Ухвала

іменем україни

26 листопада 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 23 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до
суду з позовом, у якому просило
стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1 399,73
доларів США, заборгованість за
відсотками - 2 211,87 доларів США,
пеню за порушення строку сплати
кредиту - 909,83 доларів США та
штраф - 180,37 доларів США.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 08 жовтня 2007 року між банком та
відповідачкою був укладений кредитний
договір № 107/ МБ-11, згідно з яким остання
отримала кредит в сумі 8 000 доларів США
на споживчі цілі з терміном його
погашення до 05 жовтня 2010 року та
сплатою 18 % річних.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх
зобов'язань рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 23 листопада
2010 року з неї та поручителя ОСОБА_4
було стягнуто 5 672,62 дол. США, що в
грошовому еквіваленті становить 43 218,56
грн.

Вказана сума банку перерахована,
виконавче провадження закінчено, але
відповідачкою повністю не сплачена
заборгованість за кредитним договором,
у зв'язку з чим банк просив
задовольнити позов.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 28
листопада 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 23 червня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позову на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість за кредитним
договором від 08 жовтня 2007 року № 107/МБ-11
у сумі 4 701,80 доларів США, що
еквівалентно 37 581,49 грн, з яких:

- 1 399,73 дол. США (11 188,04 грн)
- заборгованість за кредитом;

- 2 211,87 дол. США (17 679,48 грн)
- заборгованість за відсотками;

- 909,83 дол. США (7 272,27 грн) -
пеня за порушення строку сплати
кредиту;

- 180,37 дол. США (1 441,70 грн) -
штраф.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
ухвалити нове рішення про відмову в
позові, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що 08 жовтня 2007 року між
банком та відповідачкою був укладений
кредитний договір, згідно з яким
остання отримала кредит в сумі 8 000
доларів США зі сплатою 18 % річних та
терміном повернення до 05 жовтня 2010
року.

08 жовтня 2007 року між банківською
установою та ОСОБА_4 був укладений
договір поруки, відповідно до якого
останній поручився за належне
виконання ОСОБА_3 взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою умов кредитного
договору 22 червня 2009 року банк
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про стягнення несплаченого
кредиту, відсотків за користування ним,
пені та відсотків.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 23
листопада 2010 року позовні вимоги
задоволено, з відповідачів стягнуто
43 212,56 грн заборгованості за
кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що 18 липня 2012 року відповідачка
перерахувала на рахунок ВДВС
Червоноградського МУЮ стягнуту за
рішенням суду суму 43 900,56 грн, у
зв'язку з чим заступником начальника
ВДВС Червоноградського МУЮ 24 липня 2012
року винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд,
застосувавши положення ст. 625 ЦК
України, виходив з того, що
заборгованість за кредитним договором
повністю не погашена.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Чинним ЦПК України визначені
повноваження апеляційного суду.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12
«Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» роз'яснено, що посилання в
апеляційній скарзі на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважав
установленими, чи на невідповідність
висновків суду обставинам справи
підлягає перевірці апеляційним судом
шляхом дослідження доказів, яким, на
думку особи, що подала апеляційну
скаргу, суд першої інстанції не дав
оцінки або дав неправильну оцінку.

Крім того, апеляційний
суд скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення за
наявності підстав, передбачених
статтею 309 ЦПК України. Зазначеними
підставами є: неповне з'ясування
обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважає встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Натомість апеляційний суд,
переглядаючи справу, не виконав своїх
обов'язків, визначених законом, не
встановив обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи,
належним чином не спростував висновків
місцевого суду, не надав відповідної
правової оцінки наявним у матеріалах
справи доказам.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що строк дії
кредитного договору, укладеного між
банком та відповідачкою, з 08 жовтня 2007
року до 05 жовтня 2010 року

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції послався на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 23 листопада
2010 року, яким позовні вимоги банку
задоволено у повному обсязі й стягнуто
з боржника та поручителя
заборгованість в розмірі 43 212,56 грн.

Проте вказане рішення у порушення
вимог ст. 64 ЦПК України в матеріалах
справи відсутнє.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ
«Надра» просило стягнути з
відповідачки тіло кредиту в розмірі 1
399,73 дол. США.

Між тим, задовольняючи позов та
стягуючи вказану суму, апеляційний суд
не встановив, чи була стягнута ця сума
за рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 23
листопада 2010 року.

Крім того, зобов'язання припиняється з
підстав, передбачених договором або
законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі
підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.
599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України,
оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

На порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК
України наведених роз'яснень п. 17
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
суд в повній мірі не врахував та дійшов
помилкового висновку про дію кредитних
правовідносин в подальшому та
наявність у банку права на нарахування
відсотків та пені.

Із ухваленням судового рішення про
задоволення вимог кредитора
припиняються правовідносин сторін, що
ґрунтуються на кредитному договорі,
зокрема, сплата чергових платежів,
сплата та нарахування відсотків і пені,
разом із тим виникає грошове
зобов'язання із повернення кредитних
коштів в повному обсязі та нарахованих
на цей час відсотків, невиконання якого
тягне відповідальність, встановлену
ст. 625 ЦК України.

Вимог про стягнення коштів на підставі
ст. 625 ЦК України банк не заявляв.

Наведене свідчить про те, що
апеляційний суд, ухвалюючи рішення, у
порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не
сприяв всебічному та повному
з'ясуванню обставин справи, не
встановив обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
ухвалене ним рішення не може вважатися
законним і обґрунтованим, у зв'язку із
чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України
таке рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 23 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко