АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5839/14
Головуючий 1-ї інстанції Гайдук Л.П.
Доповідач: Довгаль А..П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Овсяннікова
А.І.

при секретарі - Гриценко І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на ухвалу
Дзержинського районного суду м.
Харкова віл 01 липня 2014 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі
його філії у Дзержинському районі м.
Харкова, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
«Приватбанк» або Банк») звернулося до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» в особі філії товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» у Дзержинському районі м.
Харкова (далі - ТОВ УФА «ВЕРУС»), ОСОБА_1,
в якому просило стягнути солідарно з
обох відповідачів заборгованість за
кредитним договором №НАХRRU00880264 від
08.03.2006року, а саме з ОСОБА_1 - як
позичальника кредиту, з ТОВ УФА
«ВЕРУС» - як його поручителя.

Ухвалою судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 01 липня 2014 року у
відкритті провадження в частині
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до
ТОВ УФА «ВЕРУС» відмовлено з підстав
передбачених п.1) ч.2 ст.122 ЦПК України, а
позовна заява в частині позовних вимог
Банку до ОСОБА_1 повернута позивачу та
роз'яснено його право на звернення з
цими вимогами до відповідного
районного суду м. Харкова.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить ухвалу суду від
01.07.2014року скасувати і справу направити
до того ж районного суду для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі, посилаючись на її незаконність
та необґрунтованість, та таку, що
винесена з порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану
ухвалу, суд першої інстанції виходив з
того, що в одне провадження не можуть
бути об'єднанні одночасно вимоги
юридичної особи, зокрема Банку, до
іншої юридичної особи - ТОВ УФА «ВЕРУС»
в особі його філії, які виникли з
укладеного між ними договору поруки,
які підлягають вирішенню в порядку
господарського судочинства, а позовні
вимоги Банку до фізичної особи - ОСОБА_1,
що виникли з кредитного договору,
можуть бути самостійним і окремим
предметом вимог.

Однак, погодитися з такими
висновками колегія суддів не може,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону.

Як убачається із позовної заяви,
ПАТ КБ «Приватбанк» одночасно заявлені
вимоги до двох відповідачів про
солідарне стягнення заборгованості за
договором кредиту, а саме до фізичної
особи - ОСОБА_1, який є позичальником
кредиту, та до юридичної особи - ТОВ УФА
«ВЕРУС», яке є його поручителем за
кредитними зобов'язаннями.

Позови, що виникають із кредитних
правовідносин пред'являються до суду
за зальними правилами підсудності,
визначеними главою І розділу ІІІ ЦПК
України.

Відповідно до положень ст.32 ЦПК
України позов може бути пред'явлений до
кількох осіб. Участь у справі кількох
відповідачів допускається, якщо
предметом спору є спільні права та
обов'язки кількох відповідачів,
предметом спору є однорідні права та
обов'язки.

Згідно роз'яснень, які містяться у
п.2 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012року №5 (з
подальшими змінами та доповненнями), у
спорах, що виникають із кредитних
правовідносин, сторонами є як юридичні
особи, так і фізичні особи та з
урахуванням вимог статей 15-16, частини
другої статті 118 Цивільного
процесуального кодексу України при
визначенні судової юрисдикції суди
мають виходити з того, що такі справи
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства у разі якщо
однією із сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий. Зокрема,
це можуть бути позови банку (іншої
фінансової установи) до фізичної особи
- поручителя чи навпаки, які виникли з
одних і тих самих правовідносин -
отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання -
кредитного договору - характер і
укладається саме для забезпечення
виконання основного, а поручитель
згідно з частиною першої статті 554 ЦК
України відповідає перед кредитором,
за загальним правилом, якщо договором
поруки не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду цих
договорів може бути пов'язана, зокрема,
із визначенням суми заборгованості,
способу виконання зобов'язання та
іншими умовами договору.

Отже, в даному випадку роз'єднання
судом позовних вимог Банку, які
заявлено до двох відповідачів -
фізичної особи та юридичної особи про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором, які
взаємопов'язані між собою, є
помилковим.

Оскільки особи, які заявлені в
позові в якості відповідачів,
знаходяться за різними адресами - у м.
Харкові, тому право вибору місцевого
суду для звернення з таким позовом
належить позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк»,
тобто за місцем реєстрації одного з
відповідачів.

З урахуванням положень ст.109 ЦПК
України, звернення ПАТ КБ «ПриватБанк»
з цим позовом до Дзержинського
районного суду м. Харкова, а саме за
місцезнаходженням відповідача - ТОВ
УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ УФА
«ВЕРУС» у Дзержинському районі м.
Харкова, який знаходиться за адресою:
м. Харків, пр-кт Леніна №36, є законним та
правомірним.

За таких обставин, оскаржувана ухвала
як така, що постановлена без
дотриманням вимог закону, підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до того ж суду.

Згідно пп. 3),4) ч.1 ст.311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направленню справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є невідповідність висновків
обставинам справи та порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2),
311ч.1п.п.3),4), 313, 314ч.1п.6), 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова віл 01 липня 2014 року скасувати і
справу направити для продовження
розгляду до того ж суду першої
інстанції.

Ухвала остаточна, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -