У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3,
правонаступником якої є ОСОБА_4, до
Горбаківської сільської ради
Гощанського району Рівненської
області про визнання права власності
на спадкове майно за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Гощанського
районного суду Рівненської області від
17 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 30 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік - ОСОБА_6, після смерті якої
відкрилася спадщина на 60/100 часток
житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначала,
що спадщину прийняла своєчасно,
оскільки проживала разом з чоловіком
до його смерті, однак не може оформити
право власності на будинок, у зв'язку з
втратою правовстановлюючих документів
на житловий будинок на ім'я ОСОБА_6

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
суд визнати за нею право власності на
60/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після померлого
чоловіка - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3,
правонаступником якої є дочка - ОСОБА_4

Рішенням Гощанського районного суду
Рівненської області від 17 квітня
2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 30 квітня 2014 року, позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано за нею право
власності на спадкове майно, що
залишилося після смерті її чоловіка -
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме
на 60/100 часток житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться
по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
ОСОБА_3 є спадкоємицею першої черги
після смерті її чоловіка - ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкове
майно вона прийняла своєчасно, але не
оформила спадщину, оскільки на день
смерті спадкодавця проживала з ним в
одному будинку, на спадщину більше
ніхто не претендував.

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають; суди не встановили
фактичні обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, при
цьому порушили норми як
процесуального, так і матеріального
права.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась
спадщина на належне йому майно, а саме
60/100 часток житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться
по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилась не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила ЦК УРСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини. У разі, коли
спадщина, яка відкрилась до набуття
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 20047 року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_6 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до прикінцевих та
перехідних положень ЦК України на
вказані правовідносини поширюється
дія ЦК УРСР від 1963 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК
УРСР визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР
спадкоємець вважається таким, що
фактично прийняв спадщину, якщо він
довів, що він вступив в управління або
користування спадковим майном. Доказом
цього може бути наявність у спадкоємця
ощадної книжки на ім'я померлого,
іменних цінних паперів, квитанцій про
оплату комунальних та інших послуг,
обов'язкового страхування майна та
інших документів, виданих на ім'я
померлого, на майно, користування,
управління і розпорядження яким
можливе тільки після оформлення прав
на нього.

Судом також установлено, що після
померлого ОСОБА_6 спадкоємцями першої
черги були дружина померлого - ОСОБА_3,
їхня дочка - ОСОБА_4, і онука - ОСОБА_5,
оскільки її батько - ОСОБА_7, помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. На день відкриття
спадщини ОСОБА_5 була неповнолітньою.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, згідно з довідкою
Горбаківської сільської ради
Гощанського району Рівненської
області від 4 березня 2014 року № 738 склад
сім'ї ОСОБА_5 у 1991 - 1998 роках був таким:
батько - ОСОБА_7, мати - ОСОБА_8, дід -
ОСОБА_6, баба - ОСОБА_3

З 12 травня 1999 року ОСОБА_5 прописана за
адресою: АДРЕСА_1. Її батько -
ОСОБА_7 також проживав та був
прописаний за вказаною адресою до дня
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Отже, на момент смерті ОСОБА_7, ОСОБА_5,
будучи неповнолітньою, разом з матір'ю
мешкали в спірному будинку й в силу ст.
549 ЦК УРСР прийняли спадщину фактично
вступивши в управління та володіння
спадковим майном, що йому належало.

Разом з тим спірне майно належало до
колгоспного двору, тому спір повинен
розглядатись за правилами
законодавства, яке діяло на час
виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 33,
212 - 214, 315 ЦПК України суди на зазначені
положення закону та обставини справи
уваги не звернули, не визначилися зі
складом сторін у справі, з характером
спірних правовідносин, доводів сторін
належним чином не перевірили та дійшли
передчасного висновку про задоволення
позову.

При цьому, не залучивши спадкоємця до
участі в справі, суди допустили
неповноту з'ясування обставин справи.

За таких обставин ухвалені судові
рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
ухвалених судових рішень із передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Гощанського районного суду
Рівненської області від 17 квітня
2007 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 30 квітня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

О.В.
Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко