Справа № 657/1178/13-ц
25 листопада 2014 року Каланчацький
районний суд Херсонської області в
головуючого судді
за участю представника позивача
за участю третьої особи
за участю представника третьої особи
з самостійними вимогами ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Каланчак цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, третя особа
на стороні позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, третя особа на стороні
відповідача приватний нотаріус ОСОБА_3,
про визнання заповіту недійсним та за
позовом третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_8, в інтересах якого за
довіреністю діє ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4 та
приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом в якому просить визнати
недійсним заповіт ОСОБА_9, підписаний
ним 04 квітня 2013 року та посвідчений
приватним нотаріусом Каланчацького
районного нотаріального округу ОСОБА_3
зареєстрований в реєстрі під № 441.
Свої вимоги мотивує тим, що з 1 січня 1985
року перебувала з ОСОБА_9 у
зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9 помер. Після його смерті стало
відомо про наявність оскаржуваного
заповіту, яким спадкодавець усе своє
майно заповів відповідачам у справі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Проте, вважає даний
заповіт недійсним, оскільки в момент
його підписання ОСОБА_9 не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними в силу тяжкої хвороби та внаслідок
прийому сильнодіючих ліків.
В ході розгляду справи третя особа
ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом в
якому просив визнати недійсним той же
заповіт, вказуючи при цьому, що є сином
покійного та має право на частину у
спадковому майні. Вважає, що батько на
момент складання заповіт не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними, оскільки останні
роки свого життя страждав на
онкологічне захворювання та приймав
сильнодіючі ліки. Даний позов прийнято
до спільного провадження з первісним.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила задовольнити
їх з підстав викладених у позові.
Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
Представник третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_8 - ОСОБА_5 в
судому засіданні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнав в повному обсязі, зазначив на їх
необґрунтованість, оскільки
спадкодавець ОСОБА_9, на час підписання
заповіту, усвідомлював значення своїх
дій та міг керувати ними.
Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, про час і
місце розгляду справи повідомлені у
встановленому законом порядку. Суд
вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10
ЦПК України судочинство здійснюється
на засадах змагальності і неявкою до
суду незалежно від причин відповідачі
фактично відмовилися надавати докази
на захист своїх прав у суді, в зв'язку із
чим суд розглядає справу на підставі
ст. 169 ЦПК України у їх відсутності, на
підставі наявних матеріалів у справі,
оскільки, в справі є достатньо
матеріалів та доказів для розгляду
спору та постановлення рішення у
відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі
згоди позивачів суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224
Судом встановлені слідуючі обставини
та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Нормою ч. 2 ст. 1236 ЦК України
передбачено, що заповідач має право
скласти заповіт щодо усієї спадщини
Вимоги щодо форми та змісту заповіту
встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією
нормою Кодексу визначено, що заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до ч. 4 ст. 207
На випадок своєї смерті ОСОБА_9 склав
заповіт від 04 квітня 2013 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Каланчацького районного нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за №441, яким заповів все своє
майно відповідачам у справі ОСОБА_6 та
Відтак, спадкування після смерті
ОСОБА_9 повинно здійснюватись за
За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
Заповіт є одностороннім правочином, а
тому він повинен відповідати загальним
вимогам, додержання яких є необхідним
для чинності правочину.
Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Системний аналіз норм ЦК України
свідчить, що відповідно до ч. 2
ст. 1257 ЦК України виключно підстави
недійсності правочину, визначені у
ст.ст. 225, 231 ЦК України, зумовлюють те, що
волевиявлення заповідача не було
вільним та не відповідало його
У відповідності до ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.
Правила цієї статті ЦК України
поширюються на ті випадки, коли фізичну
особу не визнано недієздатною, однак у
момент вчинення правочину особа
перебувала у стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними.
Для визначення наявності у ОСОБА_9
такого стану на момент складення ним
заповіту від 04 квітня 2013 року
відповідно до ст. 145 ЦПК України судом
було призначено за клопотанням
позивача посмертну судово -
психіатричну експертизу. Як
вбачається з акта комісійної
посмертної судово - психіатричної
експертизи від 27 червня 2014 року №305,
складеного експертами КЗ Херсонської
обласної психіатричної лікарні,
спадкодавець ОСОБА_9 на час складення
ним заповіту не усвідомлював значення
своїх дій та не міг керувати ними.
Вказаний експертний висновок є
категоричним, чітким та зрозумілим,
комісією експертів досліджено всі
надані їм об'єкти та надано вичерпну
відповідь на поставлені судом питання.
Висновок комісійної посмертної судово
- психіатричної експертизи від 27 червня
2014 року №305 кореспондується з іншими
письмовими доказами, зібраними у
справі, а також показами свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, які в судовому засіданні
стверджували, що в останній період
свого життя, ОСОБА_9 не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
Ст. 60 ЦПК України покладено на кожну зі
сторін обов'язок довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Відповідачі усунулися від надання
доказів, що виразилося у їх неявці до
суду та ненадання відповідних
Оскільки позивачем надано суду
належні та допустимі докази, які
засвідчили, що на момент складення
заповіту від 04 квітня 2013 року
спадкодавець ОСОБА_9 перебував в такому
стані, коли він не міг усвідомлювати
значення своїх дій та не міг керувати
ними, суд приходить до висновку, що
позови підлягають задоволенню, а
заповіт необхідно визнати недійсним.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218,
224-226 ЦПК України, ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч.
2 ст. 1257 Цивільного Кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1, третя особа на стороні
позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
третя особа на стороні відповідача
приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним та позовом третьої
особи з самостійними вимогами ОСОБА_8, в
інтересах якого за довіреністю діє
ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, треті
особи ОСОБА_4 та приватний нотаріус
ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, задовольнити.
Визнати недійсним заповіт ОСОБА_9,
підписаний ним 04 квітня 2013 року та
посвідчений приватним нотаріусом
Каланчацького районного нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі під № 441.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а для осіб, які не
були присутні при проголошенні
рішення, в той же строк з моменту
отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржено
відповідачем в загальному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
О.А. Живцова

Повний текст рішення суду
виготовлено 01 грудня 2014 року.