Справа № 587/1886/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Сумський районний
суд Сумської області під головуванням
судді Куца В.І., при секретарі Домненко
Н.І., з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2 та
відповідачки ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Суми
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Сумська
районна державна нотаріальна контора,
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 11
грудня 1997 року та визнання права
власності на 1/2 частину квартири в
порядку спадкування за законом,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду
з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - Сумська
райдержнотконтора, про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 11 грудня 1997
року та визнання права власності на 1/2
частину квартири в порядку
спадкування за законом з тих підстав,
що з 21 липня 1979 року позивач перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Під час
шлюбу та спільного проживання в
результаті приватизації вони набули
право власності на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 2 березня 1994 року дана
квартира належала їм на праві спільної
сумісної власності. 18 лютого 1997 року
ОСОБА_4 склала заповіт, який був
посвідчений Садівської сільською
радою, за яким належавшу їй 1/2 частину
квартири вона заповіла ОСОБА_5

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року і
після її смерті 11 грудня 1997 року
Сумською райдержнотконторою на ім*я
відповідачки було видане свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на 1/2
частку квартири. Квартира їм належала
на праві спільної сумісної власності
без виділення часток по ній, тому не
зрозуміло на яких підставах Садівською
сільською радою було посвідчено
заповіт на 1/2 частину квартири та в
подальшому Сумською
райдержнотконторою на ім*я
відповідачки було видане свідоцтво про
право на спадщину на 1/2 частину
квартири . Дружина позивача не мала
права заповідати 1/2 частку квартири, а
Садівська сільська рада не мала
правових підстав для посвідчення
заповіту, так як позивачу та його
дружині квартира належала на праві
спільної сумісної власності без поділу
на частки. Суд не приймав рішення про
визначення між ними часток або про
поділ квартири.

В свідоцтві про право на спадщину
зазначено, що частка із майна спільної
сумісної власності виділена на
підставі угоди про виділення частки
від 5 грудня 1997 року, але позивач такої
угоди не підписував, а його дружина
ОСОБА_4 на той час вже померла.

Дружиною позивача та третьою особою
були грубо порушені вимоги ст.23 КпШС
України, оскільки ОСОБА_4 без його згоди
не повідомляючи про свої наміри щодо
заповідання 1/2 частки квартири, що
належала на праві спільної сумісної
власності, склала заповіт на ім*я
відповідачки, чим перевищила свої
повноваження щодо розпорядження
спільною сумісною власністю подружжя,
а третя особа належним чином не
перевіривши права заповідача та
відповідачки на вчинення будь-яких
правочинів стосовно частки квартири та
не переконавшись у наявності у
відповідача правовстановлюючих
документів на 1/2 частину квартири
здійснила видачу свідоцтва про право
на спадщину без належних на те правових
підстав. В зв*язку з цим представник
позивача просив: визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 11 грудня 1997 року та
визнати за позивачем право власності
на 1/2 частку квартири в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позов
підтримали в повному обсязі і пояснили,
що позивач не пропустив трьохмісячний
строк звернення до суду з даним
позовом, оскільки про порушення свого
права він дізнався близько 2-х місяців
назад, коли йому стало відомо про
видачу на ім*я відповідачки свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на 1/2
частину квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала
повністю, оскільки вважала, що
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на Ѕ частину квартири було
видане на її ім*я з дотриманням вимог
законодавства. І крім того вважала, що
позивач без поважних причин пропустив
трьохмісячний строк звернення до суду
з даним позовом.

Представник третьої особи - Сумської
райдержнотконтори повторно в судове
засідання не з*явився, хоч про час
розгляду справи нотконтора булла
належним чином повідомлена. В
письмовій заяві просила провести
судовий розгляд справи без участі її
представника і вирішити спір на думку
суду.

Заслухавши пояснення сторін та
представника позивача і дослідивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню

З 21 липня 1979 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу ( а.с.9). Під час шлюбу і
спільного життя в результаті
приватизації квартири 2 березня 1994 року
їм було видане свідоцтво про право
власності на житло, згідно якого їм на
праві спільної сумісної власності
належала трикімнатна квартира
загальною площею 50, 74 кв.м АДРЕСА_1
Сумського району, що підтверджується
його копією та копією технічного
паспорту на квартиру ( а.с.11-13).

18 лютого 1997 року дружина позивача
ОСОБА_4 склала заповіт, за яким
заповідала належну їй 1/2 частину
приватизованої квартири на все належне
їй на час смерті майно на ім*я ОСОБА_3.,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який був посвідчений
секретарем Садівської сільської ради,
що підтверджується його копією.

11 грудня 1997 року Сумської
райдержнотконторою було видане
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом про право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2 на ім*я
ОСОБА_5, що підтверджується його копією
( а.с.8).

За заявою ОСОБА_1 від 9 грудня 1997 року
виходячи з принципу рівності була
визначена 1/2 частина в квартирі за
померлою ОСОБА_4, яка була адресована
Сумській райдержнотконторі, що
підтверджується її копією. В зв*язку з
цим ствердженя позивача та його
представника про невизначиність на
той час часток в спірній квартирі є
безпідставним.

Згідно вимог ст. 535 ЦК України 1963 року -
непрацездатний чоловік спадкує
незалежно від змісту заповіту не менше
2/3 частки, яка належала б йому у разі
спадкування за законом ( обов*язкова
частка).

На день смерті дружини позивач був
непрацездатним ( йому було більше 70
років), тому незважаючи на наявність
заповіту він мав право на обов*язкову
частку в спадковому майні дружини.

В матеріалах спадкової справи відсутні
дані про те, що державним нотаріусом
йому роз*яснено право на обов*язкову
частину в спадковому майні дружини і що
він від неї відмовився.

На день смерті дружини позивач
проживав разом з нею в спірній
квартирі, тому фактично прийняв її
спадщину.

В теперішній час вартість квартири
становить 177 590 гривень.

В зв*язку з цим необхідно визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 11 грудня
1997 року, видане Сумською
райдержнотконторою на ім*я ОСОБА_5, і
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
( 1/2:2/3) частину квартири в АДРЕСА_3 на
суму 59 196 гривень 67 копійок в порядку
спадкування за законом після смерті
дружини ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відмовивши йому в
останній частині позову за його
необгрунтованістю.

Позивач не пропустив строк позовної
давності звернення до суду з даним
позовом, оскільки згідно його пояснень
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на 1/2 частину
спірної квартири на ім*я відповідачки
він фактично дізнався влітку цього
року.

В зв*язку з частковим задоволенням
позову з відповідачки на користь
держави необхідно стягнути 835 гривень 57
копійок судового збору.

Керуючись ст.. ст.. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, 529, 535 та 549 ЦК України 1963 року, 22,
23 та 28 КпШС України,

вирішив:

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
11 грудня 1997 року, видане Сумською
райдержнотконторою на ім.*я ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину квартири в АДРЕСА_4 на суму 59196
гривень 67 копійок в порядку
спадкування за законом після смерті
дружини ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відмовивши йому в
останній частині позову за його
необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 835
(вісімсот тридцять п*ять) гривень 57
копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Сумської області через районний суд
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано.

Суддя В.І.Куц