Справа №484/6000/13-ц 04.09.2014 04.09.2014 04.09.2014
Провадження № 22ц/784/1990/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Колосовського С.Ю.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю представника відповідачки -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 26 травня 2014
року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ спільного боргу подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

4 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який уточнив в
подальшому, до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
сторони з 24 листопада 2007 року
перебувають у шлюбі, від якого мають
двох малолітніх дітей, які проживають
разом із відповідачкою. Шлюбні
відносини між подружжям припинені в
жовтні 2013 року.

За час спільного життя вони придбали за
спільне кошти рухоме майно, зокрема:
автомобіль марки «SKODA» моделі «RAPID» 2013
року випуску реєстраційний номер
НОМЕР_2, вартістю 154024 грн., який
зареєстрований на ім'я відповідачки.
Крім того, ними було придбано:
гідромасажер, вартістю 4986 грн., котел
Sime 25 BF, вартістю 3864 грн., радіатори
опалення на суму 950 грн., умивальник
«Наполеон-265Н», вартістю 1950 грн.,
дзеркало «Наполеон-165Н», вартістю 850
грн., унітаз-компакт, вартістю 1405 грн.,
телевізор DLED Supra STV-LG 32530WL, вартістю 2875
грн., кронштейн для ТВ, вартістю 324 грн.,
монітор вартістю 1500 грн., принтер Canon,
вартістю 1000 грн., системний блок,
вартістю 4500 грн. Все вказане майно
залишилось у ОСОБА_4

Також, за згодою ОСОБА_4 ним було
здійснено капітальний ремонт належної
останній квартири АДРЕСА_1, для
проведення якого ним було придбано:
гіпсокартон у кількості 3 шт. на
загальну суму 192 грн. та у кількості 8
листів на загальну суму 368 грн., клей для
плитки «Церезіт» в кількості 3 мішки на
загальну суму 102 грн., цемент в
кількості 34 мішки на загальну суму 1428
грн., шпаклівка «ІЗО» у кількості 4
мішки на загальну суму 144 грн.,
шпаклівка «Сатан» у кількості 3 мішки
на загальну суму 114
грн., провід ПВС з різним прорізом на
загальні суму 54 грн., 161 грн. та
34,50 грн., профіль для гіпсокартону 16 шт.
на загальну суму 192 грн., а всього
придбано будівельних матеріалів на
загальну суму 27895 грн. На оплату робот
по ремонту ним було витрачено 16000 грн.,
які було взято в кредит в
Первомайському відділенні АТ
«Райффайзен Банк Аваль».

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його
користь 12 частку вартості автомобіля у
розмірі 77012 грн., припинивши його право
власності на цю частку та виділити
йому у власність: телевізор DLED Supra STV-LG
32530WL, кронштейн для ТВ, монітор,
принтер Canon, системний блок, залишивши
ОСОБА_4 гідромасажер, котел Sime 25 BF,
радіатори опалення, умивальник
«Наполеон-265Н», дзеркало «Наполеон-165Н»,
унітаз-компакт, стягнувши з останьої
на його користь різницю у розмірі 1903
грн., а також стягнути з відповідачки
на його користь 43895 грн. компенсації
вартості ремонту.

21 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
поділ спільного боргу у розмірі 120 000
грн., що були нею позичені для
придбання сторонами в 2013 році
автомобіля марки «SKODA» моделі « RAPID».

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_4
просила поділити їх спільний борг,
визнавши за відповідачем борг в сумі
60000 грн.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 травня 2014 первісний позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3
право власності на 13 частку
автомобіля марки «SKODA» моделі «RAPID» 2013
року випуску державний номер НОМЕР_2, а
за ОСОБА_4 право власності на 23 частки
цього автомобіля залишивши його у
спільній частковій власності сторін.

Поділено спільне майно подружжя,
шляхом виділення у власність ОСОБА_3:
телевізор DLED Supra STV-LG 32530WL, вартістю
2875 грн., кронштейн для ТВ, вартістю 324
грн., а всього на суму 3199 грн., а у
власність ОСОБА_4 системний блок
вартістю 4500 грн., монітор вартістю 1500
грн. та принтер Canon вартістю 1000 грн.,
на загальну суму 7000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
4195,85 грн. компенсації витрат на ремонт
квартири.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ їх спільного
боргу та визнання за ОСОБА_3боргу в сумі
60000 грн. відмовлено.

Також, скасовано заход забезпечення
позову накладенням арешту на
автомобіль марки "SKODA» моделі «RAPID", 2013
року випуску, державний номер НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_3, застосований ухвалою
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 23 грудня 2013
року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив
скасувати рішення суду в частині
задоволення його позовних вимог і
скасування заходу забезпечення позову
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити його позов в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_4, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу є їхньою спільною сумісною
власністю.

Поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими ст.ст. 69-72 СК України та
ст. 372 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 24 листопада 2007 року
між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу
сторони мають двох малолітніх доньок,
які мешкають з відповідачкою.(а.с. 5).
Шлюбні відносини між сторонами
припинені восени 2013 року.

За період шлюбу сторонами було
придбано автомобіль марки «SKODA» моделі
«RAPID» 2013 року випуску державний номер
НОМЕР_2, вартістю 154024 грн. ( а.с.7).
Вказаний автомобіль зареєстровано на
ім'я ОСОБА_4( а.с.6).

Відповідно до накладних також було
придбано 27 грудня 2011 року системний
блок вартістю 4500 грн., монітор вартістю
1500 грн. та принтер Canon вартістю 1000 грн.,
а 27 травня 2013 року телевізор DLED Supra STV-LG
32530WL вартістю 2875 грн., кронштейн для ТВ
вартістю 324 грн. (а.с. 40-41). Ця
комп'ютерна та побутова техніка
перебуває у користуванні відповідачки
за місцем її ппроживання.

Також судом першої інстанції
встановлено, що під час ремонту в
квартирі АДРЕСА_1, що належить
позивачці та де під час шлюбу
проживали сторони, було проведено
ремонт весною 2008 року, за час якого було
придбано та встановлено в квартирі
гідромасажер, котел Sime 25 BF, радіатори
опалення, а в 2011 році умивальник
«Наполеон-265Н», дзеркало
«Наполеон-165Н» та унітаз-компакт (
а.с.38-39). Ці обставини не заперечувалися
сторонами.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя суд
першої інстанції збільшив частку у
цьому майні відповідачки з ? частки до
2/3 часток з огляду на те, що з ОСОБА_4
проживають малолітні діти, які
потребують утримання, а тому суд
дійшов висновку, що це є підставою для
того, щоб відійти від рівності часток у
спільному майні сторін у розумінні ч.
3 ст. 70 СК України.

Проте до такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального та
процесуального права з огляду на
наступне.

Згідно вимог ч. 3 ст. 70 СК України за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні діти син,
дочка, за умови, що розмір аліментів,
які вони одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що збільшення частки можливо лише за
умови, що розмір аліментів, які
одержують діти, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування. Ці
обставини підлягають доказуванню в
судовому засіданні.

Відступаючи від засад рівності часток
подружжя, суд першої інстанції не
встановив обставин, які б свідчили про
наявність підстав для застосування до
даних правовідносин положень ч. 3 ст. 70
СК України.

Більш того, відповідно до положень
ст.ст. 10 і 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і доведених ним обставин.

В порушення зазначених процесуальних
норм, суд першої інстанції вийшов за
межі позовних вимог, заявлених
сторонами, та при поділу спільного
майна подружжя відійшов від рівності
часток, без урахування того, що такі
вимоги у районному суді не заявлялися.

З огляду на наведене, висновок суду про
наявність підстав для збільшення
частки відповідачки у праві спільної
сумісної власності подружжя є
безпідставним.

Як встановлено судом під час
перебування у шлюбі сторони придбали
автомобіль марки «SKODA» моделі «RAPID»,
системний блок, монітор, принтер Canon,
телевізор DLED Supra STV-LG 32530WL, кронштейн
для ТВ, а також для благоустрою
квартири АДРЕСА_1, де проживали сторони,
протягом 2008-2011 року було придбано та
встановлено гідромасажер, котел Sime 25 BF,
радіатори опалення, умивальник
«Наполеон-265Н», дзеркало
«Наполеон-165Н» та унітаз-компакт, а тому
відповідно до наведених правових норм
це майно є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя і підлягає
поділу між подружжям у рівних частках.

ОСОБА_3 просив присудити йому грошову
компенсацію замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
автомобіль у розмірі 77012 грн.

Між тим, відповідно до приписів ч. 1 ст. 71
СК України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ділиться між ними в натурі.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно допускається за
його згодою, крім випадків,
передбачених Цивільним кодексом
України ( ч. 4 ст. 71 СК України).

При цьому присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
з подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду ( ч. 5 ст. 71 СК
України).

У п. 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема,
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4,5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

Позивач, пред'явивши вимогу про
припинення права на частку у спільному
майні, не надав відомостей про
внесення ним на депозитний рахунок
суду 77012 грн., як того вимагають
наведені норми закону, а тому ці вимоги
задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції правильно
визначив, що позивач має право на свою
частку компенсації витрат, пов'язаних з
придбанням будівельних матеріалів на
ремонт зазначеної квартири, який було
проведено під час сумісного проживання
сторін. Вартість придбаних будівельних
матеріалів підтверджується
відповідними товарними чеками і їх
розмір складає 2789 грн. 50 коп.

Вимоги позивача щодо включення в
компенсацію цих витрат оплату
ремонтних робіт у розмірі 16 000 грн. не
підлягають задоволенню, оскільки ці
витрати не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Відомості про те, що ці грошові кошти
були отримані позивачем у кредит саме
на оплату ремонтних робіт у вказаній
квартирі в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_3 підлягає
скасуванню з ухвалення в цій частині
нового рішення про часткове
задоволенні позовних вимог.

При вирішення питання про поділ
рухомого майна між сторонами, судова
колегія виходить з цільового
призначення цього майна та порядку
використання сторонами, який склався
на час поділу майна.

Таким чином, доцільно поділити спільне
майно між сторонами, виділивши
позивачу ОСОБА_3:

- 1/2 частку автомобіля марки «SKODA»
моделі «RAPID» 2013 року випуску
реєстраційний номер НОМЕР_2, тип
кузова: Комбі-В; номер кузова НОМЕР_3;
номер двигуна НОМЕР_1;

- телевізор DLED Supra STV-LG 32530WL,
вартістю 2875 грн.;

- кронштейн для ТВ, вартістю 324
грн.;

- монітор вартістю 1500 грн.;

- принтер Canon, вартістю 1000 грн.;

- системний блок, вартістю 4500 грн.
та визнати за ОСОБА_3 право власності на
це майно.

Виділити ОСОБА_4:

- 1/2 частку автомобіля марки «SKODA»
моделі «RAPID» 2013 року випуску
реєстраційний номер НОМЕР_2, тип
кузова: Комбі-В; номер кузова НОМЕР_3;
номер двигуна НОМЕР_1;

- гідромасажер, вартістю 4986 грн.;

- котел Sime 25 BF, вартістю 3864 грн.;

- радіатори опалення, вартістю 950
грн.;

- умивальник «Наполеон-265Н»,
вартістю 1950 грн.;

- дзеркало «Наполеон-165Н», вартістю
850 грн.;

- унітаз-компакт, вартістю 1405 грн.;

та визнати за ОСОБА_4 право власності
на це майно.

Підлягає стягненню з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 компенсація різниці
вартості виділеного їй майна у розмірі
1903 грн., а також компенсація витрат на
придбані будівельні матеріали у
розмірі 1394.75 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині
безпідставності скасування заходів
забезпечення позову заслуговують на
увагу з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ст.ст. 152-154 ЦПК
України забезпечення позову - слід
розуміти як вжиття судом заходів для
охорони матеріально-правових
інтересів позивача, які гарантують
реальне виконання прийнятого за його
позовом позитивного рішення. Заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до роз'яснень п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті. Зважаючи на це, суд при
задоволенні позову не вправі
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення або зміни способу його
виконання, за винятком випадків, коли
потреба в забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або змінились
обставини, що зумовили його
застосування.

Суд першої інстанції цих вимог
закону та роз'яснень не врахував та
передчасно скасував заходи
забезпечення позову накладенням
арешту на спірний транспортний засіб
«SKODA RAPID», оскільки рішення суду щодо
визнання права власності на ? частку
цієї автомашини за позивачем не
набрало законної сили, а відтак не
виконано.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в цій частині також підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають перерозподілу між
сторонами судові витрати. З
відповідачки на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а саме 905.08 грн.

За такого рішення суду першої
інстанції відповідно до
п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя, скасування
заходів забезпечення позову та
стягнення судових витрат з ухваленням
в цій частині нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 травня 2014 року скасувати
в частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя та скасування заходів
забезпечення позову та ухвалити в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Виділити позивачу ОСОБА_3:

- 1/2 частку автомобіля марки «SKODA»
моделі «RAPID» 2013 року випуску
реєстраційний номер НОМЕР_2, тип
кузова: Комбі-В; номер кузова НОМЕР_3;
номер двигуна НОМЕР_1;

- телевізор DLED Supra STV-LG 32530WL,
вартістю 2875 грн.;

- кронштейн для ТВ, вартістю 324
грн.;

- монітор вартістю 1500 грн.;

- принтер Canon, вартістю 1000 грн.;

- системний блок, вартістю 4500 грн.
та визнати за ОСОБА_3 право власності на
це майно.

Виділити ОСОБА_4:

- 1/2 частку автомобіля марки «SKODA»
моделі «RAPID» 2013 року випуску
реєстраційний номер НОМЕР_2, тип
кузова: Комбі-В; номер кузова НОМЕР_3;
номер двигуна НОМЕР_1;

- гідромасажер, вартістю 4986 грн.;

- котел Sime 25 BF, вартістю 3864 грн.;

- радіатори опалення, вартістю 950
грн.;

- умивальник «Наполеон-265Н»,
вартістю 1950 грн.;

- дзеркало «Наполеон-165Н», вартістю
850 грн.;

- унітаз-компакт, вартістю 1405 грн.;

та визнати за ОСОБА_4 право власності
на це майно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
компенсацію різниці вартості
виділеного їй майна у розмірі 1903
(тисяча дев'ятсот три) грн., компенсацію
витрат на придбані будівельні
матеріали у розмірі 1394 (тисяча триста
дев'яносто чотири) грн. 75 коп., а також 905
грн. 08 коп. судових витрат.

В іншій частині зазначене рішення
залишити без змін

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: