Справа № 466/2695/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4725/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
представника Шевченківського ВДВС
ЛМУЮ - Сеньків А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Львова від 22 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
розпискою,-

в с т а
н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із заявою про забезпечення її
позову у даній справі шляхом
накладення заборони Шевченківському
ВДВС ЛМУЮ на вчинення будь-яких заходів
примусового відчуження орендованого
нею майна, обґрунтовуючи тим, що
розписка, яка підтверджує позику
відповідачем у неї коштів в сумі 65 000
гривень, була забезпечена договором
оренди майна, а їй через засоби масової
інформації стало відомо про існування
у відповідача боргових зобов»язань
перед іншими особами, у зв»язку з чим
Шевченківським ВДВС вчиняються заходи
щодо примусового відчуження
орендованого нею нерухомого майна.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 22.05.2014 року заяву
ОСОБА_3 задоволено. В порядку
забезпечення позову заборонено
Шевченківському ВДВС ЛМУЮ на вчинення
будь-яких примусових заходів
примусового відчуження орендованого
майна, а саме: гаражних боксів АДРЕСА_1,
та земельної ділянки площею 0,0578 га, що
знаходиться у с. Рясна-Руська.

Ухвалу суду оскаржив Шевченківський
ВДВС ЛМУЮ, просить її скасувати,
обґрунтовуючи свою вимогу тим, що на
примусовому виконанні у
Шевченківському ВДВС перебуває
зведене виконавче провадження ЗВП
№34975346 про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості перед фізичними та
юридичними особами, державою на
загальну суму 360462,92 грн. за виконавчими
листами, виданими Кіровським районним
судом м.Дніпропетровськ, зокрема,
стягувачем за якими є ПАТ КБ
«ПриватБанк». Апелянт вважає, що ОСОБА_4
умисно ухиляється від сплати
заборгованості за кредитним договором
від 21.05.2008 року і шукає можливості
користуватися належним йому майном та
не виконувати своїх боргових
зобов»язань перед стягувачами.

В судове засідання сторони не
з"явились, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені у
встановленому законом порядку (а.с.39, 40),
причини неявки суду невідомі,
клопотань про відкладення розгляду
справи від них не надходило, що дає
апеляційному суду право, у
відповідності до вимог ч.2 ст.305
Цивільного процесуального кодексу
(далі-ЦПК) України, розглянути справу у
їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторони апелянта в
підтримання апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

У відповідності до ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначено види
забезпечення позову, до яких, зокрема,
належить: заборона вчиняти певні дії;
зупинення продажу арештованого майна,
якщо подано позов про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", суд, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що
предметом спору у даній справі є
стягнення з відповідача у користь
позивача грошових коштів на підставі
розписки, відтак, спір не стосується
визнання права власності на нерухоме
майно, яке є предметом забезпечення
позову за заявою позивача.

Враховуючи те, що відповідач є
боржником у виконавчому провадженні і
здійснюється примусове виконання
судових рішень, в тому числі й шляхом
реалізації виконавчою службою
належного на праві власності боржнику
майна, - вимога позивача про
забезпечення позову у названий нею
спосіб не узгоджується з наведеними
вище нормами процесуального закону, а
тому підстав для задоволення заяви
позивача немає.

Суд першої інстанції вказаних вище
вимог не врахував, а тому допустив
порушення норм процесуального закону
при вирішенні даного питання, що є у
відповідності до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали та постановлення апеляційним
судом нової ухвали про відмову у
задоволенні заяви ОСОБА_3 з наведених
вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313,
314 ч.1 п.6, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 22 травня 2014 року скасувати
та постановити нову, якою у задоволенні
заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.