АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5768/14
Головуючий 1-ї інстанції - Бутенко В.М.
Справа №2016/2-121/11
Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко
І.С.,

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 15 липня 2014 року
за заявою ОСОБА_1 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 19 грудня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Ізюмської міської ради про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 19 грудня
2011 року, залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 31 січня 2012 року, позов ОСОБА_2 -
задоволено. Встановлено порядок
користування між співвласниками
земельною ділянкою в домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1.

15.08.2013року ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою про перегляд рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 19 грудня 2011 року за
нововиявленими обставинами. При цьому
посилається на те, що після розгляду
справи по суті, а саме у другій половині
липня 2013 року він у себе дома знайшов
генеральний план на будинковолодіння
по АДРЕСА_1, зроблений ще в 1950 році, з
якого вбачається, що земельна ділянка
вже була розділена і чітко визначені
межі земельної ділянки, яка повинна
належати власнику квартири №1.
Наявність вищезазначеного
генерального плану, на його думку,
суттєво могла вплинути на результати
судової експертизи, оскільки фактично
порядок користування земельної
ділянки було визначено.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 15 липня 2014
року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду від
15.07.2014року, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить її скасувати та
постановити нову про задоволення його
заяви, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права.

Обговоривши доводи заяви, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів не
вбачає підстав для її задоволення.

Частиною 1 ст.361 ЦПК України
встановлено, що рішення абл ухвала
суду, яким закінчено розгляд справи, що
набрали законної сили, а також судовий
наказ можуть бути переглянуті у зв'язку
з нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно роз'яснень, які містяться у
п.3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
мурав від 30.03.2012року №4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», ново
виявлені обставини - це юридичні факти,
які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до ново виявлених
обставин (частина 2 статті 361 ЦПК).

Згідно п.п.7, 10 наведеної вище постанови,
обставини які відповідно до пункту 1 ч.2
ст.361 ЦПК є підставою для перегляду
судового рішення, це юридичні факти,
які існували на час розгляду справи,
але не були і не могли бути відомі
заявнику, повинні бути істотними, тобто
такими, що могли вплинути на висновки
суду при ухваленні судового рішення і
були встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч.3 ст.60 ЦПК доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі та щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виник
спір, а тому підставою для скасування
судового рішення є не всі невідомі на
час розгляду справи обставини, а лише
ті, які входять до предмету доказування
у справі (стаття 179 ЦПК України).

Оскільки надана ОСОБА_1 ксерокопія
експлікації з технічного плану за 1950
рік, яку він називає «генеральним
планом», не є доказом того, що між
колишніми співаниками спірного
житлового будинку існувала письмова
домовленість про порядок користування
присадибною земельною ділянкою, тому
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив йому у перегляді рішення за
нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 312ч.1п.1), 313,
314ч.1п.4), 315, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 15 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -