 коп.,
яка утворилася на 01.01.2014 року.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3
є абонентом ПКП «Тепломережі», не
сплачує в повному обсязі послуги з
теплопостачання, у зв'язку з чим має
заборгованість за опалення в сумі 3573
грн.40 коп., яку в добровільному порядку
сплатити не бажає.

Ухвалою Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 21.01.2014 року ПКП
«Тепломережі» було відмовлено у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості за
опалення ОСОБА_3 з мотивів наявності
спору про право.

Представник відповідачки позов не
визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_3
неодноразово повідомляла ПКП
«Тепломережі» про відмову від послуг,
відключення квартири від мережі
центрального опалення, вдмовлялася від
оплати рахунків за комунальні послуги.
Про відсутність в квартирі
опалювальних пристроїв складено акт за
участю свідків, однак ПКП
«Тепломережі» продовжувало
нарахування платежів.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 25 квітня 2014 року позов ПКП
«Тепломережі» задоволено і на його
користь з ОСОБА_3 стягнута
заборгованість за опалення у сумі 3573,40
грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність тих
обставин, які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати це рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову ПКП
«Тепломережі».

Вказує, що судом першої інстанції
на порушення ч.4 ст. 8 ЦПК України не
застосовано до виниклих правовідносин
вимоги ч.6 ст. 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» щодо
можливості наймачів або власників
квартир відключатися від
централізованого опалення та не
враховано наявність в матеріалах
справи акту обстеження квартири
відповідачки від 14.10.2010 р. про
відсутність в її квартирі радіаторів
опалення та акту від 13.09.2013 р. вводу в
експлуатацію цих радіаторів, і
безпідставно задовольнив позов за цей
період без урахування вимог ст.. 383 ЦК
України.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ПКП «Тепломережі» просять
відхилити скаргу за безпідставністю
доводів, які були предметом розгляду
суду першої інстанції і останнім цим
доводам надана правильна правова
оцінка.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги відповідно
до вимог ст.. 303 ЦПК України, судова
колегія вважає, що скарга задоволенню
не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи ОСОБА_3, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, є
абонентом ПКП «Тепломережі» і на її
ім'я відкритий особовий рахунок
НОМЕР_1.

У зв'язку з неповною оплатою наданих
відповідачу послуг створилася
заборгованість за період з березня 2011
року по січень 2014 року у сумі 3573, 40 грн.

Відповідач зобов'язана
відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України
своєчасно вносити плату за надані
послуги з теплопостачання.

Стягуючи на користь ПКП «Тепломережі»
заборгованість у сумі 3573, 40 грн.

в межах трирічного строку, суд першої
інстанції виходив з положень ст. 257 та п.
3 ст. 267 ЦК України.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам закону та
обставинам справи.

Останні свідчать про те, що у
вересні 2011 року ОСОБА_3 без
відповідного дозволу самостійно
відключилася від мережі
централізованого опалення.

Зазначені обставини підтверджені
доводами заперечень представника
відповідача на позов та доводами
апеляційної скарги з посиланням на те,
що ОСОБА_3 не потребує послуг
централізованого опалення, оскільки
тимчасово не користується
вищевказаним житлом.

Судом першої інстанції обґрунтовано
зазначено, що питання відключення від
мереж централізованого опалення
регулюється Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, в яких
для захисту прав усіх мешканців
багатоквартирних будинків передбачено
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п. 25 зазначених Правил
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4,
установлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади. Крім того, внесені
зміни унеможливлюють відключення від
мереж центрального опалення і гарячого
водопостачання окремих квартир у
багатоквартирному будинку та
дозволяють таке відключення лише
будинку в цілому.

Самостійні без відповідного
дозволу відключення в
багатоквартирних будинках можуть
призвести до порушення прав інших
власників квартир, санітарних вимог і
правил експлуатації будинку, наявність
чого за вимогами ч. 2 ст. 383 ЦК виключає
право власника квартири здійснювати в
ній зміни на свій розсуд.

У зв'язку з зазначеними
обставинами ПКП «Тепломережі» не мав
можливості зробити відповідні
перерахунки та правомірно
нараховувало оплату за надані послуги
в повному обсязі у відповідності з
діючими тарифами.

Крім того згідно наданих
відомостей нарахувань та пояснень
представника ПКП «Тепломережі» у
запереченнях на апеляційну скаргу
вбачається, що ОСОБА_3 при оплаті
комунальних послуг, в тому числі,
наданих позивачем, користується 25%
пільгою ( як дитина війни) та не
відмовляється від неї.

Враховуючи наведене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги щодо наявності у ОСОБА_3 права
на відмову від житлово-комунальних
послуг, не ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги на
порушення судом вимог ч.1 ст. 22 ЦПК
України є безпідставними, оскільки
представником відповідача в судовому
засіданні суду першої інстанції не
заявлявся відвід в установленому
законом порядку.

Доводи апелянта на неврахування
судом першої інстанції при ухваленні
рішення оплати 18.01.2014 р. ОСОБА_3.
послуг за грудень 2013 року в сумі 250 грн.
не можуть бути підставою для
скасування або зміни оскаржуваного
рішення, оскільки апелянтом не надано
до суду першої або апеляційної
інстанції квитанції про сплату цих
послуг. Крім того ОСОБА_3 не
позбавлена можливості зарахування цих
сум і при виконанні рішення суду.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, що є
підставою відповідно до ст.. 308 ЦПК
України для відхилення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 25 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: