У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцин М.М.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
16 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в інтересах якої діє законний
представник - ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог - орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про
виселення з житлового приміщення без
надання іншого житла, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 звернувся в суд із даним
позовом, мотивуючи тим, що 08 вересня 2012
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 був укладений
договір купівлі-продажу квартири за
адресою: АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
за №1850.

Згідно даного договору ОСОБА_1 придбала
у приватну власність вищезазначену
квартиру, яка складається з однієї
кімнати, загальною площею 35,8 кв.м.,
житловою 18,5 кв.м. Право власності
ОСОБА_1 на вищезгаданий об'єкт
нерухомого майна належним чином
зареєстрований КП «БТІ м. Ужгород», про
що свідчить відповідний витяг про
державну реєстрацію від 06 жовтня 2012
року, та довідка про власність від 08
жовтня 2012 року. Напередодні укладення
договору купівлі-продажу ОСОБА_9 надала
довідку від 10 травня 2012 року про те, що у
квартирі зареєстрована тільки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Однак, в подальшому стало відомо, що у
квартирі, тимчасово, незаконно
проживають відповідачі на підставі
усної домовленості з попереднім
власником без відповідної реєстрації
та законних підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 мала намір
вселитися в квартиру і нею 13.09.2012 року
було офіційне звернення до
відповідачів з вимогою-попередженням
щодо звільнення квартири. Дана вимога
залишилась без реагування і в зв'язку з
цим вона звернулася до суду за захистом
свого права власності.

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 16 грудня 2013
року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
в інтересах якої діє законний
представник - ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2
без надання іншого житла.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду,як таке, що
постановлене з порушенням
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для задоволення позову
відсутні.

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який просить рішення
суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 08 вересня 2012 року
посвідченого приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу і зареєстровано в реєстрі за
№1850. ОСОБА_10 продала та передала, а
ОСОБА_1 купила та прийняла від продавця
квартиру АДРЕСА_2.

Право власності ОСОБА_1 на дану
квартиру підтверджується витягом з
державного реєстру правочинів №11810025
від 08 вересня 2012 року та довідкою про
державну реєстрацію прав №35752656
виданою комунальним підприємством
«Бюро технічної інвентаризації м.
Ужгорода» Ужгородської міської ради 06
жовтня 2012 року.

Довідкою будинкового комітету
«Едельвейс» від 10 травня 2012 року
стверджується, що у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована тільки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1, як власник квартири, маючи
намір вселитися у квартиру 13 вересня 2012
року офіційно звернулася до
відповідачів, як встановлено, що вони
проживають на підставі усної
домовленості з попереднім власником
ОСОБА_7 без відповідної реєстрації та
законних підставах, з
вимогою-попередженням щодо звільнення
квартири.

Дана вимога отримана відповідачами 15
вересня 2012 року рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення і залишена ними без
реагування.

У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядженням своїм майном.

При розгляді справи, суд першої
інстанції встановивши правовідносини
сторін, які випливають із встановлених
обставин з посиланням на вимоги ст.ст.
317, 319, 321, 391 ЦК України обґрунтовано
вважав, що позивачка, як власник
квартири не може користуватися,
розпоряджатися належним їй майном, яка
придбана нею для свого проживання і
відповідачі проживають у даній
квартирі без законних підстав та
задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова
колегія до уваги не приймає, так як вони
не ґрунтуються на вимогах закону та
фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.