інстанції: Ковтуненко В.В. Провадження
№ 22-ц/773/1564/14 Категорія: 50 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Лимар Р. С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дружини за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 вересня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Луцького міськрайонного суду
Волинської області з вказаним позовом.
В обґрунтування заявленого позову
посилається на те, що 25 липня 2013 року
між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є
малолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після народження дитини відповідач
фактично не підтримує з нею шлюбних
відносин. Протягом тривалого часу вони
з відповідачем не проживають. Проте
розірвати шлюб на даний час вона не
може, оскільки не пройшов один рік із
дня народження дитини. Відповідач не
надає жодної допомоги їй та її синові,
тому вона самостійно несе усі витрати
пов'язані із забезпеченням сина. Кошти
заробляти на особисте забезпечення
вона також не взмозі, адже перебуває у
відпустці по догляду за дитиною віком
до трьох років. Проситла суд стягувати
щомісячно з відповідача кошти на
утримання дружини в сумі 500 гривень.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 04 вересня
2014 року позов задоволено. Постановлено
стягувати щомісячно з відповідача на
користь позивача аліменти на її
утримання в твердій грошовій сумі в
розмірі 500 гривень, починаючи з 29.07.2014
року і до досягнення дитиною трьох
років. Рішення в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допущено до негайного
виконання. Вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, у якій просить його скасувати з
підстав порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповноти
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи та ухвалити
нове рішення, яким в позові відмовити
повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
підтримав апеляційну скаргу із
зазначених у ній підстав, просив скаргу
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали та
просили її відхилити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
позивача слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_2, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області 25 липня 2013 року (а.с.
3) та є батьками малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області 17 жовтня 2013 року
(а.с. 2).

З пояснень сторін, даних ними в
судовому засіданні апеляційної
інстанції, вбачається, що позивач та
відповідач протягом тривалого часу
разом не проживають. З позивачем
проживає їх спільний малолітній син, за
яким позивач здійснює догляд.
Відповідач не надає допомоги позивачу
та їхньому синові, тому вона самостійно
несе усі витрати пов'язані із
забезпеченням сина. Кошти заробляти на
особисте забезпечення позивач також не
взмозі, адже перебуває у відпустці по
догляду за дитиною віком до трьох
років.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що рішенням апеляційного
суду Волинської області від 27 липня 2014
року вирішено стягувати з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
починаючи з 11 червня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття (а.с. 19-21).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного
кодексу України дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка батька дитини до
досягнення дитиною трьох років.

Суд апеляційної інстанції не
приймає доводи апелянта в частині
заперечення свого визнання позову в
суді першої інстанції, оскільки в
матеріалах справи міститься заява
відповідача від 04.09.2014 р. про розгляд
справи за його відсутності та визнання
позову (а.с. 9), написання якої власноруч
останній підтвердив в даному судовому
засіданні.

Колегія суддів також не приймає доводи
апелянта про те, що він є безробітним та
перебуває на утриманні батьків,
оскільки апелянт є працездатним,
молодого віку, знаходиться на обліку в
Луцькому міському центрі зайнятості і
отримує допомогу по безробіттю.
Відповідач в суді апеляційної
інстанції підтвердив, що на його ім'я
зареєстрований автомобіль "Тойота
Кемрі".

Пояснення відповідача в апеляційному
суді про те, що позивач матеріально
забезпечена, оскільки отримує доходи
від торгівельної діяльності, жодними
належними доказами не підтверджена, і,
крім того, не заслуговують на увагу з
огляду на те, що право на утримання
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища (ч.4 ст. 84 СК України).

З врахуванням цих обставин, правильним
є висновок суду, що відповідач
спроможний сплачувати аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 500
гривень на утримання дружини до
досягнення дитиною трьох років.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
думкою суду першої інстанції, що
враховуючи матеріальне становище
відповідача та його реальну
спроможність сплачувати аліменти, його
молодий вік, повну працездатність, а
також те, що відповідач не надає
позивачу матеріальної допомоги на її
утримання, позов підлягає до
задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Отже, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції постановив
оскаржуване рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його зміни чи скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 вересня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: