Провадження № 2/742/1531/14
унікальний № 742/4513/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області в складі :

головуючого судді
Рябота В.І.

при секретарі
Риндя Л.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в своїй заяві
вказує, що під час виконання рішення
суду про стягнення з нього на користь
ОСОБА_2 аліментів, відділом ДВС
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції було накладено арешт на майно
боржника та оголошення заборони його
відчуження.

Позивач посилаючись на те, що він
повністю погасив заборгованість по
аліментах, в зв"язку з чим ним були
усунені обставини, що зумовили
накладення арешту на його майно, тому
просить суд зняти арешт з належного
йому майна, що накладений постановою
державного виконавця відділу ДВС
Прилуцького МРУЮ від 22 березня 2005 року
на виконання виконавчого листа № АЕ-49
від 18 жовтня 1990 року та заборону на
його відчуження.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте його представник надіслав заяву,
згідно з якою просить суд розглядати
справу без його участі, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте попередньо надав
письмову заяву про розгляд справи у
його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Проаналізувавши докази по справі,
суд вважає, що заява підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Постановою державного виконавця
від 22 березня 2005 року накладено арешт
на майно, що належить боржнику ОСОБА_1
та заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, що належить боржнику
в межах примусового виконання
виконавчого листа № № АЕ-49 від 18 жовтня
1990 року виданого Прилуцьким районним
народним судом про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 аліментів(а.с.5).

Дана постанова пройшла
реєстрацію в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, що
підтвержується витягом ( а.с.10).

Згідно копії виконавчого листа
№2-1313 від 19 жовтня 2006 року виданого
Прилуцьким міськрайонним судом
вбачається, що з ОСОБА_1 було стягнуто
аліменти на утримання доньок ОСОБА_4, 1991
року народження, та ОСОБА_5, 2003 року
народження, на користь ОСОБА_2(а.с.6).

Постановою старшого державного
виконавця Ромашко О.О. відділу
державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції від 23 вересня 2014 року ( а.с. 9)
виконавчий лист № 2-1313 виданий 19 жовтня
2006 року Прилуцьким міськрайонним судом
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів повернуто стягувачу
за його письмовою заявою.

Із відповіді відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції на
звернення ОСОБА_1( а.с. 12) вбачається, що
рішень судів та інших органів про
стягнення боргів, аліментів із ОСОБА_1
на виконанні у відділі ДВС Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
станом на 30.09.2014 року не перебуває.

Згідно копії розписки ОСОБА_3 від
17.09.2014 року та відмітки державного
виконавця відділу ДВС Прилуцького
міськрайонного управління юстиції у
виконавчому листі № 2-1313 від 19 жовтня 2006
року вбачається, що борг по сплаті
аліментів відсутній, претензій щодо
сплати аліментів у стягувачки ОСОБА_3
не має(а.с.7-8).

Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

З матеріалів позову встановлено, що
станом на день розгляду справи на
сьогодні борг ним сплачений, рішення
суду виконано повністю, тобто
обставини, що стали підставою для
накладення державним виконавцем
арешту на майно боржника, на сьогодні
усунуті.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» у всіх
інших, ніж передбачені частинами 1-4
цієї статті, випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Виходячи з викладеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
оскільки підстави для арешту майна
боржника відпали.

Тому,керуючися ст. 60 Закону
України "Про виконавче провадження
",суд-

В И Р І
Ш И В :

Арешт накладений відповідно до
постанови державного виконавця
Андрусенко Ю.А. відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції від
22 березня 2005 року на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та заборону на його відчуження -зняти.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Чернігівської області протягом десяти
днів через Прилуцький міськрайонний
суд.

Суддя