Номер провадження: 11-кп/785/839/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кулаковський А. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого Кулаковського
А.О.,

суддів: Сенатора Л.І.,
Дирдіна О.Д.,

при секретарі Стояновій
Л.І.,

за участю:

прокурора Лояніча Д.В.,

захисника адвоката
ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 13 кримінальне
провадження за апеляційною скаргою
захисника засудженого ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_2 на вирок Київського
районного суду м. Одеси від 26.05.2014 року,
яким:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеса,
громадянина України, українця, з
неповною середньою освітою, не
працюючого, не одруженого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, не
маючого судимостей згідно до ст. 89 КК
України,

визнано винуватим у вчиненні злочинів,
передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст.186 КК
України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 1
(одного) року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5
(п'яти) років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суровим,
остаточно призначено засудженому
ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п'яти)
років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної сили залишено без змін - у
вигляді тримання під вартою.

Задоволено цивільний позов потерпілої
ОСОБА_4 на суму 20 000 гривень, вказану
суму стягнуто з засудженого ОСОБА_3

Задоволено цивільний позов потерпілої
ОСОБА_5 на суму 5500 гривень, вказану суму
стягнуто з засудженого ОСОБА_3

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_3 визначено рахувати з часу
затримання, а саме з 31.07.2013 року, -

встановила:

Як вказано у вироку суду першої
інстанції, ОСОБА_3 скоїв злочини за
наступних обставин:

22.07.2013 року, приблизно о 14 годин 00
хвилин, ОСОБА_3, знаходячись біля
будинку №1/6 по проспекту академіка
Глушка в м. Одеса, з метою відкритого
викрадення чужого майна, керуючись
корисливим мотивом, шляхом ривку
відкрито викрав у гр. ОСОБА_4 золотий
ланцюжок, вартістю 20 000 гривень, чим
заподіяв ОСОБА_4 матеріальну шкоду на
вказану суму.

Повторно, 31.07.2013 року, приблизно о 13
годин 00 хвилин, ОСОБА_3, знаходячись
біля будинку 176/1 по вул. Люстдорфська
дорога в м. Одеса, з метою відкритого
викрадення чужого майна, керуючись
корисливим мотивом, шляхом ривку
відкрито викрав у гр. ОСОБА_5 золотий
ланцюжок вартістю 4 000 гривень, на якому
знаходився золотий кулон, вартістю 1500
гривень, чим заподіяв ОСОБА_5
матеріальну шкоду на загальну суму 5500
гривень.

В апеляційній скарзі захисник
засудженого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2
просить вирок районного суду
скасувати, як незаконний та
необґрунтований, та ухвалити новий
вирок, яким ОСОБА_3 визнати невинним у
пред'явленому йому обвинувачені у
вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст.
186, ч. 2 ст. 186 КК України та виправдати
його по суду, у задоволенні заявлених
цивільних позовів відмови повністю, та
негайно, у залі суду, звільнити ОСОБА_3
з-під варти, а також вирішити питання
про поновлення ОСОБА_3 у правах,
обмежених під час кримінального
провадження, посилаючись на те, що
зазначений вирок ухвалено з істотним
порушенням вимог кримінального та
кримінального процесуального закону,
висновки суду, викладені у вироку, не
відповідають фактичним обставинам
кримінального провадження, вказуючи,
що ОСОБА_3 не вчиняв інкримінованих
йому злочинів, його винуватість не є
доведеною у судовому засіданні суду
першої інстанції, і не підтверджується
показаннями свідків та потерпілих, які
є плутаними, неоднозначними та
викликають сумніви у їх відповідності
фактичним обставинам справи у силу
суб'єктивних причин, пред'явлення
ОСОБА_3 для впізнання на досудовому
слідстві було проведено без участі
адвоката, що є грубим порушенням норм
діючого КПК України, суд першої
інстанції при ухваленні вироку
повністю проігнорував доводи сторони
захисту, викладені у клопотаннях під
час розгляду справи та під час виступу
у дебатах.

Крім того засуджений ОСОБА_3 звернувся
до суду з клопотанням про застосування
щодо нього Закону України «Про
амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014
року.

Заслухавши доповідача, захисника -
адвоката ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_3,
які підтримали доводи апеляційної
скарги та просили апеляційний суд про
її задоволення, прокурора, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вважаючи вирок
суду першої інстанції законним та
обґрунтованим, вивчивши матеріали
кримінального провадження та
дослідивши доводи апеляційної скарги
та клопотання про застосування Закону
України «Про амністію у 2014 році» від 08
квітня 2014 року, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
залишення апеляційної скарги без
задоволення з наступних підстав.

Винуватість засудженого ОСОБА_3 в
скоєнні відкритого викрадення майна
(грабежі), яке належить потерпілим
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при обставинах,
викладених у вироку суду першої
інстанції є повністю доведеною та
підтверджується дослідженими місцевим
судом доказами.

Так, ОСОБА_3 був пізнаний потерпілими
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після його затримання
31.08.2013 р., при проведенні, за його згодою,
пред'явлення особи для впізнання, та в
судовому засіданні місцевого суду, як
особа, яка здійснила викрадення їх
майна за певних ознак.

При цьому адвокат за призначенням був
наданий ОСОБА_3 стороною обвинувачення
31.08.2013 р. і, після його залучення до
справи, брав участь у проведенні всіх
слідчих дій, а також у судових
засіданнях.

Допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_4 показала, що 22.07.2013 р.,
близько 13 години 40 хвилин, вона йшла
додому з ринку «Южний», коли до неї
несподівано підбіг обвинувачений,
схопив двома руками за золотий
ланцюжок, який висів у неї на шиї, та,
смикнувши, зірвав його. Вона побачила
хлопця, одягнутого в чорну футболку та
чорну в смугу панамку. Хлопець почав
бігти і вона бігла за ним, але він зник
за гаражами. Не здогнавши його, вона
зателефонувала в міліцію.

Обвинуваченого ОСОБА_3 вона впізнає, бо
добре запам'ятала його статуру. Силует
обвинуваченого їй запам'ятався дуже
добре. На впізнанні вона відразу серед
чотирьох осіб впізнала обвинуваченого,
який її також впізнав, бо став
нервувати.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_5 показала, що 31.07.2013 р.,
близько 13 години, вона йшла по вулиці
біля ринку «Южний». Доходячи до свого
будинку відчула, як хтось її обійняв,
коли вона повернулася, то побачила
молодого хлопця, який був одягнений в
чорні шорти, темну футболку та в
панамці з білими вставками. Це був
обвинувачений ОСОБА_3 Він смикнув її за
золотий ланцюжок, який висів на її шиї,
зірвавши його став бігти в напрямку
дитячого садка. Вона подзвонила до
міліції і з оперуповноваженим поїхала
до райвідділу, де написала заяву про
злочин. В той же день вона була
запрошена до райвідділу міліції на
впізнання, де вона впізнала
обвинуваченого.

Допитаний судом у якості свідка
працівник міліції ОСОБА_6 пояснив, що
під час його чергування по відділу
міліції він отримав орієнтування на
злочинця, який зробив ривок ланцюжка у
жінки в районі Таїрова. Близько 15 год. 30
хв. був затриманий молодий хлопець,
який повністю підходив за описом та був
схожий на людину, яка здійснила ривок
ланцюжка. При затриманні він
знаходився в нетверезому стані.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 приблизно 5
років працював на будівництві
різноробочим в його будівельній
бригаді. Графік його роботи був з
восьмої до сімнадцятої години. 22.07.2013 р.
ОСОБА_3 повинен був знаходитися на
роботі, але його не було. Також він не
вийшов на роботу 26.07.2013 р.

Свідок ОСОБА_8 - продавець магазину
«Адідас», бачила обвинуваченого ОСОБА_3
в магазині перший раз 30.07.2013 р., коли той
купив панаму, а другий раз - 31.07.2013р.,
коли той був з дівчиною. Вона звернула
на нього увагу, так як він був в
неадекватному стані. Потім вона надала
захиснику цього хлопця копії чеків,
які офіційно не підтверджені, на них її
рукою та іншим касиром зроблені
надписи з вказівкою про час і дату
покупки. Надане роздрукували з
комп'ютера, але офіційного
підтвердження чеку керівництвом
магазину не зроблено.

Крім показів допитаних в судовому
засіданні потерпілих та свідків
винуватість ОСОБА_3 у вчиненні
інкримінованих злочинів
підтверджується належним чином
дослідженими судом першої інстанції
письмовими доказами:

- протоколом заяви про вчинення злочину
потерпілої ОСОБА_4 від 23.07.2013 року, в
якому остання повідомила про обставини
скоєння проти неї правопорушення, із
зазначенням прикмет злочинця, а саме,
чоловіка приблизно 25 - 27 років, на зріст
170 - 175 см, середньої статури, був
одягнутий в чорну панаму, шорти і
футболку (а.п.7 - 8);

- протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 31.07.2013 року, з фото
таблицею, згідно до якого потерпіла, в
присутності понятих, серед чотирьох
пред'явлених осіб, вказала на особу під
номером 2 - ОСОБА_3, пояснивши, що це саме
цей чоловік, який відкрито заволодів її
майном (а.п. 20 - 23);

- протоколом заяви про вчинення
кримінального правопорушення від
31.07.2013 року, згідно до якого потерпіла
ОСОБА_5 звернулася з заявою в якої
повідомила, про обставини скоєння
відносно неї правопорушення, з
зазначенням прикмет особи злочинця, а
саме, що чоловіку було приблизно 23 роки,
був одягнутий в темни шорти, синю
футболку, чорну панаму з буквами (а.п.42 -
44);

- протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 31.07.2013 року з фото
таблицею, згідно до якого потерпіла в
присутності понятих серед чотирьох
пред'явлених осіб, вказала на особу під
номером 2 - ОСОБА_3 пояснивши, що це саме
той чоловік, який відкрито заволодів її
майном (а.п.58 - 61).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно
кваліфіковані судом першої інстанції
за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж), та за
ч.2 ст. 186 КК України - як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж),
вчинений повторно.

Доводи захисника обвинуваченого про
невинуватість його підзахисного у
скоєнні даних кримінальних
правопорушень є неспроможними.

Місцевий суд обґрунтовано поклав в
основу доказів винуватості ОСОБА_3
послідовні покази потерпілих ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в судовому засіданні, а також їх
беззастережне впізнання в суді
обвинуваченого, як особи, яка вчинила
стосовно них кримінальні
правопорушення.

Щодо доводів сторони захисту про,
нібито, виявлені розбіжності в показах
потерпілих і свідків щодо ознак одягу
обвинуваченого під час скоєння
злочинів, слід зазначити, що в показах
всіх потерпілих і свідків вид одягу
обвинуваченого, а саме шорти, футболка
і панама та їх темний колір (від чорного
та синього до сірого), є схожими.
Наявність в показаннях зазначених осіб
дріб'язкових розбіжностей щодо прикмет
одягу обвинуваченого з урахуванням
минулого часу після скоєння злочину, а
також суб'єктивного сприйняття кожної
людини, не є суттєвою.

Крім того потерпіла ОСОБА_5 вказувала
про те, що в райвідділі міліції під час
впізнання ОСОБА_3 був одягнутий по
іншому, ніж під час нападу на неї, чим
пояснюються розбіжності з показами
працівника міліції.

По прикметам, за віком, статтю, зростом
та одягом, особа, на яку вказали
потерпілі та свідки, практично
співпадає за ознаками з особою
обвинуваченого.

Суд першої інстанції також
обґрунтовано критично поставився до
спроби сторони захисту створити алібі
обвинуваченому ОСОБА_3, а саме,
твердженням, що той 31.07.2013 року, о 14 год.
25 хв., під час нападу на потерпілу
ОСОБА_5, знаходився із своєю знайомою
дівчиною - ОСОБА_10 в ТЦ «Вузовський», де
купував останній сумку, і тому не міг
здійснити напад на потерпілу.

Він також не міг 22.07.2013 року здійснити
напад на потерпілу ОСОБА_4, оскільки
остання стверджувала, що нападник був
одягнений у панаму синього кольору, а
панама, в який він начебто був, була
придбана ним пізніше - 30.07.2013 року в ТЦ
«Вузовський», що підтверджується
оригіналом чеку.

Між тим, копії чеків, надані суду
захисником, не є оригіналами, у зв'язку
з тим, що на самих копіях стоїть інша
дата покупки, ніж у зробленому на
зворотній стороні чеку надпису про
дату покупки. Крім того, рукописний
надпис на зворотній стороні чеку
містить виправлення часу покупки.
Копії чеків не завірені належним чином
керівництвом магазину.

Твердження захисника, що у ОСОБА_3 22.07.2013
року не було такої панами, як вказує
потерпіла ОСОБА_4, оскільки він, згідно
чеку, придбав її пізніше, є припущенням
сторони захисту та спростовується
показами потерпілої.

Суд першої інстанції також
обґрунтовано не прийняв до уваги і
твердження захисту про те, що на момент
нападу на потерпілу ОСОБА_5, ОСОБА_3
знаходився в магазині, що нібито
підтвердили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8,
тому що, згідно показів свідків,
обвинувачений був в магазині приблизно
о 14 годині 25 хвилин, а напад на
потерпілу ОСОБА_5 був скоєний приблизно
о 13 годині 00 хвилин, при тому, що місце
нападу і місце знаходження магазину
розташовані в одному районі, на
невеликої відстані одне від одного.

Таким чином, незважаючи на невизнання
обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини у
скоєних злочинах, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
остання є доведеною у повному обсязі.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_3 суд першої
інстанції врахував повною мірою
характер і ступінь тяжкості вчинених
кримінальних правопорушень, дані про
особу обвинуваченого, його ставлення
до скоєного, а також обставини, які
пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом'якшують покарання
обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання
винуватому районний суд обґрунтовано
визнав скоєння кримінального
правопорушення в стані алкогольного
сп'яніння.

Обвинувачений ОСОБА_3, згідно ст. 89 КК
України, є особою, не маючою судимостей,
проте раніше він притягувався до
кримінальної відповідальності за
аналогічний злочин, що правомірно не
враховується судом при призначенні
покарання.

Суд першої інстанції, приймаючи до
уваги всі обставини кримінального
провадження в їх сукупності, прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
необхідним і достатнім покаранням для
обвинуваченого повинно бути покарання
у вигляді позбавлення волі, в межах
санкцій інкримінованих статей, яке
обвинувачений повинен відбувати в
місцях позбавленні волі, оскільки його
виправлення та попередження скоєння
нових злочинів неможливо без ізоляції
останнього від суспільства.

Підстав для застосування щодо
обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України не
вбачається.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_3
покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України та зміні не підлягає.

Колегія суддів апеляційного суду
розглянула клопотання засудженого
ОСОБА_3 про застосування щодо нього
акту про амністію, який був прийнятий
Верховною Радою України 08 квітня 2014
року (т.2 а.п. 125).

Відповідно до Закону України «Про
амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014
року, звільненню від покарання
підлягають лише засуджені, які
підпадають під дію ст.ст. 1 - 5 вказаного
закону. Засуджений ОСОБА_3 під дію
зазначених статей не підпадає, тому
звільненню від призначеного судом
покарання він не підлягає.

Разом з тим, ОСОБА_3 підпадає під дію ч.6
вказаного закону, у зв'язку з чим
невідбутна ним частина покарання, яка
відраховується з дня прийняття даного
закону, повинна бути скорочена на
половину, тобто на 2(два) роки 2(два)
місяці та 4(чотири) дні.

Колегія суддів також зазначає, що
задоволення судом першої інстанції
позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 на
суму 20000 гривен та потерпілої ОСОБА_5 на
суму 5500 гривен в рахунок відшкодування
завданої злочином матеріальної шкоди
ґрунтується на законі.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними діями,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК
України, ст. 1166 ЦК України, Законом
України «Про амністію у 2014 році» від 08
квітня 2014 року, колегія суддів
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника
засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Київського районного суду м. Одеси від
26.05.2014 року, яким ОСОБА_3 визнано
винуватим у вчиненні злочинів,
передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст.186 КК
України, - без змін.

У задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_3 про звільнення його від
відбування покарання на підставі
Закону України «Про амністію у 2014 році»
від 08 квітня 2014 року - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
касаційному порядку у строк 3 місяці з
дня її оголошення. Засудженим, якій
знаходиться під вартою, - у той же строк
з моменту отримання її копії.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

А.О. Кулаковський Л.І. Сенатор О.Д.
Дирдін