________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/8960/14-ц
Провадження № 2/520/6282/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року

Київський районний суд м.Одесі

У складі судді Калашникової О.І.

При секретарі Малярчук О.М.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Одеської міської ради про
встановлення факту спільного
проживання, визначення розміру частки
у спільному майні і визнання права
власності на спадкове майно,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
вимогами ухвалити рішення, яким
визнати за нею право власності на 12
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька - ОСОБА_2, посилаючись на
неможливість оформити право на
спадщину в нотаріальному порядку.
Надалі позивачка свої вимоги доповнила
і просила суд встановити факт
спільного проживання однією сім»єю з
батьком, визначити частку ОСОБА_2 у
праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та
визнати за нею право власності на 12
частину квартири, як на спадщину за
законом після смерті батька. У судовому
засіданні позивачка вимоги підтримала
у повному обсязі.

Представник Одеської міськради
позов не визнав і стверджував, що
вимоги є «незаконними і
необґрунтованими»

Суд вислухав сторони, свідків, вивчив
матеріали справи і встановив наступне:

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 28 вересня 1994
року, виданого управління
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міськради, квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 44,4 кв.м., в
тому числі житловою - 29,48 кв.м., належить
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_2 і ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер - актовий
запис про смерть №56 Третього
Приморського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції.
Позивачка стверджує, що після смерті
батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 12
частину АДРЕСА_1 і що вона - ОСОБА_1 є
єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_2:
батько заповіт не укладав, а інші
спадкоємці першої черги відсутні, що
вона останні роки проживала постійно з
батьком. ОСОБА_1 надала заяву до
нотаріуса про прийняття спадщини після
смерті батька у 2013 році. У зв»язку з
невизначеністю розміру частки
спадкодавця у спільному майні і
відсутністю письмових доказів щодо
спільного проживання зі спадкодавцем
на момент відкриття спадщини, нотаріус
не оформив і не видав ОСОБА_1 свідоцтво
про право на спадщину за законом, а
роз»яснив її право звернення до суду з
питання визначення розміру частки
спадкоємця у спільному майні і
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини.

Заочним рішенням Київського райсуду
м.Одеси від 30.07.2014 року позов ОСОБА_1 про
визначення частки спадкодавця у
спільному майні і визнання права
власності на спадкове майно було
задоволено. В подальшому Одеська
міська рада надала заяву про перегляд
заочного рішення суду, яка була
задоволена судовою ухвалою від 16.09.2014
року. Після чого ОСОБА_1 доповнила свої
вимоги і просила встановити факт
спільного проживання з спадкодавцем,
визначити розмір його частки у праві
власності на квартиру і визнати за нею -
позивачкою- право власності на
спадкове майно.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
посилалась на такі докази: свідоцтво
про народження, свідоцтво про шлюб
батьків і свідоцтво про розірвання
шлюбу батьків, свідоцтво про смерть
ОСОБА_2, розпорядження органу
приватизації від 28.09.1994 року щодо
спірної квартири, свідоцтво про право
власності на житло від 28.09.1994 року,
копію спадкової справи до майна ОСОБА_2,
лист нотаріуса №20002-14 від 30.08.2013 р. на
ім.»я ОСОБА_1, довідку з місця
реєстрації і проживання ОСОБА_2, витяг
про реєстрацію в спадковому реєстрі,
акт мешканців будинку АДРЕСА_1,
засвідчений керівником дільниці №8 КП
«ЖКС» Вузівський», про проживання
ОСОБА_1 в квартирі №12 з батьком ОСОБА_2 з
1.08.2010 року, пояснення свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7,
квитанції про сплату комунальних
послуг по квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачева сторона, не визнаючи
позов, посилалась на недоведеність
вимог ОСОБА_1 Представник відповідача
стверджує, що позивачка не надала
належні докази щодо її постійного
проживання разом зі спадкодавцем, що
відсутня постанова нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідач також вважає, що вимоги в
частині визначення розміру частки
спадкодавця у спільному майні не
містяться на вимогах закону, тому як
закон не вимагає для оформлення права
на спадщину судового рішення про
визначення частки спадкодавця.

При вищенаведених обставинах суд
вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим
задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ст.1217 ЦК спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. У даному випадку має місце
спадкування за законом. Згідно з
вимогами ст.1261 ЦК ОСОБА_1 є
спадкоємицею першої черги до майна
ОСОБА_2 Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленою ст.1270 цього
Кодексу, він не за явив про відмову від
неї. У даному випадку позивачка довела,
що постійно проживала зі спадкодавцем
на момент відкриття спадщини
(пояснення свідків: родичів, сусідів,
знайомих; акт, складений сусідами і
посвідчений керівником
житлово-комунальної установи,
квитанції про оплату
житлово-комунальних послуг по
квартирі, частина якої є спадковою).
Копія спадкової справи свідчить, що
ОСОБА_1 не заявляла про відмову від
спадщини.

Відповідно до вимог ст..1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок його смерті. На
момент смерті ОСОБА_2 на праві
власності належала 12 частина квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 28.09.1994
року, що відповідає вимогам ч.2 ст.373 ЦК і
роз»ясненням Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. (п.12)«у
разі смерті співвласника
приватизованого будинку (квартири)
частки кожного з співвласників у праві
спільної власності є рівними, якщо інше
не було встановлено договором між
ними».

Лист приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
№20002-14 від 30.08.2013 року на ім.»я позивачки
суд розцінює як відмову у вчиненні
нотаріальної дії щодо оформлення
свідоцтва про право на спадщину, тому
як спадкоємиця позбавлена можливості
виконати вимоги нотаріуса в частині
«надання документів для перевірки
складу спадкового майна, що складає 12
частини квартири».

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що позивачка позбавлена
можливості одержати в нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом. У п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30 травня 2008 року зазначено «у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження».

Правовідносини, що виникли між
сторонами з приводу визнання права на
спадщину регулюються нормами
ст.ст.1217,1223,1261,1268,1270 ЦК України.

Керуючись ст.213,214,215 ЦК України,
суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що частка померлого
ОСОБА_2 в праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1
становила 12, частка ОСОБА_1 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становить 12.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 12 частку квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 44,4 кв.м., в тому числі
житловою - 29,48 кв.м., як на спадщину за
законом після смерті батька - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через Київський
районний суд м.Одеси в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя
Калашнікова О. І.