Справа № 265/5584/14-ц
Провадження № 2/265/2348/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Яшкові М. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, 3-я особа: ЖКП
"Азовжитлокомплекс", -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернулась до
суду із позовом до відповідача,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 є
власником кв. АДРЕСА_1. Зі згоди
позивачки у вказаній квартирі був
зареєстрований відповідач, чоловік її
сестри. Однак вказаним житловим
приміщенням він ніколи не
користувався, бо не мешкав там ніколи.
Внаслідок цього позивачці чиняться
перешкоди з боку відповідача в частині
користування належним її майном, бо
вона змушена нести витрати за
комунальними платежами замість
відповідача. На теперішній час
відповідач мешкає за іншою адресою. На
підставі переліченого просила суд
визнати відповідача таким, що втратив
право користування кв. АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивачки на задоволенні позову
наполягала, надавши пояснення,
аналогічні тим, що викладені у позовній
заяві.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надавши суду заяву з
проханням вирішити справу за його
відсутності, не заперечуючи при цьому
проти задоволення вимог ОСОБА_2

Представники ЖКП «Азовжитлокомплекс»
до судового засідання не з'явились за
невідомих суду причин, будучи належним
чином повідомленими про час та місце
розгляду справи.

Вивчивши письмові докази, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню,
виходячи з наступного вмотивування.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору
дарування від 18 серпня 1997 року,
посвідченого приватним нотаріусом 18
серпня 1997 року, реєстр № 960, та
зареєстрованого в Маріупольському БТІ,
що підтверджується реєстраційним
посвідченням від 18 серпня 1997 року №
35627(а. с. 8-9).

За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного
кодексу України (далі за текстом - ЦК)
право власності є правом особи на
майно, яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном на власний
розсуд.

Згідно до ст. 405 ЦК члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. При цьому житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Суд за матеріалами справи встановив, що
ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 20
вересня 2013 року, що підтверджується
копією особового рахунку на зазначену
квартиру, виданого ЖКП
«Азовжитлокомплекс» (а. с. 14).

Стаття 3 Сімейного кодексу України
визначає, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом та мають взаємні права та
обов'язки. Сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом.

В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного
проживання є додатковою і має
обов'язковий характер. Тому можна
виділити такі умови, за наявності яких
особа матиме право на користування
житлом поряд з власником: користувач
повинен, по-перше, бути членом сім'ї
власника житла, а по-друге, повинен
проживати разом із ним.

За ст. 41 Конституції України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно до акту від 11 серпня 2014 року,
складеного представниками ЖКП
«Азовжитлокомплекс», вбачається, що у
кв. АДРЕСА_1 відповідач не мешкає з
моменту реєстрації, що підтверджують
сусіди по вказаному будинку (а. с. 13).

Таким чином суд встановив, що ОСОБА_3 не
мешкає в спірній квартирі з 20 вересня
2013 року, та не мешкає разом із
позивачкою, залишаючись
зареєстрованим в кв. АДРЕСА_1, чим
чинить перешкоди ОСОБА_1 у володінні
належним їй нерухомим майном.

Суд при цьому наголошує, що до спірних
правовідносин положення Житлового
кодексу України можуть
застосовуватись лише за аналогією, бо
переважному застосуванню підлягають
норми Цивільного кодексу, оскільки
саме нормами ЦК України врегульовано
відносини, що виникають з приводу
реалізації права власності.

Тому спірні правовідносини повинні
вирішуватись на підставі положень,
закріплених у Главі 32 ЦК «Право
користування чужим майном», а не
положеннями ЖК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

У судовому засіданні було
підтверджено, що відповідач не мешкає
рік в кв. АДРЕСА_1, тому втратив право
користування цією квартирою.

На підставі наведеного суд вважає
необхідним заявлені позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити шляхом визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування кв. АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє
ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, 3-я особа: ЖКП
"Азовжитлокомплекс", - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня отримання
його копії шляхом подання апеляційної
скарги через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя.

Суддя