Справа № 758/1487/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
який діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської міської
Ради, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лео Истейт", третя
особа Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації, про визнання права
власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, який дії в своїх інтересах та
інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернувся з вищезазначеним позовом до
суду, мотивуючи його тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - дружина і
мати позивачів, внаслідок чого
відкрилася спадщина, до складу якої
відповідно до вимог ст.1218 ЦК України
увійшли усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті, а саме - право
власності на садовий будинок АДРЕСА_3
та право власності на земельну ділянку,
загальною площею 0,0597 га, що знаходиться
по АДРЕСА_3, кадастровий номер
:91:442:0006.

Вказує, що він в своїх інтересах та в
інтересах своїх неповнолітніх дітей -
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представником яких він є за законом,
звернувся до Дванадцятої державної
нотаріальної контори м.Києва з заявами
про прийняття спадщини, однак окрім них
з аналогічними заявами звернулися мати
і батько померлої - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у
зв'язку з чим станом на 15.11.2010 року та
16.11.2010 року свідоцтво про прийняття
спадщини вищезазначеного житлового
будинку отримали: ОСОБА_1 - на 1/10 частину
садового будинку; ОСОБА_3 - на 1/10 частину
садового будинку; ОСОБА_8 - на 1/10 частину
садового будинку; ОСОБА_6 - на 1/10 частину
садового будинку; ОСОБА_7 - на 1/10 частину
садового будинку. На іншу 1/2 частину
будинку йому було видано свідоцтво про
право власності, як на спільне сумісне
майно подружжя.

Зазначає, що вищезазначені свідоцтво
про прийняття спадщини за законом від
15.11.2012 року, видане ОСОБА_6 та свідоцтво
про прийняття спадщини за законом від
15.11.2012 року видане ОСОБА_7 відповідно до
рішення Подільського районного суду м.
Києві від 27.03.2013 року визнані
недійсними та реєстрацію права
власності скасовано, у зв'язку з чим
власником 2/10 частин вищезазначеної
земельної ділянки, загальною площею
0,0597 га, що знаходиться по АДРЕСА_3,
кадастровий номер :91:442:0006 є третя
особа - TOB «Лео Истейт» (правонаступник
TOB «Поінт Ком» за договором про
відступлення права вимоги від 21.04.2010
року).

Звертає вагу суду на те, що нотаріусом
Дванадцятої державної нотаріальної
контори м.Києва позивача було
відмовлено у видачі свідоцтв про право
на спадщину - земельну ділянку,
загальною площею 0,0597 га, що знаходиться
по АДРЕСА_3, кадастровий номер
:91:442:0006 оскільки право власності
на вищезазначену земельну ділянку було
набуте спадкодавцем - ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 18.11.2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 і зареєстрованого в
реєстрі за № 9752 у власника - ТОВ «Поінт
Ком», однак остання після укладення і
підписання договору купівлі-продажу
земельної ділянки мала оформити новий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку на своє ім'я, проте
зробити цього вона не встигла, у
відповідності до ч. 1 ст. 126 Земельного
кодексу України (в редакції від 14.10.2008
року, яка діяла на час укладення
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 18.11.2009 року), відповідно до
положень якої право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки у
позивачів є всі законні підстави для
того щоб визнати за ними право
власності на вищезазначену земельну
ділянку, ОСОБА_1, який дії в своїх
інтересах та інтересах своїх
малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
змушений був звернутись до суду з цим
позовом та просить визнати за
позивачами право власності на земельну
ділянку, загальною площею 0,0597 га., що
знаходиться по АДРЕСА_3, кадастровий
номер :91:442:0006 наступним чином: за
ОСОБА_1 - право власності на 1/2 частину,
як на спільне сумісне майно подружжя та
на 1/10 частину; визнати за ОСОБА_8, в
особі її представника за законом
батька - ОСОБА_1 - в порядку спадкування
право власності 1/10 частину; за ОСОБА_3, в
особі його представника за законом
батька - ОСОБА_1 - в порядку спадкування
право власності на 1/10 частину.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала та просила
його задоволити повністю з підстав,
викладених в ньому.

Представник відповідача Київська
міська рада - Палій Є.В. просив суд
прийняти законне та обгрунтоване
рішення з урахуванням вимог чинного
законодавства та судової практики.

Представник співвідповідача ТОВ «Лео
Істейт» в судове засідання не
з'явилась, як вбачається з матеріалів
справи, про час і місце розгляду була
повідомлена належним чином, однак
подала до суду заяву, в якій позов
визнала та просила його задоволити
повістю та проводити судовий розгляд
без її участі, тому суд вважає за
можливе розглядати справу у її
відсутності, на підставі наявних у
справі доказів.

Представник третьої особи Департамент
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, як вбачається з
матеріалів справи, про час і місце
розгляду був повідомлений належним
чином, причини неявки до суду не
повідомив тому суд вважає за можливе
розглядати справу у її відсутності, на
підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача
Київська міська рада та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних і юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 16 Цивільного
кодексу України (надалі за текстом - ЦК
України) кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України
встановлено підстави для звільнення
від доказування, зокрема вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 18.11.2008 року між
ТОВ «Поінт Ком» та ОСОБА_5 було укладено
договір купівлі-продажу садового
будинку та договір купівлі-продажу
земельної ділянки, відповідно до яких
остання придбала садовий будинок з
надвірними будівлями та спорудами та
земельну ділянку на якій він
розташований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20).

Крім того, 21.04.2010 року між ТОВ «Поінт
Ком» та ТОВ «Лео Истейт» було укладено
договори відступлення права вимоги
відповідно до яких первісний кредитор
передав новому кредитору, а новий
кредитор прийняв право вимоги, що
належить первісному кредитору, і став
кредитором (продавцем) за
вищезазначеним договором
купівлі-продажу садового будинку
(а.с.32).

Зі змісту статті 512 ЦК України
вбачається, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок зокрема передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про доведеність того, що
співвідповідач ТОВ «Лео Истейт» дійсно
є правонаступником всіх прав та
обов'язків ТОВ «Поінт Ком» за
договорами купівлі-продажу садового
будинку та земельної ділянки у
кладеними між ТОВ «Поінт Ком» та ОСОБА_5

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 померла, що підтверджується
свідоцтвом про смерть Серії 1-БК №138123,
актовий запис №6573 (а.с.8) і після її
смерті відкрилася спадщина до складу
якої ввійшла зокрема 1/2 частина
садового будинку під номером 11
(одинадцять) з відповідними надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_3.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
9, 10, 11), спадкоємцями ОСОБА_5 є її чоловік
- ОСОБА_1, діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та
батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які прийняли
спадщину, а саме по 1/10 частини садового
будинку, що підтверджується наданими
суду свідоцтвами про право на спадщину
(а.с.13).

Крім того, слід зазначити, що на іншу 1/2
частину вищезазначеного будинку
позивачу ОСОБА_1 було видано свідоцтво
про право власності, як на спільне
сумісне майно подружжя (а.с.12).

Крім того, у відповідності до положень
ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1281, 1282 ЦК України,
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як вбачається з матеріалів справи
19.02.2013 року між ТОВ «Лео Истейт» та
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено
мирову угоду, яка була затверджена
ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 19.02.2013 року (а.с.73-75),
відповідно до якої сторони дійшли
згоди щодо оплати часток отриманих у
спадщину ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
особі представника за законом - батька,
а також щодо оплати частки майна
отриманого ОСОБА_1, у зв'язку з чим
залишилась несплаченою заборгованість
з оплати 2/10 часток нерухомого майна і
дана заборгованість покладалась на
спадкоємців ОСОБА_5 - її батьків ОСОБА_7
та на ОСОБА_6, у відповідності до
розрахунку ТОВ «Лео Істейт» і дана
обставина була встановлена рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 27.03.2013 року (а.с.76-82).

Відповідно до вищезазначеного рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 27.03.2013 року було розірвано договори
купівлі-продажу садового будинку та
купівлі-продажу земельної ділянки від
18.11.2008 року в частині, що успадкована
ОСОБА_7 та ОСОБА_6; визнано недійсними
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 15.11.2010 року на 1/10 частину
садового будинку видане ОСОБА_6 та на 1/10
частину садового будинку видане
ОСОБА_7; скасувати державну реєстрацію
права власності на 1/10 частину садового
будинку за ОСОБА_6, та на 1/10 частину - за
ОСОБА_7; визнано право власності на 2/10
частини садового будинку та 2/10 частини
земельної ділянки за співвідповідачем
ТОВ «Лео Истейт», яке є
правонаступником ТОВ «Поінт Ком».

Відповідно до ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, а якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається на ім'я кожного з них, із
зазначенням імені та частки у спадщині
інших спадкоємців.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,
діючи в своїх інтересах та інтересах
своїх малолітніх дітей - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 08.05.2014 року звернувся до
Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право власності у
спільному майні подружжя на 1/2 частину
та свідоцтва про право на спадщину за
законом на 3/10 частини земельної
ділянки після померлої ОСОБА_5, однак
позивачу було відмовлено, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу, а саме - державного акту на
земельну ділянку та його державної
реєстрації, оскільки, як було
встановлено в ході судового розгляду,
після укладення і підписання договору
купівлі-продажу земельної ділянки
ОСОБА_5 мала оформити новий Державний
акт на право власності на земельну
ділянку на своє ім'я, проте зробити
цього не встигла.

В силу ст.1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу
України (в редакції від 14.10.2008 року, яка
діяла на час укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
18.11.2008 року), право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Статтею 328 ЦК України проголошено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача, який діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_3 знайшли своє доведення в
судовому засіданні, є такими, що
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 1218, 1225, 1261, 1278 ЦК
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-214, 215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, який діє в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Київської міської Ради, Товариства
з обмеженою відповідальністю "Лео
Истейт", третя особа Департамент
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації, про визнання
права власності на земельну ділянку -
задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрований за
адресою: 04107, АДРЕСА_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) право власності на 1/2
частину земельної ділянки, загальною
площею 0,0597 га, що знаходиться по
АДРЕСА_3, кадастровий номер
:91:442:0006, як на спільне сумісне
майно подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрований за
адресою: 04107, АДРЕСА_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) в порядку спадкування
право власності на 1/10 частину
земельної ділянки, загальною площею
0,0597 га, що знаходиться по АДРЕСА_3,
кадастровий номер :91:442:0006.

Визнати за ОСОБА_8, в особі її
представника за законом батька - ОСОБА_1
(зареєстрований за адресою: 04107,
АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) в
порядку спадкування право власності 1/10
частину земельної ділянки, загальною
площею 0,0597 га, що знаходиться по
АДРЕСА_3, кадастровий номер
:91:442:0006.

Визнати за ОСОБА_3, в особі його
представника за законом батька - ОСОБА_1
(зареєстрований за адресою: 04107,
АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) в
порядку спадкування право власності 1/10
частину земельної ділянки, загальною
площею 0,0597 га, що знаходиться по
АДРЕСА_3, кадастровий номер
:91:442:0006.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва,
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Суддя С. М. Богінкевич