Справа № 712/114835/14-ц
Провадження № 2/712/3282/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Мельник І.О.

при секретарі - Аліценко О.О.

з участю адвката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,
обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона
разом із своїм чоловіком є
співвласниками будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 в м. Черкаси на
підставі договору купівлі-продажу від
27.08.2003 року. ОСОБА_3, будучи суміжним
землекористувачем будинковолодіння,
розташованого по АДРЕСА_2 в м. Черкаси, у
2008 році здійснила будівництво навісу
(тимчасову будівлю) до жилого будинку з
порушенням вимог нормативних актів з
питань пожежної безпеки та вимог ДБН
таким шляхом, що частина покриття даху
виступає за межі земельної ділянки по
АДРЕСА_3 в м. Черкаси. Позивачка вказує,
що покриття навісу виконано із
листового шиферного матеріалу
навмисно так, щоб атмосферні стоки були
спрямовані на її земельну ділянку по
АДРЕСА_4 в м. Черкаси з метою завдати
найбільшої шкоди. Позивачка
неодноразово зверталася до
відповідачки з проханням здійснити
перебудову навісу на іншу сторону її
будинку, проте намагання вирішити
питання у досудовому порядку залишено
без уваги. За таких обставин, ОСОБА_2
змушена звернутися до суду з даним
позовом за захистом порушених прав,
просить суд стягнути з відповідачки 5000
грн. матеріальної шкоди, та 20000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала, просила задовольнити
позовні вимоги. Суду пояснила, що
ОСОБА_3 здійниснила самовільну
прибудову навісу до власного житлового
будинку по АДРЕСА_2 з порушенням вимог
ДБН та пожежної безпеки, оскільки не
дотримано безпечної відстані від
прибудованого навісу до житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Черкаси, який
належить на праві власності позивачці
та її чоловіку, у звязку із чим
атмосферні опади стікають з карзини
навісу на її земельну ділянку, що
призвело до руйнації залізобетонного
паркану внаслідок дії води на арматуру.
На їх вимогу вести себе відповідним
образом, ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4
вдавались до словесних та нецензурних
образ. Син ОСОБА_4 погрожував спалити
будинок та завалити паркан, який
знаходиться в аварійному стані. Дані
дії призвели до душевних страждань та
завдали позивачці окрім матеріальної
шкоди в сумі 5000 грн., моральної шкоди,
яку вона оцінює у 20000 грн.

Представник відповідачки - адвокат
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не
визнала, заперечувала проти його
задоволення через безпідставність та
недоведеність вимог. Відповідачка
підтримала позицію адвоката.

Заслухавши думку учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу жилого
будинку від 27.08.2003 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за № 12942,
позивачка ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_6 є
співвласниками жилого будинку з
надвірними спорудами АДРЕСА_5 в м.
Черкаси.

Відповідачка ОСОБА_3, будучи суміжним
землекористувачем будинковолодіння по
АДРЕСА_2 в м. Черкаси, самовільно
прибудувала навіс до власного
житлового будинку з порушенням вимог
нормативаних актів з питань пожежної
безпеки та порушено вимоги ДБН 360-92*
містобудування. Дані факти встановлено
відповідними державними установами, та
вручено відповідачці відповідні
приписи.

Посилання ОСОБА_2 у своїх твердженнях
на акт опитування сусідів від 15.03.2012
року, та на інші документи, датовані 2008
року, як на підставу своїх позовних
вимог, суд оцінює критично, адже
позивачкою не надано та судом в ході
розгяду справи не здобуто належних та
допустимих доказів того, що
неправомірними діями відповідачки,
останній завдано матеріальну шкоду.
Доводи про те, що паркан знаходиться в
аварійному стані не підтверджено
належними доказами. Фотокартки, які
містяться в матеріалах справи, не
висвітлюють тему руйнації паркану
жилого будинку з надвірними спорудами
АДРЕСА_5 в м. Черкаси.

Постанова Соснівського районного суду
м. Черкаси від 05.09.2014 року лише
встанолює факт того, що між сусідами
існують неприязні відносини, а не є
доказом завдання шкоди. Кірм тго, вона
не стоується особисто відповідачки.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобовязати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідноз ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
або бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявністю її
вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.2. Моральна шкода полягає:1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;4) у
приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного
Суду України в постанові № 4 від
31.03.1995р. "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди під моральною шкодою
слід розуміти втрати не майнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, завданих фізичній
особі незаконними діями чи
бездіяльністю інших осіб. Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішення спору про відшкодування
моральної шкоди предметом доказування
є не тільки факт неправомірних дій
(бездіяльності) державного виконавця
при виконанні вимог виконавчого
документа, а також виникнення шкоди та
причинний зв'язок між неправомірними
діями (бездіяльністю) державного
виконавця і заподіяння ним шкоди.
Моральну шкоду розуміють як втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним
позовом, позивач має довести факт
заподіяння йому відповідачем
моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167
ЦК України завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, вину
відповідача, а також яких саме втрат
немайнового характеру він зазнав та
яке саме їх матеріальне вираження.
Недоведеність позивачем зазначених
обставин по справі є підставою для
відмови у задоволенні позову .

Суд вважає обґрунтованими доводи
адвоката відповідачки про
недоведеність позивачкою факту
спричинення моральних страждань та
пов'язаної з цим моральної шкоди, в чому
конкретно полягають її немайнові
втрати, їх характер, тривалість періоду
спричинення, причинний зв'язок між
неправомірними діями (бездіяльністю)
позивачки і заподіяння ним шкоди, тому
позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Всебічне дослідження усіх
обставин справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов не підлягає до
задоволення. Вирішення даної цивільної
справи та прийняття відповідного
обгрунтованого по ній рішення
неможливе без встановлення фактичних
обставин, вибору норми права та
висновку обов'язки сторін. Всі ці
складові можуть бути з'ясовані лише в
діяльності, метою якої є, відповідно до
ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин. Подавши свої докази,
сторони реалізували своє право на
доказування і одночасно виконали
обов'язок із доказування, оскільки ст. 60
ЦПК закріплює правило, за яким кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обов'язок із
доказування покладається також на
осіб, яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси (ст.ст.
27,46 ЦПК Украни). Тобто, процесуальними
нормами встановлено як право на участь
у доказуванні (ст.27 ЦПК України), та і
обов'язок із доказування обставини при
невизнанні їх сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

З досліджених доказів по справі
вбачається, що відсутні складові
відшкодування моральної шкоди,
передбачені законом та вищевказаною
постановою Пленуму Верховного Суду
України, заподіяння такої шкоди діями
відповідачів не є доведеним, докази
цьому відсутні, а сама по собі лише
констатація вчинення неправомірних
дій відповідачів щодо майна по його
пошкодженню не може бути підставою для
відшкодування моральної шкоди.

Отже, судом не встановлені протиправні,
шкідливі діяння відповідачки по
справі, а також що матеріальна та
моральна шкода завдавалась з її боку
позивачці по справі, як і недоведеність
завданої шкоди, а тому немає законних
підстав для задоволення позовних
вимог.

Враховуючи,що позивачка не надала суду
доказів того,що її паркан знаходиться в
аварійному стані і що саме винними
діями відповідачки їй була заподіяна
матеріальна шкода на сумму 5000 грн., суд
відмовляє позивачці у позовних вимогах
про стягнення із відповідачки
матеріальної шкоди.

На підставі зазначеного, дослідивши
матеріали справи, аналізуючи зібрані
по справі докази в їх сукупності та
співставленні, суд приходить до
висновку, щодо необхідності відмови у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, оскільки позивачкою не було
доведено обставин, які б свідчили про
винність відповідачки та порушення нею
чинного законодавства, охоронюваних
прав та інтересів позивачки.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214, 215,
218 ЦПК України, ст. ст. 16, 1166, 1167 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задвооленні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий: