Справа № 150/828/14-ц
Провадження по справі №2/150/206/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Чернівецький
районний суд Вінницької області в
складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участю секретаря - Бровко Д.Г.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог:
реєстраційна служба Чернівецького РУЮ
Вінницької області про визнання
державних актів на право власності на
земельні ділянки недійсними та
визнання права власності на земельні
ділянки в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Чернівецького
районного суду Вінницької області з
позовом до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог: реєстраційна служба
Чернівецького РУЮ Вінницької області
про визнання державних актів на право
власності на земельні ділянки
недійсними та визнання права власності
на земельні ділянки в порядку
спадкування. В зазначеному позові
ОСОБА_3 просить суд:

- визнати недійсними державні акти на
право власності на земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_1: серії ЯО №557904 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0189, площею 0,2500 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та серії ЯО №557905 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0190, площею 0,0470 га для ведення
особистого селянського господарства,
видані на ім'я ОСОБА_2;

- виключити з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно записи
про реєстрацію права власності на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0189, площею 0,2500 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за ОСОБА_2 та на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0190, площею 0,0470 га для ведення
особистого селянського господарства
за ОСОБА_2;

- визнати за ОСОБА_3 , в порядку
спадкування право власності на
земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1:
на земельну ділянку з кадастровим
номером :01:003:0189, площею 0,2500 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та на земельну
ділянку з кадастровим номером
:01:003:0190, площею 0,0470 га для ведення
особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4,
який згідно заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_1
заповів усе своє майно позивачу. Проте,
в ході оформлення спадщини, позивачу
стало відомо, що домоволодіння АДРЕСА_1
на той час належало ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 17.10.2011
року, укладеного між нею та ОСОБА_5, яка
була попереднім власником даного
будинку, згідно рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області про
визнання права власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок. Проте, вказане рішення
рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 28.12.2012 року було скасоване
та постановлене нове, яким у
задоволенні позову представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 до територіальної
громади Мазурівської сільської ради
про визнання права власності на даний
незавершений будівництвом будинок в
порядку спадкування відмовлено.

Надалі, позивач звернувся до суду з
позовом про визнання вищевказаного
договору купівлі-продажу недійсним та
визнання за останнім права власності
на незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування.
В ході судового розгляду з'ясувалось,
що будівництво проводилось самочинно,
тому позивач уточнив позовні вимоги та
просив суд визнати договір
купівлі-продажу від 17.10.2011 року
недійним та визнати за ним право
власності на будівельні конструкції та
матеріали, що були використані в
процесі будівництва фундаменту, стін,
даху, вікон, дверей, стелі жилого
будинку, готовністю на 80% на по
господарському АДРЕСА_1. Рішенням
Чернівецького районного суду від 14.04.2014
року, яке ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 14.08.2014 року
залишене без змін, позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. За
час судової тяганини ОСОБА_2
покликаючись на договір
купівлі-продажу, що визнано судом
недійсним виготовила державні акти на
право власності на земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_1.

Тому, при зверненні позивача до
нотаріуса для отримання свідоцтва про
право на спадщину останній було
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
на підставі відсутності у ОСОБА_3
правовстановлюючих документів на
зазначені земельні ділянки.

За таких обставин, ОСОБА_3 позбавлений
можливості в нотаріальному порядку
оформити свої спадкові права, а тому
вимушений був звернутись до суду для
захисту своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала та просила суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позові.

Відповідач - ОСОБА_2 заперечила проти
задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи
реєстраційної служби Чернівецького
РУЮ Вінницької області подав до суду
заяву, в якій просив слухати справу без
участі їх представника.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що
стверджується свідоцтвом про його
смерть серії НОМЕР_1 від 26.09.2006 року.

Згідно з заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 усе своє майно заповів ОСОБА_3

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв
заявник, а згодом оформив свої спадкові
права на частину спадкового майна, а
саме, на земельну ділянку (пай), що
стверджується свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом, виданим
державним нотаріусом Чернівецької
державної нотаріальної контори
Вінницької області 15.02.2008 року .

В ході оформлення спадщини на інше
майно, що належало ОСОБА_4, заявнику
стало відомо, що домоволодіння АДРЕСА_1
на той час належало ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу /3649/ 17.10.2011
року, укладеного між нею та ОСОБА_5, яка
була попереднім власником даного
будинку згідно рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області б/н
від 09.02.2010 року про визнання права
власності-на незавершений
будівництвом житловий будинок.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 28 вересня 2012 року рішення
Чернівецького районного суду
Вінницької області б/н від 09.02.2010 року
про визнання права власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1 скасовано та
постановлено нове рішення, яким у
задоволенні позову представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 до територіальної
громади Мазурівської сільської ради
про визнання права власності на даний
незавершений будівництвом житловий
будинок в порядку спадкування
відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили з
моменту його проголошення.

За таких обставин ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Чернівецького районного
суду Вінницької області про визнання
зазначеного вище договору купівлі -
продажу від 17.10.2011 року недійсним та
визнання за мною права власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В ході судового розгляду справи було
встановлено, що будівництво
проводилось самочинно, а тому
відповідно за вимог чинного
законодавства України у таких випадках
право власності може бути визнано на
будівельні матеріали, конструкції, з
яких велось будівництво. За таких умов,
заявником було уточнено позовні
вимоги:

Визнати договір купівлі-продажу
незавершеного будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
від 17 жовтня 2011 року недійсним.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на
будівельні матеріали, конструкції, що
були використані в процесі будівництва
фундаменту, стін, даху, вікон, дверей,
стелі жилого будинку, готовністю на 80
відсотків, на по господарському
АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4, в порядку
спадкування на суму 133930,00 грн.

Рішенням Чернівецького районного суду
Вінницької області від 14 квітня 2014
року, залишеним без змін Ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 14 серпня 2014 року, позовні вимоги
задоволені:

Визнано договір купівлі-продажу
незавершеного будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
від 17 жовтня 2011 року недійсним.

Визнано за ОСОБА_3, право власності на
будівельні матеріали, конструкції, що
були використані в процесі будівництва
фундаменту, стін, даху, вікон, дверей,
стелі жилого будинку, готовністю на 80
відсотків на по господарському
АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4, на суму
133930,00 грн. в порядку спадкування.

В ході судового розгляду зазначеної
вище цивільної справи №228/946/2012 ОСОБА_3
дізнався, що ОСОБА_2 покликаючись на
договір купівлі-продажу незавершеного
будівництвом житлового будинку від 17
жовтня 2011 року, на підставі рішення
Мазурівської сільської ради
Чернівецького району Вінницької
області від 11.06.2012 року «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою» та
рішення Мазурівської сільської ради
Чернівецького району Вінницької
області від 13.09.2012 року виготовила
державні акти на право власності на
земельні ділянки за адресою:АДРЕСА_1:
серії ЯО №557904 на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:003:0189,
площею 0,2500 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
серії ЯО №557905 на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:003:0190,
площею 0,0470 га для ведення особистого
селянського господарства.

У зв'язку з визнанням за ОСОБА_3 права
власності на будівельні матеріали,
конструкції, що були використані в
процесі будівництва фундаменту, стін,
даху, вікон, дверей, стелі жилого
будинку, готовністю на 80 відсотків, на
погосподарському АДРЕСА_1, які належали
ОСОБА_4, на суму 133930,00 гривень в порядку
спадкування, ОСОБА_3 звернувся до
Чернівецької державної нотаріальної
контори за одержанням свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
зазначені земельні ділянки по
домоволодінню АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса
Чернівецької державної нотаріальної
контори № 703/02-31 від 28 серпня 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії у зв'язку з
відсутністю у останнього
правовстановлюючих документів на дані
земельні ділянки.

За таких обставин, позивач не ипє
можливості в нотаріальному порядку
оформити свої спадкові права на
спадкові земельні ділянки.

Згідно ч. 1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішенням Чернівецького
районного суду Вінницької області від
14 квітня 2014 у справі № 228/946/2012,
залишеним ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 14.08.2014 року без
змін, у якій брали участь ті самі особи,
що і у даній справі, було визнано
договір купівлі-продажу від 17.10.2011 року,
на підставі якого дані державні акти
виготовлювались, визнаний судом
недійсним, зазначені державні акти на
право власності на земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 також
мають бути визнані недійсними, у
зв'язку із тим, що відпала підстава для
надання земельних ділянок, а майно, яке
знаходиться на них, та які рахуються за
даним по господарським номером
належить позивачу, вказана обставина
не підлягає доказуванню у справі яка
розглядається.

Водночас оскільки, з набранням
законної сили рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області від
14 квітня 2014 року у справі №228/946/2012
правова підстава для видачі державних
актів на право власності на земельні
ділянки ОСОБА_2 відпала, то такі
державні акти підлягають скасуванню.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
у п.2 постанови пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгяді цивільних справ" від 16 квітня
2004 року №7 (зі змінами та доповненнями,
внесенимипостановою Пленуму
Верховного суду України від 19 березня
2010 року №2), судам підсудні справи за
заявами, зокрема, щодо визнання
недійсними державних актів про право
власності на земельні ділянки.

Згідно постанови Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 19 червня 2013 року у справі
№6-57цс13 (яка в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 є
обов'язковою для застосування) "у
спорах, що пов'язані з правом власності
на земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Посилання в заяві на те, що перелік
підстав припинення права власності на
земельну ділянку міститься в ст. 140 ЗК
України й що він є вичерпним, не може
бути визнано підставою для перегляду
судового рішення, оскільки зазначеною
нормою встановлено такий перелік для
випадків, коли право власності набуто в
передбаченому законом порядку. Разом
із тим у справі, яка переглядається,
судом установлено, що відповідач набув
право власності на земельну ділянку на
підставі незаконного розпорядження
органу місцевого самоврядування".

Таким чином Верховний Суд України в
подібній справі дав правовий висновок,
який тотожний із висновком суду у даній
справі щодо необхідності скасування
державного акта, який виданий на
підставі незаконного рішення.

Крім того, частиною 1 ст.15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права та обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.ст. 391-393 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. Правовий акт органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені
внаслідок видання правового акта
органом державної влади або органом
місцевого самоврядування, має право
вимагати відновлення того становища,
яке існувало до видання цього акта.

На підставі ст.ст. 81, 120, 125 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі: а) придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної ділянки (паю). До особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 78 ЗК України, право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України, цього
Кодексу, а також інших законів, що
видаються відповідно до них.

Право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України).

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що власником усього
спадкового майна після смерті ОСОБА_4 є
лише позивач - ОСОБА_3, що стверджується
заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_1, який на час
розгляду справи є дійсним, а тому
сумніву в його достовірності не
виникає, що у відповідності до ст.. 58, 59
ЦПК України є належним та допустимим
доказом, проте постановою нотаріуса
позивачу було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, у зв'язку з
відсутністю у останнього
правовстановлюючих документів на
спірні ділянки.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини, вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити в
повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Крім того, представником позивача було
заявлено клопотання про скасування
заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Ухвалою Чернівецького районного суду
Вінницької області від 3 вересня 2014
року у справі №150/827/14-ц було вжито
заходів по забезпеченню даного позову
шляхом накладення арешту на майно.

Зважаючи, що відпали обставини, які
слугували підставою для накладення
арешту на земельні ділянки, суд вважає
за необхідне скасувати арешт на майно,
накладений ухвалою від 03.09.2014 року.

Керуючись ст.ст. 236, 1218, 1268, 1269 ЦК
України, ст.ст. 10, 27, 57-60,212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог:
реєстраційна служба Чернівецького РУЮ
Вінницької області про визнання
державних актів на право власності на
земельні ділянки недійсними та
визнання права власності на земельні
ділянки в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати недійсними державні акти
на право власності на земельні ділянки
за адресою: АДРЕСА_1: серії ЯО №557904 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0189, площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та серії ЯО №557905 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0190, площею 0,0470 га для ведення
особистого селянського господарства,
видані на ім'я ОСОБА_2.

Виключити з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно записи
про реєстрацію права власності на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0189, площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за ОСОБА_2 та на
земельну ділянку з кадастровим номером
:01:003:0190, площею 0,0470 га для ведення
особистого селянського господарства
за ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку
спадкування право власності на
земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1:
на земельну ділянку з кадастровим
номером :01:003:0189, площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та на земельну
ділянку з кадастровим номером
:01:003:0190, площею 0,0470 га для ведення
особистого селянського господарства.

Скасувати заходи забезпечення позову
та зняти арешт з майна:

земельних ділянок згідно: державного
акту на право власності на земельну
ділянку: серії ЯО №557904 з земельної
ділянки з кадастровим номером
:01:003:0189, площею 0,2500 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та державного акту
на право власності на земельну ділянку:
серії ЯО №557905 з земельної ділянки з
кадастровим номером :01:003:0190,
площею 0,0470 га для ведення особистого
селянського господарства, виданого на
ім'я ОСОБА_2.

Копію рішення після набрання законної
сили направити для виконання відділу
ДВС Чернівецького РУЮ у Вінницькій
області.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення або отримання копії
рішення через Чернівецький районний
суд Вінницької області.

Повний текст рішення у
відповідності до вимог статті 209 ЦПК
України виготовлено 31.10.2014 року

СУДДЯ
СУПЕРСОН С.П.