СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/6412/2014
Головуючий у І інстанції:Фролова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року колегія судців
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого
Корчевного Г.В.,

Суддів
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі
Меєчко Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та
представника Публічного акціонерного
товариства «Банк Камбіо» - Шишлова
Олександра Євгеновича на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21 січня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ «Банк Камбіо»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту №03ф-2008/840 від 22 лютого 2008 року,
посилаючись на те що відповідач не
виконує умови договору та станом на
06.12.2013 р. має прострочену
заборгованість по кредиту в розмірі 480
276,64 дол. США та прострочену
заборгованість по сплаті відсотків в
розмірі 253 426,97 дол. США, яку просив
стягнути в примусовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 січня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Банк Камбіо» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк Камбіо» (01001, м. Київ,
вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1,
) суму заборгованості в
розмірі 5 864 492,96 грн., яка складається з
простроченої заборгованості по
кредиту - 3 838 851,19 грн., простроченої
заборгованості за кредитом - 2 025 641,78
грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк Камбіо» (01001, м. Київ,
вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1,
) витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 441 грн. та за
подання заяви про забезпечення позову
в сумі 114,70 грн.

В апеляційній скарзі
представник ПАТ «Банк Камбіо» - Шишлов
О.Є., посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції змінити,
стягнувши з Відповідача на користь
Позивача заборгованість за Кредитним
договором №03ф-2008/840 від 22.02.2008р. в сумі 733
703,61 доларів США, в тому числі
заборгованість за кредитом в сумі 480
276,64 доларів США та заборгованість за
процентами за користування кредитом в
сумі 253 426,97 доларів США - замість
стягнення заборгованості в сумі 5 864492,96
грн., в тому числі заборгованості за
кредитом в сумі 3 838 851,19 грн. та
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитними коштами в сумі
2 025 641,78 грн.

Вказує, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог з огляду на неналежне виконання
Відповідачем умов зобов'язання за
кредитним договором №03ф-2008/840 від
22.02.2008р. щодо повноти та своєчасності
виконання грошових зобов'язань.
Водночас судом неповно з'ясував умов
кредитного договору №03ф-2008/840 від
22.02.2008р., укладеного між Позивачем та
Відповідачем, а саме:

- пункти 1.1 та 1.2 кредитного договору
№03ф-2008/840 від 22.02.2008р., відповідно до
яких Банк (Позивач) відкриває
Позичальнику (Відповідачу) кредитну
лінію і надає йому кредитні кошти зі
сплатою 13% річних. Ліміт кредитної
лінії не може перевищувати 500 000,00
доларів США;

- пункт 2.4 кредитного договору
№03ф-2008/840 від 22.02.2008р., відповідно до
якого Позичальник (Відповідач) сплачує
нараховані проценти в валюті кредиту;
пункт 3.3.2 кредитного договору №03ф-2008/840
від 22.02.2008р., відповідно до якого
Позичальник (Відповідач)
зобов'язується погасити кредит в
валюті кредиту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що незважаючи на умови кредитного
договору №03ф-2008/840 від 22.02.2008р. та ст. 526
ЦК України суд першої інстанції
стягнув з Відповідача заборгованість
не у доларах США, як це передбачено
умовами кредитного договору, а у
гривнях за офіційним курсом НБУ станом
на 06.12.2013р.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_1, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Зазначає, що суд залишив без юридичної
оцінки та дослідження сам зміст
зобов'язань відповідача за кредитним
договором. Зокрема, судом не досліджено
розмір платні відповідача за
користування кредитом, порядок
погашення відповідачем заборгованості
за кредитом тощо, що, серед іншого,
стало наслідком прийняття
оскаржуваного рішення.

Вказує, що в порушення вимог ст.60 ЦПК
України, яка зобов'язує кожну сторону
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, з боку Публічного
акціонерного товариства «Банк Камбіо»
на адресу суду не було надано будь -
яких об'єктивних доказів, які б
підтверджували наявність такої
заборгованості або її конкретний
розмір.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції вирішуючи спір по
суті дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
згідно з частиною другою статті 627
Кодексу у договорах за участю фізичної
особи- споживача враховуються вимоги
законодавства про захист прав
споживачів. Особливості регулювання
відносин за договором про надання
споживчого кредиту встановлені
законом (частина третя статті 1054
Цивільного Кодексу України).

Колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційних скарг, вважає апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Банк Камбіо» такою, що не
підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції
встановлено, що між сторонами було
укладено договір кредиту № 03ф-2008/840 від
22.02.2008р., відповідно до якого позивач
надав відповідачу грошові кошти в
розмірі 500 000 дол. США зі сплатою 13%
річних та кінцевим терміном погашення
заборгованості до 22.02.2013р. на умовах
визначених Договору кредиту.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати кредит
позичальнику в розмірі й на умовах
передбачених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит і
сплатити відсотки.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 порушив графік
погашення заборгованості, в зв'язку з
чимстаном на 02.12.2013 р. утворилась
заборгованість у розмірі 5 864 492,96 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 3 838
851,19 грн., заборгованість за відсотками
за користування кредитом - 2 025 641,78 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У ч. 1 ст. 530 ЦК України зазначено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання., строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка може неминуче настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України
визначено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Умовами кредитного договору
визначений кінцевий термін погашення
заборгованості 22 лютого 2013р.

Пунктом 2.4 договору кредиту
№03ф-2008/840 від 22.02.2008 р. визначено, що
позичальник сплачує нараховані
процентищомісячноу строк, не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
нарахування процентів.

Тобто, сторони встановили як
строк дії договору - до моменту
виконання сторонами в повному обсязі
взятих на себе зобов'язань, так і строки
виконання зобов'язань з щомісячним
погашенням нарахованих процентів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню 22.02.2013р.

Отже, поряд із встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що що
відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав, а отже
зобов'язаний повернути Позивачу борг в
розмірі 5 864 492,96 грн. та відповідно до ст.
88 ЦПК України з відповідача на користь
позивача стягнув витрати по сплаті
судового збору, понесені останнім.

Колегія суддів з
обгрунтуванням апеляційної скарги ПАТ
«Банк Камбіо» щодо зміни рішення суду
першої інстанції шляхом стягнення з
відповідача суми заборгованості по
кредитному договору у валюті кредиту, а
саме в доларах США, не погоджується з
огляду на наступне.

Статтею 14 постанови Пленуму
Верховного суду України №14 від 18.12.2009 р.
«Про судове рішення у цивільній
справі» визначено, що згідно з частиною
першою статті 192 ЦК ( 435-15 ) законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня. У зв'язку з цим
при задоволенні позову про стягнення
грошових сум суди повинні зазначати в
резолютивній частині рішення розмір
суми, що підлягає стягненню, цифрами і
словами у грошовій одиниці України -
гривні. При стягненні періодичних
платежів суд має вказати період,
протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті суду слід у мотивувальній
частині рішення навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення.

Враховуючи вищевказане, суд
першої інстанції обґрунтовано
зазначив в резолютивній частині
рішення розмір суми, що підлягає
стягненню, цифрами і словами у грошовій
одиниці України - гривні.

Колегія суддів з огрунтуванням
апеляційної скарги представника
ОСОБА_2 щодо скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі, не
погоджується з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за
договором позики передбачено
повернення боргу (позики) частинами (в
розстрочку). В цьому випадку, якщо
позичальник порушить строк повернення
наступної частини позики, то це дає
право позикодавцю вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишалася і належних йому
відсотків.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Позивачем надано до суду першої
інстанції належним чином завірений
кредитний договір та розрахунок
заборгованості відповідача, з яких
вбачається розмір плати відповідача за
користування кредитом, порядок
погашення відповідачем заборгованості
за кредитом та інші суттєві умови
договору (а.с.9-22).

На підставі зазначеного, не
знайшло підтвердження матеріалами
справи посилання апеляційної скарги
відповідача на відсутність об'єктивних
доказів, які б підтверджували
наявність такої заборгованості або її
конкретний розмір.

Враховуючи вищевказане, відсутні
належні докази вказаних апелянтами
обґрунтувань скарги.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Банк Камбіо» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Банк Камбіо» - Шишлова Олександра
Євгеновича та апеляційну скаргуОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: