У х в а л а

01 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Амеліна В.І., Євтушенко О.І.,Євграфової
Є.П., Касьяна О.П.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 серпня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до приватного
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна», третя особа - ОСОБА_8, про
визнання поруки такою, що припинена,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до приватного
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна», третя особа - ОСОБА_8 про
визнання поруки такою, що припинена.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на ті обставини, що на
забезпечення виконання ОСОБА_8 взятих
за кредитним договором зобов'язань, 01
вересня 2009 року між ОСОБА_6 і ПАТ «АІСЕ
Україна» укладено договір поруки. У
цьому договорі не встановлено строку
його виконання, а фактично зазначено
термін припинення договору. ОСОБА_8
порушила умови кредитного договору у
листопаді 2009 року, тому відповідач знав
про те, що зобов'язання не виконується.
Оскільки з того часу протягом шести
місяців відповідач не звернувся до
позивача з вимогою про повернення
заборгованості, тому порука є такою, що
припинена з 12 січня 2011 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 24 липня
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

21 серпня 2013 року ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ позивачці
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі на підставі п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

09 липня 2014 року позивачка подала заяву
про перегляд цієї ухвали з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Крім того, разом із заявою про перегляд
судових рішень заявником подано
клопотання про поновлення строку на її
подання, у якому позивачка посилається
на поважність причин його пропуску та
просить його поновити.

Клопотання підлягає задоволенню,
оскільки наведені заявником обставини
пропуску строку на подання заяви про
перегляд судових рішень можна визнати
поважними, що є підставою для його
поновлення, як передбачено ст. ст. 73, 356
ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявниця зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року у справі про
припинення договору поруки, якою
рішення апеляційного суду про
задоволення позову залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, якою рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 червня 2014 року у справі за
заявою про перегляд судового рішення у
справі про визнання договору поруки
припиненим;

- рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, визнання договору поруки
припиненим, яким у задоволенні позову
про стягнення заборгованості
відмовлено, а зустрічний позов про
визнання договору поруки припиненим
задоволено;

- постанови Верховного Суду України
від 18 липня 2012 року та від 23
квітня 2014 року у справах про визнання
договору поруки припиненим.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»
постанови Верховного Суду України та
ухвала суду касаційної інстанції від 23
червня 2014 року, на які посилається
заявник, як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих норм
матеріального права, не входять до
переліку судових рішень, на які може
здійснюватись посилання, оскільки вони
ухвалені Верховним Судом України не як
судом касаційної інстанції, а Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в порядку допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

В обґрунтування заяви про перегляд
заявник посилається на ті обставини, що
судом касаційної інстанції при
вирішенні подібних спорів неоднаково
застосована ч. 4 ст. 559 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції від 11 червня 2014 року, на яку
посилається заявник, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах
вбачається, що суд касаційної
інстанції, направляючи справи на новий
розгляд, виходив з того, що судами не
виконано вимоги процесуального права
та неповно з'ясовані всі обставини
справи, при цьому не застосовував норми
матеріального права (ст. 559 ЦК України).

Зі змісту судового рішення, про
перегляд якого подана заява,
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні позову, які ухвалюючи
рішення виходили з того, що порука не
припинилась, оскільки строк дії
договору поруки встановлено до 31
січня 2013 року.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції від 18 червня 2014 року, на яку
посилається заявник, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
банком було застосовано право вимагати
повернення кредиту достроково, однак
вимога до поручителя не була
пред'явлена протягом шести місяців з
дня виникнення права вимоги, тому
порука припинилась.

Зі змісту рішення суду касаційної
інстанції від 11 червня 2014 року, на яке
посилається заявник, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
вбачається, що суд касаційної
інстанції, задовольняючи позов,
виходив з того, що договором поруки не
було визначено строк, після закінчення
якого порука припиняється, а банк,
звернувшись 19 грудня 2008 року до
поручителя із вимогою про дострокове
виконання зобов'язання за кредитним
договором протягом тридцяти днів,
скористався правом на дострокове
погашення боргу, тому строк виконання
основного зобов'язання настав 19 січня
2009 року, проте банк не пред'явив вимоги
до поручителя протягом шести місяців з
цього часу, у зв'язку з чим порука
припинилась на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

З наведеного видно, що судами при
вирішенні подібних спорів встановлені
різні обставини справ та їм надана
відповідна оцінка, тому неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції ч. 4 ст. 559 ЦК України не
відбулось.

Отже, колегія суддів дійшла висновку
про те, що наведені заявником доводи не
містять ознаки, які згідно з вимогами
статті 355 ЦПК України є підставою для
перегляду судового рішення касаційної
інстанції, а тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити та
поновити строк на подання заяви про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 серпня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до приватного акціонерного товариства
«АІСЕ Україна», третя особа - ОСОБА_8,
про визнання поруки такою, що
припинена, за заявою ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 серпня 2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
В.І. Амелін

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

О.П. Касьян