АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1757/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 39 Орел С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вініченко Б. Б. РІШЕННЯ
11 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченка Б.
Б.суддівОхріменко Н. І. , Скіця М. І. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 28 травня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Зорівської сільської ради, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про визнання права власності на
будинок з надвірними спорудами в
порядку спадкування, -
в с т а н о в и л а :
В квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх позовних вимог
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_7 Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді будинку
Спадщину прийняли позивач, його брат
ОСОБА_7 і сестра ОСОБА_8 шляхом подачі
заяв до нотаріальної контори. Під час
свого життя ОСОБА_9 не оформив права
власності на будинок і тому на даний
час позивач не може оформити свідоцтво
про право власності, що і стало
підставою для звернення до суду.
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на незаконність та
необгрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить рішення скасувати
та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав будь-яких документів про час
будівництва спірного житлового
будинку, доказів щодо звернення до
уповноважених органів щодо прийняття
будинку в експлуатацію, відведення для
цього земельної ділянки та чи не
приймалося рішення про реєстрацію
права власності.

Крім того, позивачем не надано
постанови про відмову у вчинення
нотаріальної дії про відмову у видачі
свідоцтва про право власності на
спадкове майно.

З огляду на наведене, судом зазначено,
що вирішення питання про визнання
права власності може бути предметом
вирішення лише після звернення до
належних органів та відповідної їх
неправомірної відмови у проведенні
певних дій.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
відповідно до свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 від 10 травня 2013 року, виданого
виконавчим комітетом Зорівської
сільської ради Золотоніського району,
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно даних свідоцтва про народження
НОМЕР_2 від 06 серпня 1963 року позивач -
ОСОБА_6, є сином померлого ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 звернувся до
Золотоніської райдержконтори з заявою
про видачу на його ім'я свідоцтва про
право на спадщину за законом на
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 14 травня 2014 року
ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами. (а.с. 41)

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права.

У силу вимог ст. 392 ЦК власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до державного акта на право
власності на земельну ділянку Серія ЯА
№ 476738, виданого Золотоніським районним
відділом земельних ресурсів 09
листопада 2005 року, ОСОБА_9 є власником
земельної ділянки, площею 0,1220 га. для
будівництва і обслуговування жилого
будинку у с. Зорівка Золотоніського
району Черкаської області (а.с. 42)

Як вбачається із технічного паспорту
на житловий будинок АДРЕСА_1, (а.с.9
Характеристика будівель) житловий
будинок було побудовано у 1974 році.

Слід зауважити, що на момент завершення
будівництва житлового будинку та інших
споруд (погріб, сарай, літня кухня,
прибудова) чинним законодавством не
була передбачена процедура введення
завершеного будівництва приватного
житлового будинку в експлуатацію.

В подальшому, 12 березня 1981 року Радою
Міністрів Української РСР була
прийнята постанова № 125 «Про прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів».

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови
передбачалося прийняття в
експлуатацію державними приймальними
комісіями (призначеними виконкомами
районних, міських або районних у містах
Рад народних депутатів) жилих будинків,
гуртожитків, будинків дитячих
дошкільних закладів, загальноосвітніх
шкіл, незалежно від їх відомчої
належності, а також усіх об'єктів
житлово-цивільного призначення, які
збудовані на кошти міжгосподарських
підприємств (організацій) у сільському
господарстві, а також колгоспів, інших
кооперативних та інших господарських
організацій або замовниками
(забудовниками) яких є виконкоми
районних, міських або районних у містах
Рад народних депутатів.

Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449
«Про порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
державного замовлення» було вперше
встановлено порядок та умови прийняття
в експлуатацію об'єктів будівництва».

Таким чином, станом на момент
закінчення будівництва житлового
будинку, зокрема станом на 1974 рік,
чинним законодавством не була
передбачена процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

Інструкцією про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах та
селищах міського типу Української РСР
від 31 січня 1961 року, що діяла на момент
завершення будівництва, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ.
Записи в погосподарських книгах
сільських рад визнавалися в якості
актів органів влади, що підтверджують
право власності.

Згідно довідки виконавчого комітету
Зорівської сільської ради від 10 січня
2014 року (а.с. 12) вбачається, що
відповідно до запису в погосподарській
книзі № 5 особовий рахунок НОМЕР_3 за
ОСОБА_9 числиться житловий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Земельна ділянка, площею 0,1220 га., на
якій розташований вказаний житловий
будинок та надвірні споруди, була
надана ОСОБА_9 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та
приватизована померлим.

Слід врахувати, що визнання права
власності на спадкове майно в судовому
порядку є винятковим способом захисту
та застосовується лише якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок.

Вирішуючи питання щодо визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування колегією суддів
оцінюються в сукупності з іншими
доказами копію технічного паспорту на
будинок від 14 січня 2014 року, дані
довідки Зорівської сільської ради від
10 січня 2014 року про належність будинку
ОСОБА_9 згідно даних записів
погосподарської книги № 5 особовий
рахунок НОМЕР_3, облікової картки
об'єкта погосподарського обліку на
2011-2015 роки.

Таким чином, проаналізувавши всі
обставини справи в сукупності,
враховуючи позицію відповідача, який
не заперечував проти задоволення
позову, колегія суддів вважає можливим,
законним та справедливим визнати право
власності на вказаний будинок з
надвірними спорудами в порядку
спадкування.

Доводи апеляційної скарги є
обгрунтованими та підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 4 ст. 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 28 травня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок з належними до нього
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :