22-ц/775/1394/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Категорія № 27
17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого судді
Баркова В. М., Ткаченко Т.Б.,
при секретарі Бєльченко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Вугледарського міського суду
Донецької області від 17 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в лютому 2014
року звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 13690,57 грн.. В позові вказував, що
відповідно до укладеного кредитного
договору № б/н від 10.11.2006 року
відповідач ОСОБА_3 отримав кредит в
розмірі 3900.00 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. В
порушення умов кредитного договору
відповідач зобов'язання за вказаним
договором не виконав, і станом на 31.12.2013
року його заборгованість перед
позивачем становить 13690,57 грн., яка
складається з 3290,50 грн. -
заборгованості за кредитом, 13192,56 грн. -
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина), 628,12 грн. - штраф
(процентна складова). В суму боргу не
включена сума заборгованості за
кредитом 3920,61 грн, стягнута судовим
наказом від 10.06.2008 року. Позивач
просить суд стягнути з відповідача
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором в сумі 13 690,57 грн. а також
сплачений при подачі позовної заяви
судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішенням Вугледарського міського суду
Донецької області від 17 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено у
зв'язку з пропущенням строків позовної
давності.

Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення від 17 липня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Сторони, належним чином
повідомлені про час та місце слухання
справи, про що свідчить телефонограма,
прийнята особисто представником
позивача, повідомлення про вручення
поштового відправлення сторонам, в
судове засідання не явились.
Представником позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» направлено до суду
письмово клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
неотриманням апеляційної скарги.
Приймаючи до уваги, що апеляційна
скарга на рішення суду належить саме
позивачу, причину його неявки до
апеляційного суду неможливо визнати
поважною і клопотання про відкладення
розгляду не підлягає задоволенню.
Тому справа у відповідності із
вимогами ст.305 і ч.2 ст.197 ЦПК України
розглядається у їх відсутності та без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд виходив із того, що
позивачем пропущений без поважних
причин строк позовної давності для
звернення до суду з такими вимогами.

З висновком суду не можна не
погодитись.

Судом було встановлено, що відповідно
до укладеного кредитного договору №б/н
від 10.11.2006 року відповідач ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 3900.00 гривень
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
співпадає з строком дії картки (27
грудня 2010 року ) (а.с.6-10). В цей же день
відповідача отримав платіжну картку.
(а.с.6 зворіт).

Зазначені умови викладені у заяві
позичальника при отриманні кредиту,
яка містить ознаки такого договору, при
цьому відповідач був ознайомлений з
усіма суттєвими умовами договору, про
що свідчить його підпис.

Відповідно до п.3.2 Умов та правил
надання банківських послуг після
отримання банком від клієнта
необхідних документів, а також заяви,
банк проводить перевірку наданих
документів та приймає рішення про
можливість видачі кредиту на платіжну
картку. Клієнт дає свою згоду, що
кредитний ліміт встановлюється за
рішенням банку, та клієнт дає право
банку в будь-який момент змінити
(зменшити або підвищити) кредитний
ліміт.

Пунктом 3.3 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
підписання даного договору є прямою та
безумовною згодою держателя відносно
прийняття будь-якого розміру
кредитного ліміту, встановленого
банком.

Згідно п.6.5 Умов та правил надання
банківських послуг позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, процентами
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Пунктом п.6.6 Умов визначено, що у разі
невиконання зобов'язань за договором,
позичальник на вимогу банку має
виконати зобов'язання з повернення
кредиту (у тому числі простроченого
кредиту та овердрафту), оплати
винагороди банку.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання належним чином, внаслідок
чого ним були порушені умови договору
про надання кредиту. Станом на 31.12.2013
року його заборгованість становить 13690
грн. 57 копійок, яка складається з
наступного: 3290,50 грн,- заборгованість за
кредитом, 13192,56 грн. - заборгованість по
відсотках за користування кредитом,
500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 628.12
грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Зі справи вбачається, що умовами
кредитного договору сторони
встановили як строк дії договору - до
повного погашення позичальником
заборгованості за кредитами та
процентами за користування ними,
кінцевий строк повернення кредиту - до
07 лютого 2008 року, (пункти 3.1.1; 3.1.2. Правил
користування платіжною карткою, п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг), так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - щомісяця до 10 числа включно
кожного календарного місяця для
основної заборгованості і для
процентів за користування кредитом
(розділ 5 Правил користування кредитною
картою).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих
видів вимог законом встановлена
спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частина
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повергнення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повергнення
яких відповідно до умов договору
визначено періодичними щомісячними
платежами, повинна обчислюватися з
моменту настання строку погашення
чергового платежу.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань щодо погашення боргу до 10
листопада 2007 року, останній платіж
погашення заборгованості він зробив у
лютому 2008 року, проте ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом про захист порушеного права
лише 13.02.2014 року, тобто з пропуском
установленого статтею 257 ЦК України
трирічного строку позовної давності.

Таким чином, у справі, яка
переглядається колегією суддів, судом
першої інстанції правильно вирішено
питання про застосування статей 256, 257,
частин першої та п'ятої статті 261 ЦК
України щодо строку позовної давності
з урахуванням вищевказаних обставин і
факту пред'явлення позову тільки 13
травня 2014 року, тому підстав для
скасування судового рішення немає.

Крім того, у відповідності до вимог ч.2
ст.214, ст.360-7 ЦПК України, обов'язковому
застосуванню судом у подібних
правовідносинах підлягають аналогічні
правові висновки, викладені Верховним
Судом України у постанові № 6-61цс14від
18.06.2014 року.

Колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення суду постановлено
з дотримання норм матеріального і
процесуального права, в ньому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються допустимими доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
судом неправильно застосовані
наслідки спливу строку позовної
давності, оскільки ніхто з сторін не
заявив про закінчення строку договору,
і договір між сторонами продовжував
свою дію, оскільки у відповідності до
п.9.12 Умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, я, якщо протягом
цього строку жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на той же
строк. Однак, такі умови повинні бути
виконуватися нарівні із іншими умовами
договору, які передбачають, що строк
дії карти дійсний до останнього дня
місяця, вказаного на карті (п.3.1.1 Правил
користування платіжною карткою), а,
відповідно до заяви позичальника,
сторонами передбачено, що строк дії
кредитного ліміту (кредиту) співпадає з
строком дії кредитної карти. У
відповідності до п.4.8 Умов та правил
надання банківських послуг, п.3.1.3.
Правил користування платіжною карткою,
Банк зобов'язаний при наявності коштів
для оплати продовжити строк дії карти з
новою датою закінчення строку дії. Тому
такі доводи апеляційної скарги не
можуть вплинути на рішення суду,
оскільки під час розгляду справи в
суді першої інстанції після
закінчення строку дії картки нова
карта відповідачу видана не була.
Представник позивача доказів у
спростування таких обставин не надав і
суду апеляційної інстанції. Посилання
апелянта на наявність скріншоту нової
картки на ім'я відповідача в
банківській програмі не можуть
вплинути на рішення суду, оскільки ці
обставини могли б підтверджувати
тільки можливий факт виготовлення
нової картки, але не можуть слугувати
беззаперечним доказом вручення її
боржнику.

Ніяких інших нових обставин чи доказів,
які не були предметом розгляду судом
першої інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення
суду, апелянтом колегії суддів не
надано.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга позивача підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 304, 308, 313, 314
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вугледарського міського суду
Донецької області від 17 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді