АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 684/488/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2071/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Власенка О.В.,

суддів: Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю:
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/2071/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Старосинявського
районного суду Хмельницької області
від 28 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
коштів. В обґрунтування позовних вимог
вказав, що між ним та відповідачем було
укладено договір про надання юридичних
послуг, за умовами якого ОСОБА_3 мав
здійснювати захист його інтересів у
кримінальному провадженні. Згідно з
вказаним договором позивач сплатив
відповідачу винагороду в сумі 80000 грн.,
про що свідчить підпис останнього в
договорі. Після укладення договору
адвокат ОСОБА_3 не надав жодної
юридичної допомоги, а тому 19.03.2014 року
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із
заявою про розірвання договору та
повернення коштів. Надалі, 25.03.2014 року,
між сторонами була укладена додаткова
угода № 1 про розірвання договору про
надання юридичних послуг від 12.02.2014
року, згідно з якою ОСОБА_3 зобов'язався
повернути одержані ним кошти в повному
обсязі протягом 14 банківських днів, з
дати підписання цієї угоди. Після
спливу вказаного строку відповідач не
повернув кошти, а тому позивач
звернувся до суду та просив стягнути з
нього 80000 грн. боргу з врахуванням 3 %
річних та індексу інфляції, а всього
86234,02 грн. та 863 грн. судових витрат.

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Галиш
І.Б. Провадження №
22-ц/792/2071/14

Доповідач -Власенко О.В.
Категорія № 53,55

Заочним рішенням
Старосинявського районного суду
Хмельницької області від 28 липня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 80000
грн. та 800 грн. судових витрат.

Ухвалою Старосинявського районного
суду Хмельницької області від 4 вересня
2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення Старосинявського
районного суду Хмельницької області
від 28 липня 2014 року - залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає, що
заочне рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому просить
скасувати його і ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

За клопотаннями відповідача ОСОБА_3,
який хворів і про що надавав суду
підтверджуючі медичні документи,
розгляд справи двічі відкладався. 4
грудня 2014 року ОСОБА_3 надіслав на
адресу апеляційного суду клопотання
про зупинення провадження у справі до
розгляду іншої справи, в якому вказав,
що продовжує хворіти, при цьому не
надав суду відповідний медичний
документ, який підтверджував би
вказане і не просив відкласти розгляд
справи. З метою розгляду справи у
розумні строки, яка в провадженні
апеляційного суду знаходиться з 15.10.2014
року, та з метою недопущення порушення
прав іншої сторони, колегія суддів
приходить до висновку про слухання
справи у даному судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом правильно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що 12.02.2014 року між
позивачем ОСОБА_1 (замовником) та
відповідачем адвокатом ОСОБА_3
(виконавцем) було укладено договір про
надання юридичних послуг, згідно з яким
замовник доручив, а виконавець взяв на
себе зобов`язання надавати юридичну
допомогу з питань представництва
інтересів на умовах, передбачених
договором, зокрема, надати
консультації, представляти інтереси
замовника в підприємствах, установах
організаціях, судах, юридичний
супровід та правове оформлення
документів, здійснення захисту та
представництво інтересів замовника у
кримінальній справі. Замовник в свою
чергу зобов`язався оплатити послуги
виконавця (а.с.6-7).

Відповідно до умов договору (п.4.1),
замовник сплатив виконавцю одноразову
грошову винагороду в розмірі 80000 грн.,
які виконавець отримав, що
підтверджується відповідним записом
на договорі.

19.03.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про розірвання
цього договору і повернення коштів у
зв`язку з невиконанням його умов. На
вказаній заяві (а.с.8) відповідач
зазначив, що заяву отримав, договір
буде розірвано, оскільки юридична
допомога по кримінальній справі не
надавалась, кошти сплачені по договору
будуть повернуті в повному обсязі.

25.03.2014 року між сторонами було укладено
додаткову угоду про розірвання
договору про надання юридичних послуг
від 12.02.2014 року, згідно з якою сторони
дійшли взаємної згоди про дострокове
розірвання вказаного договору, за
взаємною згодою сторін виконавець
повертає замовнику внесені ним кошти в
сумі 80000 грн., протягом 14 банківських
днів. Договір є розірваним, всі
зобов`язання по ньому припиненими,
будь-які претензії сторін одна до одної
відсутні (а.с.9).

Встановлено також, що відповідач
ОСОБА_3, кошти одержані ним за вказаним
договором, позивачу не повернув.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов`язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов`язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов`язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов`язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов`язання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність",
договір про надання правової допомоги -
домовленість, за якою одна сторона
(адвокат, адвокатське бюро, адвокатське
об'єднання) зобов'язується здійснити
захист, представництво або надати інші
види правової допомоги другій стороні
(клієнту) на умовах і в порядку, що
визначені договором, а клієнт
зобов'язується оплатити надання
правової допомоги та фактичні витрати,
необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 29 цього Закону, договір
про надання правової допомоги може
бути достроково припинений за взаємною
згодою сторін або розірваний на вимогу
однієї із сторін на умовах,
передбачених договором.

Згідно з п. 6.3 договору спори, що
виникають між сторонами, вирішуються
шляхом переговорів, а в разі
недосягнення згоди - шляхом звернення
до суду в порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
відповідач, як адвокат, прийняте
зобов`язання за договором про надання
юридичної допомоги від 12.02.2014 року не
виконав, внаслідок чого договір між
сторонами був розірваний, кошти,
отримані ним від позивача в рахунок
оплати його послуг за договором в сумі
80000 грн. не повернув, що призвело до
порушення прав позивача, а тому
обгрунтовано частково задовольнив
його позовні вимоги і стягнув з
відповідача кошти в сумі 80000 грн. та 800
грн. судових витрат.

Єдиним доводом, на який посилається
відповідач в апеляційній скарзі,
вважаючи заочне рішення незаконним та
таким, що підлягає скасуванню, - є те, що
розгляд справи відбувся за його
відсутності, у зв'язку з чим він не мав
змоги захистити свої інтереси, що
призвело до позбавлення ОСОБА_3 права
надати суду свої пояснення,
заперечення та доводи щодо
необґрунтованості вимог позовної
заяви.

Такий довід апеляційної скарги є
необґрунтованим та не містять посилань
на докази, які б спростовували висновки
суду першої інстанції, оскільки заочне
рішення за заявою відповідача було
переглянуте судом першої інстанції,
однак, підстав для його скасування не
знайшлося, доказів на підтвердження
того, що відповідач з поважних причин
не з'явився у судові засідання останній
суду не надав.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що будь-які порушення
норм матеріального та процесуального
права судом першої інстанції відсутні,
заочне рішення ухвалене згідно з
вимогами процесуального закону.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Старосинявського
районного суду Хмельницької області
від 28 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду О.В.
Власенко