У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.

м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Омельченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 22 в м. Одесі
подання державного виконавця Першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся старший
державний виконавець Першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_3 з поданням
щодо тимчасової заборони ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_2/5, кв.№27, у праві виїзду за
межі України, посилаючись на вимоги
Закону України “Про виконавче
провадження” та ст.377-1 ЦПК України.

У судове засідання
державний виконавець не з’явився, його
неявка не є перешкодою для розгляду
подання.

Вивчивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що подання не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

На примусовому виконанні
державного виконавця перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
06.10.2011 року Суворовським районним судом
м.Одеси, за яким з боржника стягнуто
аліменти на утримання дитини, розмір
заборгованості по аліментам становить
18 290,32 гривень.

П.18 ч.3 ст.11 Закону України
“Про виконавче провадження”, на який
посилається заявник, передбачає, що у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, обов’язковою умовою
для звернення державного виконавця з
відповідним поданням є ухилення
боржника від виконання покладених на
нього зобов’язань.

Тобто, державний виконавець
при зверненні до суду з відповідним
поданням, зобов’язаний обґрунтувати
та надати відповідні докази ухилення
боржника від виконання покладених на
нього зобов’язань.

Аналогічними є також
положення п.5 ч.1 ст.6 Закону України
“Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України”, згідно
якого підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду громадян
України за кордон є ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Відповідні роз’яснення
містяться і в п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року №9 “Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову”.

Тимчасове затримання або
вилучення паспорта у таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, Служби
Безпеки України, Державною
Прикордонною службою України,
військовими комісаріатами та
Консульською службою України.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника – фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за місцем
знаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Вільне пересування громадян
і вибір ними місця проживання
(перебування), як і право вільно
залишати територію України,
гарантоване ст.33 Конституції України.

Обмеження цього права
встановлені законом, підстав для
застосування такого обмеження не
наведено і в судовому засіданні не
встановлено. У суду відсутні будь які
дані щодо місця роботи боржника,
характеру цієї роботи та інше, що може
суттєво вплинути на вирішення питання
щодо перетинання кордону, до суду не
надано жодного доказу ухилення
боржника від виконання покладених на
неї зобов’язань. Крім того, державним
виконавцем не надано жодних доказів
щодо неможливості стягнення з боржника
суми боргу у примусовому порядку, в
тому числі за рахунок майна боржника,
відсутні дані щодо зареєстрованого
місця проживання на даний час.

При цьому суд враховує, що
заявник не позбавлений можливості в
подальшому заявити аналогічні вимоги
із наведенням обґрунтувань
необхідності вжиття такого обмеження.

Керуючись ст.ст.293, 3771 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання
старшого державного виконавця Першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасову заборону ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_2/5, кв.№27, у виїзді за межі
України, – відмовити.

Копію ухвали направити
заявнику.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя: