Справа № 530/1801/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А І Н И

14.10.2014 року Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Водолаги А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Зіньків
справу за позовом ОСОБА_1 до
Опішнянської селищної ради
Зіньківського району Полтавської
області про визнання права власності
на земельні ділянки в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В судове засідання не з»явивсь
позивач і його представник,
представник відповідача, про час і
місце розгляду справи були повідомлені
в законом визначеному порядку,
направили в адрес суду заяви про
розгляд справи без їх участі,
відповідач проти задоволення
заявлених позовних вимог не заперечує.

Справа розглядалась в порядку
ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив.

Позивач просить суд винести
рішення, яким визнати за ним право
власності на: земельну ділянку
загальною площею 0,33 гектара, в тому
числі: земельну ділянку площею 0,09
гектара, розташовану по АДРЕСА_1,
передану для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд і
земельну ділянку площею 0,24 гектара,
розташовану в селі Васьки,
Зіньківського району, Полтавської
області, передану для ведення
особистого селянського господарства,
якими спадкодавець ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, володіла на підставі
держаного акта на право приватної
власності на землю серії ПЛ № 186,
виданого їй Опішнянською селищною
Радою народних депутатів 1 липня 1996
року, на підставі рішення виконавчого
комітету Опішнянської селищної Ради
народних депутатів від 18 січня 1995 року
і земельну ділянку загальною площею 0,35
гектара, в тому числі: земельну ділянку
площею 0,25 гектара, розташовану по
АДРЕСА_2, передану для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
земельну ділянку загальною площею 0,10
гектара, в тому числі: земельну ділянку
площею 0,07 гектара і земельну ділянку
площею 0,03 гектара, розташовані в селі
Васьки, Зіньківського району,
Полтавської області, передані для
ведення особистого селянського
господарства, якими спадкодавець
ОСОБА_2 володіла на підставі фактичного
вступу у володіння даним спадковим
майном, на підставі ст. 549 ЦК
Української РСР, після смерті чоловіка
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с м т
Опішня, Зіньківського району,
Полтавської області, а за життя володів
даними земельними ділянками на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії ПЛ
№ 187, виданого йому Опішнянською
селищною Радою народних депутатів 9
вересня 1996 року, на підставі рішення
виконавчого комітету Опішнянської
селищної Ради народних депутатів від 17
квітня 1996 року.

Суд, прийнявши до уваги заяви
сторін, вивчивши та проаналізувавши
матеріали цивільної справи і давши їм
належну оцінку, приходить до висновку,
що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
в с м т Опішня, Зіньківського району,
Полтавської області померла мати
позивача ОСОБА_2. З дня смерті ОСОБА_2
відкрилася спадщина на її спадкове
майно, яке складається з: земельної
ділянки загальною площею 0,33 гектара, в
тому числі: земельної ділянки площею 0,09
гектара, розташованої по АДРЕСА_1,
переданої для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд і
земельної ділянки площею 0,24 гектара,
розташованої в селі Васьки,
Зіньківського району, Полтавської
області, переданої для ведення
особистого селянського господарства,
якими ОСОБА_2 володіла на підставі
держаного акта на право приватної
власності на землю серії ПЛ № 186,
виданого їй Опішнянською селищною
Радою народних депутатів 1 липня 1996
року, на підставі рішення виконавчого
комітету Опішнянської селищної Ради
народних депутатів від 18 січня 1995 року,
та земельної ділянки загальною площею
0,35 гектара, в тому числі: земельної
ділянки площею 0,25 гектара,
розташованої по АДРЕСА_2, переданої для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, земельної ділянки площею 0,07
гектара і земельної ділянки площею 0,03
гектара, розташованих в селі Васьки,
Зіньківського району, Полтавської
області, переданих для ведення
особистого селянського господарства,
вищевказаними земельними ділянками
ОСОБА_2 володіла на підставі фактичного
вступу у володіння даним спадковим
майном, на підставі ст. 549 ЦК
Української РСР, після смерті чоловіка
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с м т
Опішня, Зіньківського району,
Полтавської області, а за життя володів
даними земельними ділянками на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії ПЛ
№ 187, виданого йому Опішнянською
селищною Радою народних депутатів 9
вересня 1996 року, на підставі рішення
виконавчого комітету Опішнянської
селищної Ради народних депутатів від 17
квітня 1996 року.

В державних актах на право приватної
власності на землю кадастрові номери
земельних ділянок не зазначені.
Відповідно до довідок Відділу
Держземагенства у Зіньківському
районі Полтавської області від 28.08.2014
року № 01-09/608 і № 01-09/609 відомості про
вищевказані земельні ділянки в
Державному земельному кадастрі
відсутні.

Як спадкоємець за законом позивач
звернувся до приватного нотаріуса
Зіньківського районного нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_4 з
заявою про прийняття спадщини
спадкодавця ОСОБА_2 і видачу йому
свідоцтва про право на спадщину за
законом на вищевказані земельні
ділянки, які є спадковим майном
спадкодавця ОСОБА_2. Але приватний
нотаріус Зіньківського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 у видачі
позивачу свідоцтва про право на
спадщину на вищевказані земельні
ділянки відмовила. В постанові про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 3 вересня 2014 року прийняте
нотаріусом рішення вмотивовано
наступним:

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України
формування земельної ділянки полягає у
визначенні земельної ділянки як
об»єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
державна реєстрація земельної ділянки
- внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера. У разі якщо відомості про
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх державна
реєстрація здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).

Згідно ч. 1 ст. 346 ЦК України у разі
смерті власника право власності
припиняється.

Згідно п. 4.20 Гл.10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого 22.02.2012 року № 296/5, видача
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку нотаріусами
проводиться на підставі державного
акта на право власності на земельну
ділянку, витягу з Державного
земельного кадастру про відсутність
обмежень на земельну ділянку, витягу з
поземельної книги, а також витягу з
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель.

Нотаріус постановила: у видачі
свідоцтво про право на спадщину на ім»я
ОСОБА_1, після смерті - ОСОБА_2, на
вищезазначені земельні ділянки,
відмовити.

Таким чином, успадкувати в
нотаріальному порядку земельні
ділянки, якими спадкодавець ОСОБА_2
володіла на підставі вищезазначених
державних актів на право приватної
власності на землю, позивач ОСОБА_1 не
має змогли, так як у Державному
земельному кадастрі відсутні
відомості на дані земельні ділянки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Крім
позивача у спадкодавця ОСОБА_2 відсутні
спадкоємці за заповітом і за законом,
які подали до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1
з спадкодавцем ОСОБА_2 повністю
підтверджується документами, копії
яких маються у справі.

Виходячи з вищевикладеного суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог позивача ОСОБА_1 про
визнання його права власності в
порядку спадкування на земельні
ділянки, якими спадкодавець ОСОБА_2
володіла на підставі державних актів
на право приватної власності на землю.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. , 197, 212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заявлені позовні вимоги задовільнити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,33
гектара, в тому числі: земельну ділянку
площею 0,09 гектара, розташовану по
АДРЕСА_1, передану для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд і
земельну ділянку площею 0,24 гектара,
розташовану в селі Васьки,
Зіньківського району, Полтавської
області, передану для ведення
особистого селянського господарства,
якими спадкодавець ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, володіла на підставі
держаного акта на право приватної
власності на землю серії ПЛ № 186,
виданого їй Опішнянською селищною
Радою народних депутатів 1 липня 1996
року, на підставі рішення виконавчого
комітету Опішнянської селищної Ради
народних депутатів від 18 січня 1995 року.

Визнати за позивачем ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,35
гектара, в тому числі: земельну ділянку
площею 0,25 гектара, розташовану по
АДРЕСА_2, передану для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
земельну ділянку загальною площею 0,10
гектара, в тому числі: земельну ділянку
площею 0,07 гектара і земельну ділянку
площею 0,03 гектара, розташовані в селі
Васьки, Зіньківського району,
Полтавської області, передані для
ведення особистого селянського
господарства, якими спадкодавець
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
володіла на підставі фактичного вступу
у володіння даним спадковим майном, на
підставі ст. 549 ЦКУкраїнської РСР, після
смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с м т Опішня,
Зіньківського району, Полтавської
області, а за життя володів даними
земельними ділянками на підставі
державного акта на право приватної
власності на землю серії ПЛ № 187,
виданого йому Опішнянською селищною
Радою народних депутатів 9 вересня 1996
року, на підставі рішення виконавчого
комітету Опішнянської селищної Ради
народних депутатів від 17 квітня 1996
року.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня його проголошення, апеляційна
скарга апеляційному суду подається
через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: