АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 670/126/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2339/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю ОСОБА_1 та його представника -
адвоката ОСОБА_2,

прокурора - Параскевича О.Г.,

представника Державного казначейства
України - Орлова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору - прокуратура
Хмельницької області про стягнення
моральної шкоди, завданої незаконним
притягненням до кримінальної
відповідальності та застосуванням
запобіжного заходу з апеляційними
скаргами прокуратури Хмельницької
області та Державної казначейської
служби України на рішення
Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 14 травня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з даним позовом
ОСОБА_1 зазначив, що в період з травня 1998
року по листопад 2012 року його
безпідставно обвинувачували у
вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2
ст. 215 КК України в редакції 1960 року,
щодо нього було обрано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.

Позивач вказав, що внаслідок
незаконного порушення кримінальної
справи, незаконного притягнення його в
якості обвинуваченого, незаконного
обрання відносно нього запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд,
частково незаконних рішень судів
різних інстанцій йому завдана моральна
шкода, яку оцінив в розмірі 500 000 грн.

Рішенням Новоушицького районного суду
Хмельницькийї області від 14 травня 2014
року позов було задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_1 315 726 грн.
моральної шкоди. В решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна
казначейська служба України (далі -
казначейська служба) просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги казначейська
служба зазначила, що підстав для
стягнення з неї на користь позивача
моральної шкоди немає, оскільки
службою не було вчинено жодних дій або
бездіяльності, які б свідчили про
заподіяння моральних страждань ОСОБА_1;
суд помилково ототожнив казначейську
службу з державою та залучив до участі
в справі в якості відповідача; при
ухвалення рішенні не враховано, що
розмір моральної шкоди в даному
випадку слід визначати, виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
діючої на час ухвалення рішення суду, а
не з розміру, визначеному судом першої
інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про стягнення з Державної
казначейської служби на користь
позивача 211 381 грн. моральної шкоди,
відповідно до мінімального розміру
заробітної плати - 1218 грн., а не 1818 грн., з
чого виходив суд першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 25 червні 2014
року апеляційні скарги казначейської
служби та прокурора було відхилено,
рішення Новоушицького районного суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 листопада 2014
року касаційну скаргу прокурора
Хмельницької області було задоволено
частково, ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 25.06.2014 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх висновків суд
касаційної інстанції зазначив, що при
визначення розміру моральної шкоди в
даному випадку слід брати до уваги
мінімальну заробітну плату в місячному
розмірі - 1218 грн., що діяла на час
розгляду справи, а не 1818 грн., як
визначено судом першої інстанції.

В судовому засіданні прокурор та
представник казначейської служби
підтримали подані ними апеляційні
скарги.

Представник казначейської служби
частково заперечив проти доводів
апеляційної скарги прокурора, оскільки
моральна шкода не підлягає стягненню
за їх рахунок.

Прокурор визнав доводи апеляційної
скарги казначейської служби в частині
необхідності визначення розміру
моральної шкоди виходячи з мінімальної
заробітної плати в 1218 грн.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги прокурора та
Державної казначейської служби
України підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Суд першої інстанції порушив
норми матеріального права, у зв'язку з
чим спірне рішення підлягає зміні в
частині визначення розміру моральної
шкоди.

Судом встановлено, що 20 травня 1998
року органами досудового слідства
порушено кримінальну справу за фактом
за ч.ч. 1, 2 ст. 215 КК України у редакції 1960
року, а 25 травня 1998 року ОСОБА_1
притягнуто в якості обвинуваченого за
ч.ч. 1, 2 ст. 215 КК України у редакції 1960
року і обрано запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд. Вироком
Віньковецького районного суду
Хмельницької області від 24.06.1998 року
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
злочинів та призначене покарання у
вигляді чотирьох років позбавлення
волі. На підставі ст. 1 Закону України
"Про амністію", ОСОБА_1 від основного
покарання звільнено, по ч. 1 ст. 215 КК
України виправдано та стягнуто з нього
на користь потерпілої 2146 грн. 27 коп.
матеріальної шкоди та 1500 грн. моральної
шкоди, судові витрати. Ухвалою судової
колегії у кримінальних справах
Хмельницького обласного суду від 28.07.1998
року вирок Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 24.06.1998
року скасовано, а справу направлено для
проведення додаткового розслідування.
Кримінальна справа відносно ОСОБА_1
протягом тривалого часу переглядалась
судами різних інстанцій. Вироком
Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 13.06.2012 року
ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 215 КК України (в
редакції 1960 року) виправдано за
відсутністю в його діях складу злочину,
запобіжний захід скасовано, цивільні
позови залишені без розгляду. Ухвалами
апеляційного суду Хмельницької
області від 14.11.2012 року та Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.11.2012 року вирок
Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 13.06.2012 року
залишено без змін.

Таким чином в період з 25.05.1998 року
по 14.11.2012 року, що складає 173 місяці та 20
днів ОСОБА_1 незаконно перебував під
слідством та судом.

Частково задовольняючи позов суд
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що з врахуванням вимог закону та
встановлених обставин справи позивач
має право на відшкодування за рахунок
коштів Державного бюджету моральної
шкоди, яка була йому заподіяна в зв'язку
з незаконним притягненням як
обвинуваченого, обранням запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд.

Однак при визначенні розміру
моральної шкоди суд припустився
помилки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду виникає у випадках,
передбачених законом.

Відшкодування шкоди, завданої
органами дізнання, попереднього
слідства, прокуратури та суду,
передбачено Законом України „Про
порядок відшкодування шкоди
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду", відповідно до положень якого
така шкода відшкодовується у випадках:
1) постановлення виправдувального
вироку суду; 2) встановлення в
обвинувальному вироку суду чи іншому
рішенні суду (крім ухвали чи постанови
суду про повернення справи на
додаткове розслідування чи новий
судовий розгляд) факту незаконного
притягнення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
чи порушують права та свободи громадян,
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів;
закриття кримінальної справи з
підстав, зазначених у п. 2 ч. 1 цієї
статті; закриття справи про
адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України
„Про порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно - розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду"
відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

При визначення розміру моральної
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду, суд повинен визначити страждання,
заподіяні громадянинові внаслідок
фізичного чи психічного впливу, що
призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру, при
цьому суд зобов'язаний враховувати, що
таке відшкодування проводиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць на момент перебування
під слідством чи судом (ст. 13 Закону).

Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ
„Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.1995 року, № 4 передбачено,
що у випадку, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати суд при
вирішення цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати, що діє на час розгляду справи.

Крім того, визначаючи розмір
відшкодування, суд має керуватися
принципами рівності, поміркованості,
розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної
шкоди має бути не більш, ніж достатнім
для розумного задоволення потреб
потерпілої особи і не повинен
призводити до її збагачення.

Вирішуючи питання визначення
розміру моральної шкоди суд виходив з
того, що її розмір за кожен місяць
перебування ОСОБА_1 під слідством і
судом необхідно визначити в сумі 1818
грн., не врахувавши при цьому, що
відповідно до ст. 8 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2014 рік", на
2014 рік установлено мінімальну
заробітну плату в місячному розмірі -
1218 грн., що діяв на час розгляду справи
судом.

За таких обставин мінімальний
розмір моральної шкоди в даному
випадку з врахуванням тривалості
порушення прав позивача становитиме 211
526 грн.: (1218х173 міс. 20 дн.).

При цьому, враховуючи конкретні
обставини справи слід зазначити, що
внаслідок тривалого (майже 15 років)
безпідставного перебування позивача
під слідством та судом відбулися
вимушені зміни в його житті, пов'язані з
необхідністю захисту власних прав та
інтересів. У зв'язку з обранням щодо
ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді
підписки про невиїзд останній був
обмежений у можливості вільного
пересування, зміни місця проживання.

Слід також врахувати, що
кримінальна справа по обвинуваченню
позивача у вчиненні злочину
неодноразово перебувала на розгляді
судів різних інстанцій, органами
досудового слідства декілька разів
проводилося її додаткове
розслідування. Ці обставини свідчать
про неналежне та необ'єктивне
проведення як досудового так і
судового слідства впродовж значного
проміжку часу, що примусило позивача в
цей період змінити свій звичайний
уклад життя в зв'язку з необхідністю
захисту від незаконних обвинувачень.
Ця обставина також вплинула на його
спілкування з оточуючими людьми,
погрішився його стан здоров'я, ОСОБА_1 в
2012 році було встановлено другу групу
інвалідності довічно.

За встановлених вище обставин
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність визначення розміру
моральної шкоди, яка підлягає до
стягнення на користь ОСОБА_1 у розмірі
225 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,
319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги Державної
казначейської служби України та
прокуратури Хмельницької області
задоволити частково.

Рішення Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 14 травня 2014
року змінити.

Визначити до стягнення з Державного
бюджету України шляхом списання з
відповідного рахунку Державної
казначейської служби України на
користь ОСОБА_1 225 000 грн. моральної
шкоди. В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук
________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Яцина
О.І.
Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 29, 30